Справа № 939/125/24
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

03 травня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції з приміщення ДУ "Київський слідчий ізолятор",

захисника адвоката ОСОБА_5 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003351 від 15 серпня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 і ч. 2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в :

До Бородянського районного суду Київської області з Київської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 і ч. 2 ст. 146 КК України, який відповідно до протоколу розподілу справи між суддями від 29 квітня 2024 року був переданий для розгляду судді ОСОБА_1 .

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року підготовче судове засідання було призначено на 03 травня 2024 року, на 14 годину 15 хвилин.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

14 серпня 2023 року, близько 16-ї години, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на позбавлення волі малолітньої ОСОБА_7 , яка перебувала на задньому сидінні в салоні його автомобіля марки "Мерседес" на іноземній реєстрації, номерний знак НОМЕР_1 , знаходячись поряд з будинком АДРЕСА_1 , з метою подальшого вчинення з малолітньою дій сексуального характеру, наказав ОСОБА_7 пересісти на переднє сидіння.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на позбавлення волі ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що остання є малолітньою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки обвинувачений ОСОБА_4 , використовуючи безпорадний стан потерпілої та її малолітній вік, ввівши її в оману, начебто під приводом продовження пошуку невідомої особи, а в подальшому застосувавши фізичне насильство, а саме нетривалий час утримуючи ОСОБА_7 за голову, не надав останній змоги вільно залишити автомобіль, та поза її волею відвіз її на ділянку місцевості, розташовану поблизу с. Нової Греблі Бучанського району Київської області, таким чином незаконно позбавивши потерпілу волі.

Після цього, 14 серпня 2023 року, в період часу з 16-ї до 18-ї години (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) обвинувачений ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості, розташованій поблизу с. Нової Греблі Бучанського району Київської області, куди він привіз ОСОБА_7 проти її волі, знаходячись в салоні автомобіля "Мерседес", на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, тобто не досягла чотирнадцяти років, із застосуванням насильства, що виразилось в утриманні її за шию та голову, без її добровільної згоди, діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, оголив свої геніталії, та застосовуючи фізичну силу до потерпілої, з використанням геніталій вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 .

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, за допомогою іншого предмета, а саме пальця власної руки, обвинувачений ОСОБА_4 здійснив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає, просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта і викликати в перше судове засідання обвинуваченого, його захисника, потерпілу та законного представника потерпілої.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 погодилася з думкою прокурора про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду і зазначила, що сторона обвинувачення не усунула недоліки обвинувального акта, а саме в обвинувальному акті не вказано спосіб, час та місце вчинення злочину, у зв`язку з чим вважала, що обвинувальний акт складений без дотримання вимог КПК України і його необхідно повернути прокурору для усунення недоліків в частині формулювання обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_5 .

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилась.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Бородянському районному суду Київської області, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України.

Зазначені захисником адвокатом ОСОБА_5 недоліки обвинувального акта не є такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про здійснення судового розгляду кримінального провадження відносно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України, зважаючи на клопотання обвинуваченого про колегіальний розгляд кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 і ч. 4 ст. 152 КК України, необхідно здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 КПК України допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності лікаря.

Враховуючи викладене, оскільки потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою і не досягла шістнадцятирічного віку, то її допит необхідно проводити у присутності педагога або психолога.

29 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна два місяці. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, а також за ч. 4 ст. 152 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене, може незаконно впливати на свідків і потерпілу; також у разі необрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, перебуваючи не під вартою, він може вчиняти ряд дій, для того щоб унеможливити отримання стороною обвинувачення доказів причетності обвинуваченого до злочину і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню. На думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, що зумовлено виконанням передбаченого ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання підтримала і викладене підтвердила.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора у зв`язку з відсутністю доказів зазначених у клопотанні ризиків і просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а також розглянути питання щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 також не погодився з клопотанням прокурора, підтримав думку свого захисника та просив застосувати до нього електронні засоби контролю.

Вислухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, за ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2023 року, який неодноразово був продовжений.

За ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2024 року відносно ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 березня 2024 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року відносно ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно ст. 178 і ст. 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини суд повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки реальної суспільної потреби, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі Lavents v.Latvia п. 70).

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, її законного представника, свідків у цьому кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні правопорушень, вчинених із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до інформації про рух кримінального провадження (картки про рух) № 0003351 від 15 серпня 2023 року, що перебуває у володінні Київської обласної прокуратури, оскільки сторона захисту має розумний сумнів щодо дотримання законності при внесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення та проведення досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей та документів не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Положення про ЄРДР розпорядником та тримачем інформації є Офіс Генерального прокурора, а не Київська обласна прокуратура.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 також заперечувала щодо клопотання захисника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно з ч. 1 ст. 163 КПК України, після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, суд здійснює судовий виклик особи, у володінні, якої знаходяться такі речі і документи, за винятком випадку, встановленого частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, з подальшими змінами, реєстр - електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, захисту, оброблення, обліку, пошуку, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 1 розділу II цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким урегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Згідно з п. 1 і 2 ч. 2 розділу І Положення, власником і розпорядником Реєстру є держава в особі Офісу Генерального прокурора (далі - Власник) і володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є Офіс Генерального прокурора.

Оскільки власником, розпорядником Реєстру і володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є Офіс Генерального прокурора, а захисником ставиться питання про витребування інформації про рух кримінального провадження, що перебуває у володінні Київської обласної прокуратури, яка в даному випадку не є власником, розпорядником Реєстру і володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, то з цих підстав клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 27, 31, 176, 177, 178, 183, 197, 199, 314, 315 , 316 КПК України, суд

у х в а л и в :

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 і ч. 2 ст. 146 КК України, до судового розгляду на підставі обвинувального акта у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду Київської області на 09 травня 2024 року на 15 годину 30 хвилин.

Кримінальне провадження розглянути колегіально судом у складі трьох суддів.

В судове засідання викликати прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 та педагога.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 02 липня 2024 року.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме інформацію про рух кримінального провадження (картки про рух) № 0003351 від 15 серпня 2023 року, що перебуває у володінні Київської обласної прокуратури, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення лише в частині продовження дії запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії ухвали суду.

Головуючий суддяОСОБА_8