Номер провадження: 11-кп/813/207/24
Справа № 504/387/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 про повторне дослідження доказів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000756 від 07 липня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянин України, який має вищу освіту, неодружений, працює на посаді автослюсаря станції технічного обслуговування ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вирішено питання з цивільним позовом потерпілого ОСОБА_10 .

Оскаржуваним вироком встановлено, що 06 липня 2019 року, біля 20 години 30 хвилин ОСОБА_8 перебував на подвір`ї, що в межах адреси по АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_11 .

Під час зустрічі, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 один удар своєю ногою в частину гомілки правої ноги, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому обох кісточок правої гомілки з підвивихом у гомілково-ступневому суглобі та які, при звичайному перебігу, призводять до тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм згідно з п.п. 4.6, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі ст.284 КПК України. Крім того обвинувачений просив повністю відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що під час судового розгляду суд безпідставно відхилив всі клопотання обвинуваченого про вчинення процесуальних дій направлених на встановлення обставин, які підтверджують його невинуватість.

Обвинувачений вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки від одного удару ногою потерпілий не міг отримати тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості встановленні висновком судово-медичної експертизи.

Більш того обвинувачений заперечує той факт, що взагалі наносив удар потерпілому.

Обвинувачений ставить під сумнів висновок судово-медичної експертизи та вважає, що експертом не був досліджений механізм утворення тілесних ушкоджень.

Також обвинувачений вважає, що суд не з`ясував обставини, які характеризують об`єкт та об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Зазначив, що він не посягав на життя та здоров`я потерпілого, не мав умислу на таке посягання і саме потерпілий напав на обвинуваченого ОСОБА_12 та спровокував конфлікт.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_7 звернулися до апеляційного суду з клопотаннями про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_7 у своєму клопотанні посилалася на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, в зв`язку з чим просила дослідити під час апеляційного розгляду такі докази.

1. Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (Т.2 а.с.1).

2. Постанову про зміну слідчої групи від 23.01.2020р. (Т.2 а.с. 44).

3. Клопотання про залучення експерта від 07.09.2019р.(Т. 2 а.с.11).

4. Ухвала (Т.2 а.с. 13).

5. Доручення оперативному підрозділу від 13.11.2019р. (Т. 2 а.с. 40).

6. Повідомлення про підозру від 27.01.2019р.

7. Звернення до депутата (Т. 2 а.с. 56).

8. Характеристику ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 96-97).

9. Досудову доповідь (Т.1 а.с.193).

Обвинувачений ОСОБА_8 у своєму клопотанні, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, просив дослідити під час апеляційного розгляду такі докази.

1.Заяву ОСОБА_11 до правоохоронних органів від 06.07.20169 року.

2.Висновок експерта №157 від 07.10.2019 року.

3.Провести додаткову судово-медичну експертизу.

4.Надання ОСОБА_11 консультативного висновку спеціаліста лікаря-травматолога від 06.07.2019 року та рентгенівського знімку гомілково-ступневого суглобу.

5.Допитати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за допомогою поліграфа, та свідка ОСОБА_15 .

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали заявлені клопотання, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти їх задоволення, апеляційний суд дійшов до таких висновків

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 стверджував про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 вважав, що суд першої інстанції безпідставно відхилив всі його клопотання про вчинення процесуальних дій направлених на встановлення обставин, які підтверджують його невинуватість.

Так, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про проведення повторної судово-медичної експертизи, з тих підстав, що суд не мав сумнівів в об`єктивності дослідженого під час судового розгляду висновку експерта №157 від 07.10.2019, який узгоджується із всіма обставинами події, а також дослідженими доказами по справі.

Також, суд першої інстанції розцінив як спосіб затягування судового процесу клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про проведення опитування ОСОБА_11 та ОСОБА_14 із використанням поліграфа, та вказав на те, що згідно ст. 84 КПК України джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальним законодавством опитування з використанням поліграфу не віднесено до джерел доказів.

Апеляційний суд вважає, що у своєму клопотанні про повторне дослідження доказів, обвинувачений не навів достатніх мотивів для дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, та у дослідженні яких суд першої інстанції обґрунтовано відмовив, в зв`язку з чим клопотання обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, в частині повторного дослідження доказів, які вже були предметом дослідження суду першої інстанції, з метою перевірки відповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованим клопотання захисника ОСОБА_7 про повторне дослідження зазначених у клопотанні доказів, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зі змісту та аналізу статті ст.404 КПК України випливає, що суд апеляційної інстанції при перегляді кримінального провадження перевіряє докази, оцінку яким дав суд першої інстанції при ухваленні судового рішення, і може дослідити докази, які дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, а також дослідити докази, які не досліджувались, якщо сторони судового провадження просили про їх дослідження або якщо про ці докази стало відомо після ухвалення судового рішення.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального провадження.

Разом з тим, оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченого порушується питання про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд, керуючись загальними засадами кримінального провадження, зокрема передбаченою п.16) ч.1 ст.7 КПК України безпосередність дослідження показань, речей і документів, дійшов висновку про необхідність частково задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 про повторне дослідження доказів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 91-94, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 частково задовольнити.

Повторно дослідити під час апеляційного розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000756 від 07 липня 2019 року такі докази:

1. Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (Т.2 а.с.1).

2. Постанову про зміну слідчої групи від 23.01.2020р. (Т.2 а.с. 44).

3. Клопотання про залучення експерта від 07.09.2019р.(Т. 2 а.с.11).

4. Ухвала (Т.2 а.с. 13).

5. Доручення оперативному підрозділу від 13.11.2019р. (Т. 2 а.с. 40).

6. Повідомлення про підозру від 27.01.2019р.

7. Звернення до депутата (Т. 2 а.с. 56).

8. Характеристику ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 96-97).

9. Досудову доповідь (Т.1 а.с.193).

10.Заяву ОСОБА_11 до правоохоронних органів від 06.07.2019 року.

11.Висновок експерта №157 від 07.10.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4