1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4896/24 1-кс/335/2343/2024
05 червня 2024 року м.Запоріжжя
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , керуючись прагненням до наживи, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на заволодіння чужим майном громадян України шляхом шахрайства, з метою незаконного збагачення та безперервного протиправного отримання матеріальних благ протягом тривалого часу внаслідок вчинення корисливих умисних злочинів проти власності на постійній основі.
Злочинний умисел ОСОБА_5 , направлений на вчинення злочинів, кінцевим результатом яких є отримання незаконного доходу за рахунок протиправного заволодіння та подальшого привласнення грошових коштів потерпілих шляхом їх переведення на підконтрольні ОСОБА_5 , та наближеним до нього особам банківські рахунки.
При цьому, розуміючи, що всі етапи злочинної діяльності задля досягнення кінцевого результату провести самотужки не вдасться та існує значний ризик бути викритим, ОСОБА_5 , володіючи лідерськими якостями, добрими організаторськими здібностями, комунікабельністю, знаючи психологію людей, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, вирішив утворити та очолити внутрішньо та зовнішньо стійке об`єднання - злочинну організацію, так званий суб`єкт підприємницької діяльності під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами невизначеної кількості громадян України.
Взявши на себе функцію загального керівництва злочинною організацією, ОСОБА_5 , з метою координації інших учасників угрупування, особисто та за участю інших членів, залучив до участі в ньому довірених осіб, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, які надали згоду на участь у злочинній організації та вчинених злочинах.
Створена ОСОБА_5 , злочинна організація, яка була стабільною і згуртованою, а особи, які до неї входили, мали єдині наміри щодо вчинення злочинів, тобто поєднувала наміри всіх учасників групи щодо вчинення злочинів - шахрайств, що передбачало усвідомлення кожним з учасників факту об`єднання його з іншими особами в одну групу і прагнення тісно поєднати свої зусилля з іншими учасниками для досягнення єдиного злочинного результату.
За таких обставин, усі учасники злочинної організації усвідомлюючи, що діяльність так званого агентства, спрямована на заволодіння грошовими коштами громадян проти їх волі шляхом обману, а вчинювані ними протиправні дії є шахрайством, надали свою добровільну згоду на вступ та участь у злочинній організації ОСОБА_5 , у складі якої приймали безпосередню участь у вчиненні шахрайства відносно потерпілих з використанням електронно-обчислювальної техніки у період з вересня 2022 року.
Учасники злочинної організації під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» під загальним керівництвом ОСОБА_5 , шляхом шахрайства заволодівали грошовими коштами громадян України.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 .
29.05.2024 вказані особи були затримані в порядку ст. 208 КПК України та повідомлені про підозру у вчинені вказаних кримінальних правопорушень.
Слідчий посилаючись на те, що вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, просить клопотання задовольнити, накласти арешт на зазначене майно.
В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю, та просить його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
Вивчивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
29.05.2024 року вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
Клопотання слідчого про арешт майна відповідає ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора та, зокрема, іншого власника майна. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Під час ухвалення цієї ухвали слідчим суддею враховуються вимоги ст. 132 та ст. 173 КПК України.
Згідно з ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги підстави для арешту майна, зокрема арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.
Зважаючи на те, що до клопотання слідчим надано достатня кількість доказів необхідності накладення арешту, суд вбачає достатні обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст. 98, 117, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1