ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/230/24 Справа № 705/3546/24 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Уманської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, який неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (кримінальне провадження № 0000819),

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Просила слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового слідства, визначивши розмір застави в сумі 242 240 гривень.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2024 року в задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без використання електронних засобів контролю у межах строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки:

- заборонено цілодобово залишати місце проживання по АДРЕСА_1 , крім випадків виклику до слідчого, прокурора або суду;

- зобов`язано з`являтися за кожною офіційною вимогою до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, Уманської окружної прокуратури, Уманського міськрайонного суду Черкаської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

У період дії воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_7 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 11 серпня 2024 року. Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що є достатні підстави вважати наявним існування стосовно ОСОБА_7 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні злочину.

Водночас підстави вважати обґрунтованими існування стосовно підозрюваного інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та наведених слідчим, у матеріалах клопотання відсутні та прокурором не доведені.

Зокрема, не доведено ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, з огляду на те, що підозрюваний раніше не судимий, до матеріалів клопотання не додано та прокурором у судовому засіданні не доведено інших дій підозрюваного щодо вчинення будь-яких кримінальних правопорушень. Зазначене позбавляє суд можливості взяти такий ризик до уваги, враховуючи лише тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Крім того, слідчий суддя зазначив, що ризик впливу підозрюваного на потерпілого та свідків також не обґрунтований, оскільки потерпілий проживає в м. Сміла Черкаської області, що територіально значно віддалене від місця проживання підозрюваного; двоє свідків кримінального правопорушення є працівниками КП «Уманська муніципальна варта»; свідок ОСОБА_10 є дружиною брата підозрюваного, надала покази щодо обставин кримінального правопорушення, які можуть бути підтверджені також іншими засобами доказування; інші свідки були залучені в якості понятих, що викликає у слідчого судді сумнів про можливість впливу ОСОБА_7 на них. Також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином взагалі у клопотанні не обґрунтований. Старший слідчий вказує на можливу неявку підозрюваного за викликами, що фактично дублює ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, у клопотанні старшим слідчим та прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Зазначені вище обставини, з урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, працює неофіційно, має місце реєстрації та проживання, де на даний час проживає разом зі своїми рідними, тобто має сталі соціальні зв`язки, на думку слідчого судді, дають підстави для застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту із забороною підозрюваному цілодобово залишати житло.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Уманська окружна прокуратура подала скаргу до Черкаського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі прокурор оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зауважує, що зважаючи на санкцію інкримінованого ОСОБА_7 злочину та міру покарання, що загрожує йому у випадку визнання винуватим, з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне правопорушення.

Вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не виключає ризиків впливу підозрюваним на потерпілого та свідків у провадженні з метою надання свідчень на свою користь та уникнення кримінальної відповідальності.

Отже, прокурор вважає, що ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства визначивши розмір застави в сумі 242 240 грн., та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисникаякі заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Згідно положень ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про дію воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні, за невстановлених у ході проведення досудового розслідування обставин, вступив у злочинну змову з невстановленими особами щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усуненням перешкод у цьому для військовозобов`язаних чоловіків громадян України призовного віку за грошову винагороду шляхом забезпечення протиправного внесення відомостей до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних.

Так, ОСОБА_7 , 10.05.2024 о 15 год. 00 хв., перебуваючи в м. Умань Черкаської області поблизу ринку «Вечірній» по Івангородській площі, під час зустрічі із громадянином України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав роз`яснення процедури виїзду за кордон в умовах мобілізації у військовий час, повідомивши, що має знайомих, які можуть посприяти у підготовці документів, із внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних в частині придатності до військової служби, що дасть у подальшому змогу виїхати за межі України, зазначивши, що для виготовлення і підготовку всіх, необхідних для перетину кордону та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних йому потрібно надати грошові кошти у сумі 60000 гривень. Також, зазначив, що для підготовки документів ОСОБА_11 , останньому необхідно надати копії його особистих документів і військовий квиток.

В подальшому, 04.06.2024 ОСОБА_7 о 21 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , зателефонував до ОСОБА_11 , та повідомив останнього про необхідність отримання «авансу для завірення документів» в сумі 1000 гривень, і надав номер банківської карти № НОМЕР_1 , на яку необхідно перерахувати грошові кошти в обумовленій сумі.

Після чого, 10.06.2024 ОСОБА_7 у вечірній час, перебуваючи у невстановленому місці, під час телефонної розмови із ОСОБА_11 , повідомив останнього про необхідність отримання грошових коштів в сумі 15000 гривень, та зазначив, що веде перемовини щодо його переправлення через державний кордон України, та в разі досягнення домовленостей із невстановленими особами, останньому потрібно буде передати грошові кошти.

У подальшому, 11.06.2024 ОСОБА_7 зустрівшись о 11 год. 00 хв., в м. Умань Черкаської області поблизу ринку «Вечірній», по Івангородській площі, з ОСОБА_11 , який надав добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, роз`яснив останньому процедуру виїзду за кордон, пред`явивши останньому фотознімок документу (дозвіл на перетин державного кордону), та в подальшому роз`яснив, що надасть контактну інформацію, щодо особи, яка посприяє у перетині кордону ОСОБА_11 , та зазначивши, що вартість організації переправлення через державний кордон України становите 60000 гривень, які йому зараз особисто необхідно передати.

Після цього, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний умисел, отримав від ОСОБА_11 , частину грошових коштів в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, які є несправжніми (імітаційними) грошовими купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, в кількості 30 (тридцять) банкнот, за сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України, усунення перешкод у цьому для військовозобов`язаного чоловіка, громадянина України призовного віку, за грошову винагороду, після чого був затриманий працівниками поліції.

Так, 11.06.2024 о 11 год. 35 хв. за адресою: АДРЕСА_2 (автобусна зупинка ЗОШ № 14 поблизу ринку «Вечірній» по Івангородській площі), в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході затримання проведено особистий обшук останнього під час якого вилучено: 30 купюр номіналом по 500 гривень з ідентичними серіями та номерами: ГК 7784501 та мобільний телефон марки «HUAWEI», ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку номер НОМЕР_4 .

11.06.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчиненого з корисливих мотивів.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання позбавлення волі строком від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Визначаючи вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, враховуючи дані, обставини вчинення кримінального правопорушення, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, слідчий суддя прийшов до висновку, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.

При обранні конкретного запобіжного заходу до ОСОБА_7 слідчий суддя врахував висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків, на які посилався прокурор, то існує ризик, який полягає у можливості переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні злочину.

Водночас підстави вважати обґрунтованими існування стосовно підозрюваного інших ризиків, передбачених п. п. 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та наведених слідчим у матеріалах клопотання відсутні.

Крім того, прокурором ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено існування ризиків, передбачених п. п. 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років; раніше не судимий, працює неофіційно, має місце реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 , де на даний час проживає разом зі своїми рідними, тобто має сталі соціальні зв`язки.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період часу, оскільки даний запобіжний захід зможе забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Всі інші обставини, наведені прокурором в апеляційній скарзі, стосовно вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора на той факт, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, та можливість впливати на потерпілого та свідків, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки прокурор вимірює зокрема небезпеку можливості переховуватися від правосуддя лише і виключно наявністю самої можливості, при цьому не наводячи жодних об`єктивних даних. При цьому, слідчий суддя вважав доведеним саме цей ризик про що зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч. 3 ст. 5 Конвенції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 181, 183,309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4