Провадження №1-кс/639/398/24
Справа №639/1416/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Харківської окружної прокуратури ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000260 від 23.11.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 21.02.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження №0000260 від 23.11.2023 року звернулася ОСОБА_4 .

В поданій скарзі заявник просить: 1) скасувати постанову прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 21.02.2024 року 2) накласти арешт на частину будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення скарги з огляду на те, що ОСОБА_4 на даний час не допитана, на неодноразові виклики дізнавача не з*являється, крім того остання просить накласти арешт на земельну ділянку, при тому, що їй належить лише її частина, при цьому частки земельної ділянки між власниками не визначені. Тому, прокурор вважає, що її постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є мотивованою та законною, у зв`язку із чим відсутні будь-які правові підстави для її скасування.

Заявник ОСОБА_4 до судового засідання не з*явилась, звернулась до суду з заявою в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, копії матеріалів кримінального провадження №0000260 від 23.11.2023 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішенні, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

Судовим розглядом встановлено, що СД ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за процесуальним керівництвом Харківської окружної прокуратури Харківської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000260 від 23.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

19.02.2024 року ОСОБА_4 звернулася до прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, про арешт майна.

Постановою прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 21.02.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання в повному обсязі.

В обґрунтування постанови прокурор зазначила, що до Харківської окружної прокуратури Харківської області 19.02.2024 надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_4 від 19.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000260 від 23.11.2023 року щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна на земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0032 та частину 9/25 будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, вивчаючи матеріали кримінального провадження прокурором встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 на даний час не допитана. На неодноразові виклики дізнавача не з`являється для допиту. Більше того, потерпіла просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0032 та 9/25 будинку розташованого на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , однак долучена до клопотання копія договору дарування підтверджує, що потерпілій подаровано частину земельної ділянки з розташованими на ній житловим будинком загальною площею 0,1236. Також, зазначено, шо до договору додається Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯБ № 985604, згідно якого встановлено, що дарувальник є співвласником земельної ділянки, та відповідно до нього частки земельної ділянки між власниками не визначені. Таким чином, відповідно до норм КПК України подане клопотання про арешт майна повинно бути належним чином обґрунтоване з одночасним наданням слідчому судді доказів на підтвердження викладених в ньому обставин, в тому числі зазначена його мета.

Згідно ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

Вимогами п. 2, 3 ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що постанова прокурора складається, зокрема, з: 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Системний аналіз положень ст. 220 КПК України, свідчить про те, що слідчим або прокурором за результатами вирішення питань, зазначених у главі 20 КПК України, постановляється відповідне рішення, яке повинно бути належним чином мотивоване, щодо підстав задоволення клопотання, так і підстав щодо відмови у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, шо їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втратити, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить -арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 21.02.2024 року відповідає вимогам, визначеним у ч. 5 ст. 110 КПК України.

Тобто, на переконання слідчого судді, оскаржуване рішення прокурора є законним та обґрунтованим, у зв`язку із чим у задоволенні скарги ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_4 про накладення арешту на частину будинку АДРЕСА_1 , слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1?) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з ч.1 ст.36, ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

При цьому, у відповідності до ст. ст. 36, 39 КПК України вказівки слідчому щодо проведення слідчих дій мають право надавати прокурор чи керівник органу досудового розслідування.

Оскільки слідчий суддя чинним законодавством не наділений повноваженнями на надання доручення органу досудового розслідування щодо проведення певних слідчий дій, тому приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги і в цій частині.

Керуючись ст. ст. 220, 303-307, 309, 369, 371, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Харківської окружної прокуратури ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000260 від 23.11.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.04.2024 року о 15 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1