Дата документу 21.03.2024 Справа № 333/934/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №333/934/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/159/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Закутнівки, Первомайського району, Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, одружений, має на утриманні дитину 2009 року народження, військовослужбовець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON)

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 березня 2024 року, включно, із встановленням застави у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що зважаючи на дані про особистість підозрюваного, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, соціальні зв`язки, для забезпечення належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та судового розгляду, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за місцем проживання.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, яка не відповідає обставинам провадження та особі підозрюваного.

Апелянт вказує, що його підзахисний є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, раніше не судимий, свою вину визнає в повному обсязі, щиро кається, активно сприяє розкриттю злочину.

Також, захисник посилається на те, що ОСОБА_6 неодноразово отримував поранення та контузії під час ведення бойових дій, згідно з медичною документацією, має певне захворювання та потребує стаціонарного лікування.

Крім того, вважає, що всі ризики, зазначені слідчим, є лише припущеннями.

На думку апелянта, слідчим не доведені підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, а тому відсутні підстави для застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді, старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000523 від 30 січня 2024 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом командира певної військової частини від 31 грудня 2023 року № 296-РС сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини від 02 січня 2024 року № 2, сержант ОСОБА_6 вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_10 від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_10 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, сержант ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Сержант ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за таких обставин.

30 січня 2024 року, приблизно о 11 годині 15 хвилин, перебуваючи у місці несення служби, в місці тимчасової дислокації підрозділів певної військової частини в певному населеному пункті Запорізької області, начальник штабу перший заступник командира військової частини підполковник ОСОБА_11 віддав наказ, направлений на виконання бойового розпорядження командира військової частини підполковника ОСОБА_12 № 10/4/87/дск від 30 січня 2024 року, щодо заміни військовослужбовців на певному напрямку, стійкого утримання позицій та недопущення просування противника.

Після цього сержант ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, з прямим умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених вище статутних вимог, відкрито відмовитися виконувати наказ начальника.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел сержант ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито, у присутності начальника штабу першого заступника командира певної військової частини підполковника ОСОБА_11 , який відповідно до вимог ст.ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відкрито відмовився виконувати наказ начальника штабу першого заступника командира військової частини підполковника ОСОБА_11 , направлений на виконання бойового розпорядження командира військової частини підполковника ОСОБА_12 № 10/4/87/дск від 30 січня 2024 року, щодо заміни військовослужбовців на певному напрямку, стійкого утримання позицій та недопущення просування противника, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

Таким чином, ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, слідчого, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України існують, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім іншого слідчий суддя врахував також фактичні обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу підозрюваного, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, соціальні зв`язки.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, та інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме те, що підозрюваний є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, раніше не судимий, свою вину визнає в повному обсязі, щиро кається, активно сприяє розкриттю злочину, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків.

Захисником зазначено, що підозрюваний неодноразово отримував поранення та контузії під час ведення бойових дій, згідно медичної документації, має певне захворювання та потребує стаціонарного лікування. Однак на підтвердження вказаного ніяких доказів не надано. Разом з тим, згідно з довідкою від 23 січня 2024 року військово-лікарської комісії, підозрюваний має травми та захворювання, проте, придатний до військової служби.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Також, слідчим суддею враховано положення ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в т.ч. статтею 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Разом з цим, слідчим суддею при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою одночасно визначено заставу (як альтернативного запобіжного заходу) в мінімальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

В ході апеляційного розгляду захисник зазначив, що 27 лютого 2024 року у цьому кримінальному провадженні вже ухвалено вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.402 КК України, та призначено йому покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 роки.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 березня 2024 року, включно, із встановленням застави у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 грн, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4