Номер провадження: 11-сс/813/472/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, в рамках кримінального провадження №0001573, внесеного до ЄРДР 26 грудня 2023 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до 22 квітня 2024 року включно за виключенням необхідності здійснення медичного лікування.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, особи підозрюваного, а також наявністю ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлених під час застосування запобіжного заходу, які не зменшилися та продовжують існувати, тому слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, яка їх подали.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню з наступних підстав:

- відсутня обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень;

- сторона обвинувачення не довела, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- слідчий суддя не надав належної правової оцінки процесуальній поведінці ОСОБА_6 , який напротязі досудового розслідування добросовісно виконує свої обов`язки та приймає активну участь у розкритті кримінальних правопорушень;

- слідчий суддя залишив поза увагою, що підозрюваний має постійне місце проживання; позитивно характеризується; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; на його утриманні перебуває молодший брат, який є інвалідом дитинства ІІ групи, та потребує щоденної сторонньої допомоги, а також неповнолітня донька 2014 року народження.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Мотиви суду.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виходячи зі змісту положень ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 22, ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваної ухвали в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, враховуючи висловлені прокурором заперечення.

Домашній арешт, відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

У частині 6 ст. 181 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. При цьому сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 199 КПК України слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування домашнього арешту з`ясовує, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про домашній арешт.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на даний час сукупний строк тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом не перевищує граничного 6-місячного строку застосування такого виду запобіжного заходу (з 28.12.2023 року), ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2024 року (справа № 947/40426/23; провадження № 1-кс/947/2573/24) строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до 26 квітня 2024 року.

За змістом ст. 184 КПК України, підставою застосування будь-якого запобіжного заходу і відповідно продовження строку його дії, є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України.

За встановлених слідством обставин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 02.11.2023 року, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений спосіб незаконно придбав у невстановлених осіб, пістолет, який є перероблений саморобним способом гладкоствольною, вогнепальною зброєю калібру 9 мм Р.А., самозарядним пістолетом моделі «STALKER 917-S», № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., та патрони у кількості 10 штук, які відносяться до категорії боєприпасів, та є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., з яких 9 патронів виготовлені промисловим способом, а один патрон виготовлений саморобним способом.

В подальшому, ОСОБА_6 , з невстановлених мотивів, з метою незаконного поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, у невстановлений час, але не пізніше 02.11.2023 року, діючи з прямим умислом, почав зберігати, без передбаченого законом дозволу, за місцем мешкання свого брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом другої групи та перебуває на обліку у психіатра з 2014 року, з діагнозом шизофренія параноїдальної форми, за адресою: АДРЕСА_2 , до якої він має безперешкодний доступ, вищезазначений пістолет та патрони у кількості 10 штук, які відносяться до категорії боєприпасів.

02.11.2023 року, слідчим СУ ГУНП в Одеській області, в період часу з 11 год. 46 хв. по 14 год. 02 хв., було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де в тумбі, яка знаходиться в коридорі будинку, було виявлено та вилучено: пістолет, який є перероблений саморобним способом гладкоствольною, вогнепальною зброєю калібру 9 мм Р.А., самозарядним пістолетом моделі «STALKER 917-S», № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., та патрони у кількості 10 штук, які відносяться до категорії боєприпасів, та є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., з яких 9 патронів виготовлені промисловим способом, а один патрон виготовлений саморобним способом, які ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, як зазначає слідчий, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з невстановлених мотивів, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 02.11.2023 року, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу, без мети збуту, придбав у невстановленої особи невизначену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, який почав зберігати за місцем мешкання свого брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , до якої він має безперешкодний доступ.

В подальшому, ОСОБА_6 , з невстановлених мотивів, з метою незаконного зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, у невстановлений час, але не пізніше 02.11.2023 року, діючи з прямим умислом, почав зберігати, за місцем мешкання свого брата ОСОБА_6 , який є інвалідом другої групи та перебуває на обліку у психіатра з 2014 року, з діагнозом шизофренія параноїдальної форми, за адресою: АДРЕСА_2 , до якої він має безперешкодний доступ, речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, масами 2556 г та 7632 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу у висушеному стані становить відповідно 1916,23 г та 5106,57 г.

02.11.2023 року, слідчим СУ ГУНП в Одеській області, в період часу з 11 год. 46 хв. по 14 год. 02 хв., було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де на поверхні столу та в пластикових ємностях різних об`ємів, які знаходились на подвір`ї будинку, було виявлено та вилучено: речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 2556 г та 7632 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу у висушеному стані становить відповідно 1916,23 г та 5106,57 г. Загальний кількісний вміст канабісу складає 7022,8 г, що є особливо великим розміром.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в особливо великих розмірах; за ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозводу.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13- 17 т.1); висновком експерта від 28.11.2023 року за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів (а.с.18-25 т.1); висновком експерта від 15.11.2023 року за результатами судової експертизи зброї (а.с.26-38 т.1); протоколом огляду предмету від 08.11.2023 року, а саме носія інформації, на якому зафіксовано відеозаписи проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 39-43 т.1); протоколами допиту свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , (а.с.66-73, 74-81 Т.1); іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Викладені обставини у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження переконують колегію суддів у тому, що мало місце вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, і щодо ОСОБА_6 існують обґрунтовані підстави вважати, що ним вчиненні вказані кримінальні правопорушення. Апеляційний суд вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями підозрюваного та ознаками складу інкримінованих йому злочинів.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України убачається, що при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу в частині встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків суд керується стандартом доведення «достатні підстави».

Так, існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини /далі ЄСПЛ/ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи виснвоки слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які встановлені слідчим суддею, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, колегія суддів встановила належне обґрунтування наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , фактичні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, у тому числі про його сімейний, майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

На переконання апеляційного суду, наразі продовжує існувати і досі є актуальним ризик переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тяжкістю кримінальних правопорушень, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ч.1 ст.263 (передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років); ч.3 ст.309 КК України (передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років). Зважаючи на час, який минув з моменту повідомлення ОСОБА_6 про підозру 26.12.2023 року, на час постановлення оскаржуваного рішення, даний ризик продовжує існувати. Також, колегія суддів бере до уваги, що у підозрюваного відсутні суттєві стримуючі від втечі фактори, враховуючи відсутність постійного місця робити.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Отже, наведені відомості у своїй сукупності обґрунтовано свідчать, що підозрюваний ОСОБА_6 і на даний час має реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у значній мірі підтверджується показаннями свідка, анкетні данні яких відомі підозрюваному, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов висновку, що у результаті обізнаності підозрюваного про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, він може шляхом погроз, підкупу, вмовляння або іншим чином впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд хоча і враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 дотримується належної процесуальної поведінки, однак наголошує, що в оскаржуваному рішенні встановлено продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які підозрюваний має реальну можливість здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Також, колегія суддів приймає до уваги посилання захисника, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, утримає неповнолітню дитину та має хворого на психічну хворобу брата, водночас зауважує, що у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, колегія суддів враховує фактичні обставини справи, зокремахарактер інкримінованих кримінальних правопорушень,яке пов`язане з правопорушенням у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також громадською безпекою, та констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Враховуючи встановлені вище обставини вчинення розслідуваних злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_6 , а також існуючі до цього часу ризики, апеляційний суд вважає, що необхідним і достатнім на даному етапі досудового розслідування є саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Інші більш м`які запобіжні заходи не відповідатимуть потребам виконання завдань цього кримінального провадження та не будуть достатніми для стримування підозрюваного від реалізації відповідних ризиків.

Тому, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків, продовження існування яких правильно встановив слідчий суддя.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 22, 26, 132, 176-179, 181, 193, 194, 196, 309, 370, 376, 393, 395, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, в рамках кримінального провадження №0001573, внесеного до ЄРДР 26 грудня 2023 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4