Справа № 132/3640/23
Провадження №1-кп/132/180/24
Вирок

Іменем України

29 квітня 2024 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 12 жовтня 2023 року та №0000099 від 15 листопада 2023 року, за обвинувальними актами, складеними у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, непрацевлаштованої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185; ч.1 ст.309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 будучи обізнаною, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24.02.2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 року № 3275-ІХ, з 05год.30хв. 18.08.2023 року строком на 90 діб, 30.08.2023 року о 20год.30хв. прийшла до супермаркету, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ТОВ «АТБ-Маркет», де в його приміщенні у неї виник раптовий умисел та таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи даний злочинний умисел, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрала із зазначеного супермаркету: дві пляшки коньяку марки «Napoleon Charlies Lous VS» 3 зірки, ємністю 0,5літ. кожна, вартістю 154грн.38коп. за одну пляшку, всього на суму 308грн.76коп.; дві пляшки коньяку марки «Ай-Петрі Grand Reserve», ординарний 5 зірок, ємністю 0,2літ кожна, вартістю 71грн.07коп. за одну пляшку, всього на суму 142грн.14коп.; дві банки алкогольного газованого напою марки «Revo Alco Energy», ємністю 0,5літ. кожна, вартістю 48грн.49коп. за одну банку, всього на суму 96грн.98коп., та дві плитки шоколаду марки «Корона Максфан», масою 150гр. кожна, вартістю 84грн.18коп. за одну штуку, всього на суму 168грн.36коп., та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд. Загальна вартість викраденого товару відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 16.10.2023 року № 6432/23-21, станом на 30.08.2023 року становила 716грн.24коп. Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями, спричинила ТОВ «АТБ-Маркет» матеріального збитку на загальну суму 716грн.24коп.

Вона же, будучи обізнаною, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24.02.2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 року № 3275-ІХ, з 05год.30хв. 18.08.2023 року строком на 90 діб, 06.09.2023 року о 18год.40хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшла до супермаркету, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ТОВ «АТБ-Маркет». Перебуваючи в його приміщенні, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди, та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрала із зазначеного супермаркету: одну пляшку горілки марки «Хлібний Дар, Українська Класична», міцністю 40%, ємністю 0,5літ., вартістю 102грн.11коп.; ковбасу ТМ «Добров» асортиментного ряду «Українська» викопчена, масою 0,369кг., вартістю 230грн.87коп., та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд. Загальна вартість викраденого товару відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 16.10.2023 року № 6431/23-21, станом на 06.09.2023 року становила 332грн.98коп. Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями, спричинила ТОВ «АТБ-Маркет» матеріального збитку на загальну суму 332грн.98коп.

Вона же, будучи обізнаною, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24.02.2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 року № 3275-ІХ, з 05год.30хв. 18.08.2023 року строком на 90 діб, 06.09.2023 року близько 21год.00хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшла до супермаркету, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ТОВ «АТБ-Маркет». Перебуваючи в його приміщенні, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди, та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрала із зазначеного супермаркету: одну пляшку горілки марки «Хлібний Дар, Пшенична Лайт», міцністю 40%, ємністю 0,5літ, вартістю 129грн.30коп.; ковбасу ТМ «Добров» асортиментного ряду «Сервелат» сирокопчена, масою 0,413кг., вартістю 256грн.40коп., та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд. Загальна вартість викраденого товару відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 16.10.2023 року № 6430/23-21, станом на 06.09.2023 року становила 385грн.70коп. Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями, спричинила ТОВ «АТБ-Маркет» матеріального збитку на загальну суму 385грн.70коп.

Вона же, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, через телеграм-канал, маючи умисел на незаконне придбання психотропних речовин для власного вживання без мети збуту, всупереч встановленим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільним відносинам, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог статей 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995 року № 62/95-ВР, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 року № 770, та наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 01.08.2000 року № 188, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, замовила у невстановленої органом досудового розслідування особи, шляхом перерахування коштів в сумі 300грн.00коп. на картковий рахунок, номер якого не вдалося встановити, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено. Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, ОСОБА_6 - 15.11.2023 року в денний період часу (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в місті Вінниця, а саме в районі «Лісопарк», орієнтуючись за допомогою надісланого на її мобільний телефон повідомлення-інструкції про місце знаходження закладки із психотропною речовиною, знайшла її у місці, заздалегідь підготовленому невстановленою особою, тим самим незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яка містилася у полімерному пакеті, яку поклала до правої кишені своєї куртки, де її незаконно зберігала. В цей же день, о 14год.00хв. ОСОБА_6 зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, незаконно перевезла її рейсовим маршрутним автобусом з міста Вінниця до міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області. Вподальшому, цього ж дня, о 15год.50хв., ОСОБА_6 проходячи по вулиці Возз`єднання, була зупинена працівниками відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, які під час проведення її особистого обшуку, виявили в правій кишені куртки полімерний пакет з пазовим замком із кристалічною речовиною світлого кольору, який був вилучений. Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/20465-НЗПРАП від 24.11.2023 року, надана на експертизу кристалічна речовина містить психотропну речовину PVP, яка відноситься до особливо небезпечних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,5986гр., з якої маса PVP становить 0,4969гр.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю, та пояснила, що дійсно вона 30.08.2023 року о 20год.30хв. прийшла до супермаркету «АТБ-Маркет», розташованого по вулиці Незалежності в місті Калинівка, де у неї виник умисел на вчинення крадіжки. З цією метою, вона з полиць супермаркету викрала дві пляшки коньяку марки «Napoleon Charlies Lous VS» 3 зірки; дві пляшки коньяку марки «Ай-Петрі Grand Reserve», ординарний 5 зірок; дві банки алкогольного газованого напою марки «Revo Alco Energy», та дві плитки шоколаду марки «Корона Максфан», якими вподальшому розпорядилась на власний розсуд. Крім цього, 06.09.2023 року о 18год.40хв., маючи умисел на таємне викрадення майна, вона знову прийшла до супермаркету «АТБ-Маркет», розташованого по вулиці Незалежності в місті Калинівка, з полиць якого викрала пляшку горілки марки «Хлібний Дар, Українська Класична»; ковбасу ТМ «Добров» асортиментного ряду «Українська» викопчена, якими вподальшому розпорядилась на власний розсуд. Крім цього, 06.09.2023 року близько 21год.00хв., маючи умисел на таємне викрадення майна, вона знову прийшла до супермаркету «АТБ-Маркет», розташованого по вулиці Незалежності в місті Калинівка, з полиць якого викрала пляшку горілки марки «Хлібний Дар, Пшенична Лайт»; ковбасу ТМ «Добров» асортиментного ряду «Сервелат» сирокопчена, якими вподальшому розпорядилась на власний розсуд. Окрім того, вона через телеграм-канал замовила у невідомої особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, за яку на картковий рахунок перерахувала 300,00грн. З метою її отримання, 15.11.2023 року в денний період часу, перебуваючи в місті Вінниця, в районі «Лісопарк», орієнтуючись за допомогою надісланого на її мобільний телефон повідомлення-інструкції про місце знаходження закладки із психотропною речовиною, знайшла її, яка містилася у полімерному пакеті, яку поклала до правої кишені своєї куртки, де її незаконно зберігала. В цей же день, о 14год.00хв. вона зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, незаконно перевезла її рейсовим маршрутним автобусом з міста Вінниця до міста Калинівка. Вподальшому, цього ж дня, о 15год.50хв., проходячи по вулиці Возз`єднання, була зупинена працівниками відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, які під час проведення її особистого обшуку, виявили в правій кишені куртки полімерний пакет з пазовим замком із кристалічною речовиною світлого кольору, який був вилучений.

Представник потерпілої особи ТОВ «АТБ-Маркет» - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої просив кримінальне провадження розглянути за його відсутності, до обвинуваченої застосувати покарання згідно вимог діючого законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачена не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведені повністю, а її дії за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; та за ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин без мети збуту, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до: тяжкого злочину (ч.4 ст.185 КК України), та кримінального проступку (ч.1 ст.309 КК України).

З матеріалів кримінального провадження № 0000099 від 15.11.2023 року слідує, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Калинівка Вінницької області (паспорт серії АТ 152940, виданий 27.04.2016 року Калинівським РС УДМС України у Вінницькій області), є громадянкою України, має середньо-спеціальну освіту, неодружена, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 03.09.2019 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області), та доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 14.01.2021 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), непрацевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 18.10.2023 року, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимостей не має.

Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області за № 825 від 18.10.2023 року, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо.

Як вбачається з консультативних висновків спеціалістів, виданих 18.10.2023 року Комунальним підприємством «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 : щире каяття; вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; наявність двох малолітніх дітей на утриманні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого рішення в цій частині.

Первинним етапом повинна бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду і розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Санкція частини 4 статті 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Санкція частини 1 статті 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 19.03.2020 року по справі №290/932/19 зазначив, що призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано вчинений злочин. У санкції такої статті (частини чи пункту статті) визначається один чи кілька основних видів покарання і, як правило, його межі. Всі санкції статей КК України є альтернативними або відносно визначеними. У них передбачено кілька основних, різних за своєю суворістю покарань. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нею нових злочинів.

Суд, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру діянь, обстановки, способу, місця, часу їх вчинення, наявності пом`якшуючих покарання обставин, відсутністю обтяжуючих обставин, особи обвинуваченої, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за відповідне кримінальне правопорушення, та визначити їй остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Положеннями частини 1 статті 75 КК України перебачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Натомість, за приписами частин 1, 2 статті 79 КК України, у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, суд покладає на засуджену обов`язки відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Таке звільнення є спеціальним видом звільнення від відбування покарання з випробуванням, і його застосування лише допустиме до вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд залежно від ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженої та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких жінок від відбування покарання з випробуванням як на підставі статті 75 КК України, так і на підставі статті 79 КК України.

Однак, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі № 191/4297/18, стаття 79 КК України є спеціальною нормою щодо статті 75 КК України, і у разі конкуренції виду звільнення від відбування покарання з випробуванням, має застосовуватися спеціальна норма.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховним Судом у постановах від 13.09.2018 року у справі № 688/309/17, та від 24.10.2018 року у справі № 640/8138/16-к, від 11.12.2019 року у справі № 415/6262/17, зазначено, що наявність передбачених у законі умов для звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років від відбування покарання не означає, що суд зобов`язаний прийняти рішення про їх звільнення, застосування цього звільнення є правом, а не обов`язком суду, якщо є достатні підстави для висновку про можливість виправлення без реального відбування покарання.

Для застосування статті 79 КК України законодавець визначив відповідні підстави: формально-юридичні, що містяться безпосередньо у цій статті, і оціночні (індивідуальні особливості конкретного кримінального провадження, характер дій винної особи, її спосіб життя тощо). Встановлення оціночних підстав є елементом реалізації дискреційних повноважень суду.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги як формально-юридичні підстави (наявність на утриманні обвинуваченої ОСОБА_6 двох малолітніх дітей, які не досягли 7 років, а саме син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо яких вона не позбавлена батьківських прав), так і оціночні підставі, зокрема дані про особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимостей не має, її спосіб життя, виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання, а також того, що відбування реального покарання у виді позбавлення волі становитиме для неї особистий надмірний тягар та призведе до порушення інтересів малолітніх дітей, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.79 КК України.

При звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.79 КК України, суд виходить з принципу гуманізму з урахуванням національного законодавства та міжнародних договорів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Міжнародні організації, у тому числі й Європейський Комітет з питань запобігання катуванням чи нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню та покаранню, неодноразово зазначали, що в`язниця, безумовно, не може бути належним середовищем для немовляти чи малої дитини, однак примусове розлучення матерів і малолітніх дітей є вкрай небажаним.

Завдяки інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, суд дає ОСОБА_6 можливість виправитися без ізоляції від суспільства, та інших реальних обмежень, характерних для позбавлення волі. ОСОБА_6 має піклуватися про своїх малолітніх дітей, займатися їх вихованням постійно, оскільки для жінки, суспільства і держави важливим та особливо цінним є фізичне і моральне здоров`я дитини. Звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у відповідності до положень ст.79 КК України сприятиме побудові здорового соціального фундаменту для майбутнього життя її малолітніх дітей.

Таким чином, завдяки цьому інституту, закон ставить інтереси дитини, її виховання, вище, ніж негайне виконання покарання, вище за реалізацію цілей кримінальної відповідальності.

При звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.79 КК України, суд виходить перш за все з інтересів малолітніх дітей ОСОБА_6 , дбаючи про їх майбутнє, нормальний розвиток яких, може постраждати внаслідок відбування їх матір`ю реального покарання, адже у малолітньому віці особливо важливим є материнське виховання, тому що саме в цей період відбувається становлення моральної самосвідомості дитини.

Отже, завдяки застосуванню цього інституту досягаються не лише спеціальні самостійні цілі кримінальної відповідальності, а й регулюються загалом суспільні відносини, що складаються між матір`ю і дитиною, жінкою і державою, тобто досягаються загальноправові цілі регулювання суспільних відносин і забезпечення правопорядку в державі.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження супермаркету ТОВ «АТБ-Маркет», який згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_11 від 18.09.2023 року, визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме речовину рослинного походження зеленого кольору; психотропну речовину PVP, масою 0,4969гр., які згідно постанов дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 15.11.2023 року та 28.11.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження майно, а саме на речовину рослинного походження зеленого кольору, ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від 20.11.2023 року у справі № 132/3564/23, був накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від 20.11.2023 року у справі № 132/3564/23, на речовину рослинного походження зеленого кольору.

Частиною 2 статті 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наявні витрати на залучення експерта, а саме за висновками експертів від 16.10.2023 року № 6430/23-21 у розмірі 477грн.96коп.; від 16.10.2023 року № 6431/23-21 у розмірі 477грн.96коп.; від 16.10.2023 року № 6432/23-21 у розмірі 477грн.96коп.; від 24.11.2023 року № СЕ-19/102-23/20465-НЗПРАП у розмірі 1912грн.00коп., а всього 3345грн.88коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Цивільний позов потерпілою особою в кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України та призначити їй покарання у вигляді:

-за ч.4 ст.185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.309 КК України штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000грн00коп.;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 79 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, установивши засудженій іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 29 квітня 2024 року.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження супермаркету ТОВ «АТБ-Маркет», який згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_11 від 18.09.2023 року, визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме речовину рослинного походження зеленого кольору; психотропну речовину PVP, масою 0,4969гр., які згідно постанов дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 15.11.2023 року та 28.11.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Арешт, накладений на речовину рослинного походження зеленого кольору, ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_13 від 20.11.2023 року у справі № 132/3564/23 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта відповідно до висновків експертів від 16.10.2023 року № 6430/23-21 у розмірі 477грн.96коп.; від 16.10.2023 року № 6431/23-21 у розмірі 477грн.96коп.; від 16.10.2023 року № 6432/23-21 у розмірі 477грн.96коп.; від 24.11.2023 року № СЕ-19/102-23/20465-НЗПРАП у розмірі 1912грн.00коп., а всього 3345грн.88коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженій, що вона має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженій та прокурору.

Суддя