ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/6549/23 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/58/24 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 листопада 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 (на теперішній час Новобаварська окружна прокуратура м. Харкова) від 18.06.2020 року про визначення підслідності кримінального провадження №0002296 від 03.12.2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

08.11.2023 року ОСОБА_6 подала до суду скаргу в якій просила:

- витребувати до суду матеріали наглядового провадження по KП №0002296 від 03.12.2014 року та відкрити судове провадження ;

- розглянути її скаргу на корупційні порушення за ознакою статей 364,365,366 КК України під час досудового розслідування посадової особи на виконання функцій держави процесуального прокурора ОСОБА_7 під час фальшування на її думку процесуальних документів по КП № 0002296 від 03.12.2014 року з метою отримання неправомірної вигоди;

- скасувати постанову від 18.06.2020 року, постановлену процесуальним курівником - прокурором ОСОБА_8 , як таку, що містить службові підроблення та недостовірну інформацію щодо статусу кримінального порушника ОСОБА_9 , як працівника правоохоронних органів ;

- зобов`язати прокурора ОСОБА_7 надати суду зазначений у постанові від 18.06.2020 року неідентифікований документ із інформацією про те, що органи ДФС України є правоохоронними органами - для ознайомлення з ним судом і потерпілою особою ОСОБА_6

- зобов`язати Новобаварську окружну прокуратуру м.Харкова, Харківську обласну прокуратуру надати процесуальні документи - Витяг про рух кримінального провадження № 0002296 від 03.12.2014 року із супровідним листом для визначення стадії досудового розслідування у ДБР по правопорушнику ОСОБА_9 для ознайомлення потерпілої особи та слідчого суддю із станом досудового розслідування та копії створених в ДБР процесуальних документів з доказами поштового надсилання цих процесуальних документів потерпілій особі ОСОБА_6 для реагування у триденний термін.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_6 посилалась на те, що постанова прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 (на теперішній час Новобаварська окружна прокуратура м. Харкова) ОСОБА_10 від 18.06.2020 року, якою було визначено підслідність кримінального провадження №0002296 від 03.12.2014 року за ч.2 ст.350 КК України за територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Полтаві, є незаконною, була винесена без відповідних фактичних та правових підстав, оскільки особа, яка спричинила їй, ОСОБА_6 , тілесні ушкодження, що було предметом досудового розслідування, не була працівником правоохоронного органу.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на підставі ч.4 ст.304 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути справу до Жовтневого районного суду м.Харкова для розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала слідчого судді є протиправною, оскільки принижує честь та гідність потерпілої і порушує право на правосуддя.

Вказує, що слідчий суддя відмовив у відкритті провадження усупереч висновкам, зазначеним у рішенні Конституційного суду України від 23.05.2001 року, справа № 6-рп/2001

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відмовляючи у відкритті провадження за вказаною скаргою, слідчий суддя виходив з тих підстав, що викладені вимоги у скарзі ОСОБА_6 є такими, що не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею у порядку (судового контролю) оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченого ч.1 ст.303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка може бути оскаржена під час досудового провадження, а саме, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк.

Як передбачено ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Випадки для оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора чітко передбачені законодавцем і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Відповідно до положень ст. 218 КПК України саме до повноважень прокурора відноситься визначення підслідності.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до ч. 5 ст. 214, ст. 277 КПК України питання щодо правової кваліфікації злочину або її зміни на стадії дізнання або досудового розслідування належить до повноважень, слідчого, прокурора.

Колегією суддів установлено, що у провадженні СВ Новобоварського ВП ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002296 від 03.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України.

Постановою прокурора Новобоварської окружної прокуратури м.Харкова від 15.06.2020 року визначено підслідність кримінального правопорушення, внесеного до ЄДРДР за № 0002296 від 03.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України, за територіальним управлінням ДБР, розташованим у м.Полтава

Частиною 4 ст.304 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Ураховуючи, що відповідно ст.218 КПК України, вирішення питання про підслідність кримінального провадження відноситься до компетенції прокурора вищого рівня та чинним законодавством не передбачено оскарження такого рішення до слідчого судді, суд першої інстанції, на підставі ст.303,304 КПК України, правильно відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 із наведених в ухвалі підстав, суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження по вказаній скарзі, з огляду на те, що доводи, фактично наведені у скарзі, не відносяться до предмета розгляду слідчим суддею в порядку судового контролю під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя обмежив скаржника у праві доступу на справедливий розгляд справи, оскільки право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо не законності, не обґрунтованості та не справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

Посилання апелянта на висновки, зроблені у рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 року, справа № 6-рп/2001 є нерелевантними, оскільки Конституційним Судом України у зазначеному рішенні були встановлені невідповідності положення ЦПК України щодо підвідомчості скарг "на акти і дії об`єднань громадян, які відповідно до закону, статуту (положення) належать до їх внутрішньоорганізаційної діяльності або їх виключної

компетенції", скарг "на акти, що стосуються забезпечення обороноздатності держави, державної безпеки, зовнішньополітичної діяльності держави, збереження державної, військової і службової таємниці" , скарг "на акти і дії службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури...", якщо законодавством встановлено виключно позасудовий порядок оскарження , "на акти і дії службових осіб...суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження", треба розуміти так, що судами не розглядаються скарги громадян у порядку, передбаченому главою 31-А цього Кодексу, на акти і дії суддів, пов`язані із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що оскарження рішень дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, у відповідності до вимог ст.303 КПК України можливо лише під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що є правовою суттю здійснення судового контролю під час досудового розслідування, а відповідно до долученої ОСОБА_6 до апеляційної скарги копії постанови слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві від 14.12.2020 року, кримінальне провадження 0002296 від 03.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 листопада 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 (на теперішній час Новобаварська окружна прокуратура м. Харкова) від 18.06.2020 року про визначення підслідності кримінального провадження №0002296 від 03.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4