Провадження № 1-кп/366/127/24
Справа № 366/108/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків кримінальне провадження №0000180 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кремяне, Корнівського району, Курської області, росії, громадянки України, з середньою освітою, не інваліда, депутатом не являється, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 03 серпня 2023 року, близько 08 години 00 хвилин ранку, маючи умисел на збір продуктів харчування рослинного походження, а саме лісових грибів на території зони безумовного (обов`язкового) відселення, що постраждала внаслідок катастрофи на ЧАЕС, з подальшим їх переміщенням за межі вказаної зони, з метою їх вживання в якості їжі, таким чином діючи з корисливих мотивів, взяла із собою поліетиленовий пакет і не маючи передбаченого законом дозволу, в обхід контрольно-перепускних пунктів Національної поліції, які розташовані по периметру зони відчуження та вирушила в напрямку зони відчуження, територія якої межує з її місцем проживання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що в неї не має дозволу на перебування у зоні відчуження, через прорив у дротяній огорожі, яка відмежовує зону відчуження, у пішому порядку проникла до 241 лісового кварталу Опачицького лісництва ДСП «Північна Пуща», де в орієнтовний період часу з 08 години 30 хвилин до 10 години 35 хвилин, назбирала лісових грибів виду «Лисички» загальною вагою 2 кілограма 380 грам.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи з метою доведення свого злочинного умислу до кінці, спрямованого на переміщення продуктів харчування рослинного походження за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення для подальшого їх вживання в якості продуктів харчування, 03.08.2023 року, близько 10 години 35 хвилини, розпочала рух у пішому порядку в бік с. Губин, Вишгородського району, Київської області, де фактично проживає, при цьому не маючи передбаченого законом дозволу на вивіз продуктів харчування та без проведення дозиметричного контролю, чим порушила ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У подальшому, 03.08.2023 року, близько 10 години 35 хвилини, ОСОБА_4 , незаконно перебуваючи на території 241 лісового кварталу Опачицького лісництва ДСП «Північна Пуща», біля огорожі, що відмежовує зону відчуження, була виявлена працівниками поліції, які у відповідності до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 р., здійснювали патрулювання території зони відчуження.

Отже, ОСОБА_4 вчинила з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю і пояснила, що 03 серпня 2023 року, близько 08 години 00 хвилин ранку, у 241 лісового кварталу Опачицького лісництва ДСП «Північна Пуща», де в орієнтовний період часу з 08 години 30 хвилин до 10 години 35 хвилин, назбирала лісових грибів виду «Лисички» загальною вагою 2 кілограма 380 грам. Біля огорожі, що відмежовує зону відчуження, була виявлена працівниками поліції. В скоєному розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності її позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

Отже, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченої доведена повністю, а її дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, як закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження, оскільки вона виконала усі дії , які вважала необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченій міри покарання, судом враховується її відношення до вчиненого, матеріали, що її характеризують.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачена за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїла злочин середньої тяжкості, раніше не судима.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення, данні, що характеризують особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно раніше не судимій, її ставлення до скоєного, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України у вигляді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речові докази відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1