Провадження № 1-кс/947/8019/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках в рамках кримінального провадження №0000557 від 30.04.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обіймаючого виборчу посаду Старокозацького сільського голови Білгород-Дністровського району Одеської області, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000557 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у жовтні 2020 року обрано Старокозацьким сільським головою Білгород-Дністровського району Одеської області VIII скликання та у подальшому визнано його повноваження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл). Сільський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях.

Згідно з ч. 4 ст. 42 вказаного Закону, сільський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради; бере участь у здійсненні державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності в межах та у спосіб, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»;здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Положеннями ч. 5 ст. 42 вказаного Закону, визначено, що сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Згідно з п. 19 та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, а також передачі комунального майна в оренду.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 вказаного Закону, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», передача в оренду майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону.

Положеннями п. в) ч. 2 ст. 4 вказаного Закону визначено, що орендодавцями щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке перебуває у комунальній власності, є органи, уповноважені представницькими органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ініціаторами оренди майна можуть бути потенційний орендар, балансоутримувач, уповноважений орган управління та/або орендодавець. Потенційний орендар, зацікавлений в одержанні в оренду нерухомого або індивідуально визначеного майна, звертається до орендодавця із заявою про включення цього майна до Переліку відповідного типу згідно з Порядком передачі майна в оренду. Орендодавець протягом трьох робочих днів з дати отримання відповідної заяви передає її балансоутримувачу такого майна. За результатами розгляду заяви балансоутримувач протягом 10 робочих днів з дати отримання такої заяви приймає одне з таких рішень: рішення про намір передачі майна в оренду; рішення про відмову у включенні об`єкта до відповідного Переліку в разі наявності однієї з підстав, передбачених ст. 7 цього Закону.

З урахуванням ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду за результатами проведення аукціону виключно в електронній торговій системі.

Відповідно до п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», сільський голова є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, на яких поширюється дія цього Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області» від 12.06.2020 № 720-р утворено Старокозацьку об`єднану територіальну громаду, до складу якої , у тому числі, увійшли села Козацьке, Краснокосянське Білгород-Дністровського району Одеської області, представницьким органом якої є Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області (надалі - Старокозацька сільська рада).

Враховуючи встановлені ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського голови, ОСОБА_4 є службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, оскільки є представником місцевого самоврядування та обіймає посаду в органі місцевого самоврядування, яка пов`язана з використанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

При цьому, на ОСОБА_4 поширюються обмеження, встановлені

ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» щодо заборони використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Сільський голова ОСОБА_4 в силу займаної посади достовірно знає положення ст.ст. 2, 4, 6, 12, 15, 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 12, 26, 42, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 122-126 Земельного кодексу України, якими визначений порядок передачі єдиних майнових комплексів та земельних ділянок державної та комунальної власності в оренду.

Приміткою 2 до ст. 368 КК України, визначено, що службовими особами, які займають відповідальне становище у статтях 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких визначені згідно із ст. 6 Закону України «Про державну службу», а також інші, зокрема керівники органів місцевого самоврядування.

Отже, перебуваючи на посаді Старокозацького сільського голови Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_4 є службовою особою, оскільки наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, а також займає відповідальне становище.

Так, 15.04.2024 фізична особа підприємець ОСОБА_8 , який надає послуги вантажних перевезень автомобільним транспортом, звернувся до начальника Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та Нижнього Дунаю (надалі БУВР) ОСОБА_9 з пропозицію передачі йому в платне користування об`єкту нерухомості, що перебуває на балансі БУВРу та розташований на території Старокозацької об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме: уздовж автодороги «Е-87» сполученням «Одеса-Татарбунари-Ізмаїл-Рені» (за координатами: 46,337755, 30,070300) під розвиток бізнесу у сфері вантажоперевезень (облаштування сучасного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури у вигляді автостоянки для вантажівок).

Підвищення трафіку вантажоперевезень вказаною автодорогою, що збільшився у період дії воєнного стану є наслідком зростання попиту на послуги з перевалки зернових культур та палива у портах на АДРЕСА_2 , через значне блокування мореплавства у Чорному морі.

Облаштування за рахунок території майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Козацька сільська рада, у перспективі може надати переваги ФОП ОСОБА_8 у веденні бізнесу через вигідність такої локації, можливостей облаштування зручних під`їзних шляхів для великогабаритного вантажного автотранспорту, що є визначальним для створення сучасного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури, а наявні нежитлові споруди надали б можливість забезпечити надання додаткового спектру похідних послуг для водіїв і обслуговування авто.

Розуміючи економічну привабливість для ОСОБА_8 отримання у користування для бізнесу зазначеного об`єкту нерухомості, ОСОБА_9 маючи корисливий мотив з метою неправомірного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї протиправної поведінки, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розробив злочинний план з одержання неправомірної вигоди від бізнесмену в особливо великому розмірі.

Надалі ОСОБА_9 у період з 23.04.2024 по 26.04.2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), залучив до протиправної діяльності начальника Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства (надалі - БД МУВГ) ОСОБА_10 , на що останній надав свою згоду.

Оскільки ОСОБА_10 має сталий авторитет у відносинах та міцні зв`язки із головою Старокозацької сільської ради ОСОБА_4 , на нього покладено роль залучення до неправомірних дій ОСОБА_4 задля вирішення питання про можливість та порядок передачі у комунальну власність вказаної сільської ради «Комплексу будівель та споруд № 3», за умов попередньої відмови від прав на нього БУВРом і надання неправомірної вигоди в обмін на гарантування її подальшої передачі у користування виключно на користь ФОП ОСОБА_8 .

Розроблений ОСОБА_9 і узгоджений злочинний план передбачав, що для передачі ФОП ОСОБА_8 вказаного майна у користування, необхідно прийняти низку рішень та здійснити ряд організаційних дій, які залежать від різних службових осіб органів влади та місцевого самоврядування, а саме:

1) прийняття рішення про відмову БУВРу від прав на вказаний майновий комплекс із земельною ділянкою, з одночасною його передачею з державної у комунальну власність Старокозацької сільської ради;

2) передачу вказаного майнового комплексу від Старокозацької сільської ради у користування ОСОБА_8 під виглядом проведення конкурсної процедури, тобто за додаткової участі залучених штучних конкурентів, яка буде скасована з формальних підстав у разі прийняття участі у ній реальних претендентів на майно.

Під час чергової зустрічі 26.04.2024 ОСОБА_9 переконав ОСОБА_8 у складності процедури передачі майнового комплексу, визначивши йому коло залучених ним осіб, які прийматимуть разом із ним участь у передачі державного майна у комунальну власність, а потім повноважні на розпорядження ним. При цьому він визначив орієнтовний розмір неправомірної вигоди кожного з них окремо за вчинення службових повноважень.

Надалі, 11.05.2024 ОСОБА_9 , з метою реалізації злочинного плану, під час телефонної розмови підтвердив ОСОБА_8 , що ОСОБА_10 спілкувався з головою Старокозацької сільської ради ОСОБА_4 і останній надав їм свою згоду на участь у протиправній діяльності, пов`язаної з передачею заявнику у користування майнового комплексу, а також для підтвердження намірів вказав на необхідність спільної зустрічі, де відбудеться обговорення всіх деталей з передачі державного майна та отримання усних гарантій.

У подальшому, 28.05.2024 о 13:25 год. ОСОБА_8 , діючи за вказівками ОСОБА_9 та за попередньою телефонною домовленістю з ОСОБА_10 , прибув до м. Білгород-Дністровський Одеської області, де у дворі житлового будинку по АДРЕСА_3 зустрівся з останнім. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_10 повідомив про всі деталі майбутньої передачі ОСОБА_8 майнового комплексу разом із земельною ділянкою, а також висловив вимогу про необхідність передачі неправомірної вигоди окремо кожному з учасників, що будуть задіяні до вказаної незаконної діяльності.

У той же день близько 14:00 год. з метою підтвердження справжності злочинних намірів ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 зустрілись із ОСОБА_4 у кафе «Фієста» по АДРЕСА_4 .

У ході даної зустрічі ОСОБА_4 , діючи до заздалегідь узгодженого злочинного плану та відведеної йому ролі, підтвердив ОСОБА_8 свою згоду на участь у протиправній діяльності, пов`язаній з передачею у фактичне користування майнового комплексу разом із земельною ділянкою, що наразі перебуває на балансі БУВРу, завіривши, що передаватиме майновий комплекс лише йому під виглядом проведення конкурсної процедури за участі залучення штучних (формальних) конкурентів, яку скасує у разі прийняті участі у ній реальних претендентів на майно. Також він підтвердив, що ним вже підготовані та надіслані необхідні листи для початку процедури передачі майнового комплексу з земельною ділянкою з державної у комунальну власність.

Надалі, у період часу з 28.05.2024 до 01.06.2024, ОСОБА_9 провів декілька телефонних розмов та зустрічей із ОСОБА_8 , у тому числі особистих біля будівлі БУВРу у АДРЕСА_5 , під час яких неодноразово висловлював умови передачі у фактичне користування ОСОБА_8 майнового комплексу разом із земельною ділянкою, а також зосередив його увагу на необхідності надання неправомірної вигоди окремо усім залученим ним службовим особам, наголошуючи, що кожен з них приймає і відповідає за власні рішення у процедурі передачі майна, що входять до сфери їх повноважень, зокрема:

- ОСОБА_9 має отримати неправомірну вигоду за ініціювання прийняття рішення про відмову від прав на майновий комплекс із земельною ділянкою, а також передачу його до комунальної власності Старокозацької територіальної громади;

-голова Старокозацької сільської ради ОСОБА_4 через довірену йому особу ОСОБА_10 має отримати неправомірну вигоду за передачу в користування Старокозацькою сільською радою «Комплексу будівель та споруд № 3».

Продовжуючи протиправні дії, направлені на самостійне одержання неправомірної вигоди і сприяння в її одержанні іншими особами, ОСОБА_9 03.06.2024 о 12:02 год. зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що 04.06.2024 запланована зустріч з ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , на якій вони планують додаткового обговорити питання передачі майна та оголосити остаточний розмір неправомірної винагороди для кожного з учасників.

Зранку 04.06.2024 ОСОБА_9 , діючи за заздалегідь узгодженим планом, керуючись корисливим мотивом, за телефоном призначив ОСОБА_8 зустріч у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у АДРЕСА_5 .

Цього ж дня ОСОБА_8 прибув до вказаного кафе о 15:06 год., де його вже очікували ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які діяли за узгодженим злочинним планом. Вказані особи визначили та оголосили ОСОБА_8 кінцевий порядок дій щодо передачі в користування бажаного майнового комплексу разом із земельною ділянкою, що перебуває на балансі БУВРу, який ними змінено в частині порядку передачі майна Старокозацькою сільською радою у користування, що на їх думку додатково гарантує результат передачі майна саме ОСОБА_8 .

Зокрема, ОСОБА_4 підтвердив, що передаватиме від імені Старокозацької сільської ради лише частину майнового комплексу в оренду (приміщення, на які раніше складались технічні паспорти), що надаватиме можливість здійснення процедури передачі майна без необхідності проведення конкурсних процедур, тобто без зайвих ризиків участі реальних претендентів.

При цьому, ОСОБА_9 роз`яснив, що процедура відбуватиметься у декілька етапів за які ОСОБА_8 має наперед передати неправомірну вигоду, а саме за:

- ініціювання прийняття рішення про відмову від прав на майновий комплекс із земельною ділянкою БУВРом, які має вчинити ОСОБА_9 у відповідності до положень ст.ст. 3, 4 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності»;

- передачу майнового комплексу у комунальну власність Старокозацької сільської ради з подальшим наданням ОСОБА_4 окремих приміщень майнового комплексу в оренду ОСОБА_8 , що також надає у подальшому право на оформлення землекористування без аукціону (земельних торгів).

Надалі, вийшовши із приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та продовжуючи розмову з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 збільшив розміри неправомірної вигоди, яку має надати заявник.

Конспіруючи власні дії, він словами та конклюдентними діями (рухами) висунув вимогу про необхідність передачі наступного тижня неправомірної вигоди у сумі 20 000 (двадцять тисяч) дол. США особисто йому за вжиття ним службових повноважень, а також суму неправомірної вигоди у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) дол. США через нього і залученого ним посередника ОСОБА_10 для ОСОБА_4 за прийняття ним рішення з передачі окремих приміщень комплексу в оренду ФОП ОСОБА_8 .

Діючи на виконання вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 13.06.2024 о 13:13 год., ОСОБА_8 прибув у м. Білгород-Дністровський Одеської області де біля домоволодіння по АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_10 . У ході даної зустрічі ОСОБА_10 , з метою якнайшвидшого одержання неправомірної вигоди для ОСОБА_4 повторно запевнив заявника, що усі попередні домовленості щодо передачі «Комплексу будівель та споруд № 3» у користування ФОП ОСОБА_8 будуть виконані. Після цього ОСОБА_10 одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) дол. США для ОСОБА_4 за виконання вказаних вище дій.

Отже, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 одержав неправомірну вигоду в особливо великому розмірі в сумі 20 000 дол. США, що за курсом встановленим Національним банком України на вказану дату склало 808 882 грн.

Так, за вищевикладених обставин, 13.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою,, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, щодо розміру застави просив врахувати матеріальне становище підозрюваного та його родини, що підтверджується долученими до клопотання документами та визначити заставу у розмірі 30 000 000 грн.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого. Вважає підозру, повідомлену ОСОБА_4 необґрунтованою та відповідно ризики недоведеними. Просила відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 зазначив, що вручене підзахисному повідомлення про підозру є безпідставним. Клопотання сторони обвинувачення необґрунтоване, запропонований розмір застави є завідомо непомірним. Просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Підозрюваний з підозрою не згоден, заперечував щодо обставин кримінального провадження, викладених стороною обвинувачення у клопотанні. Щодо запобіжного заходу підтримав думку захисників.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4 ст. 368 КК України.

13.06.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

В підтвердження існування в рамках такого кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 30.04.2024, під час якого останній повідомив, що є фізичною особою підприємцем та здійснює перевезення вантажів за допомогою вантажного колісного автотранспорту. 15.04.2024 ОСОБА_8 , звернувся до начальника БУВРу ОСОБА_9 з пропозицію передачі йому в платне користування об`єкту нерухомості, що перебуває на балансі БУВРу та розташований на території Старокозацької об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме: уздовж автодороги сполученням «Одеса-Рені». Далі, в ході особистого спілкування ОСОБА_9 запропонував свідку ОСОБА_8 надати в оренду комплекс будівель та споруд разом з територією за адресою: АДРЕСА_6 , що перебуває у на балансі БУВР річок Причорномор`я та Нижнього Дунаю. В подальшому, а саме 24.04.2023 в ході особистої зустрічі, ОСОБА_9 повідомив свідку ОСОБА_8 , що за умовами майбутнього договору оренди останній має офіційно сплачувати орендну плату в сумі 6 тис. грн. за користування наданим об`єктом та висловив вимогу у наданні йому неправомірної вигоди у сумі 10 тис. грн. щомісячно, а також підтвердив намір на подальшу передачу земельної ділянки, що перебуває території Старокозацької об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області, у комунальну власність місцевої ОТГ та подальшою передачею останньої йому;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.05.2024, під час якого останній повідомив, про те, як 07.05.2024 він за вказівкою ОСОБА_9 прибув до приміщення БУВРу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , де перебуваючи у службовому кабінеті його начальника ОСОБА_9 , діючи під його контролем, склав заяву про надання в оренду частини земельної ділянки площею 0,6 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , яку цього ж дня подано до РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях. Крім того, після подачі вказаної заяви, ОСОБА_8 повернувся до БУВРу, де перебуваючи у службовому кабінеті його начальника ОСОБА_9 , останні обговорювали майбутню передачу об`єкту нерухомості, що перебуває на балансі БУВРу та розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, а також спільну поїздку з метою її огляду. Також ОСОБА_8 в ході допиту повідомив, що питанням передачі зазначеного об`єкту нерухомості буде займатись начальник Білгород-Дністровського міжрайонного управління водних ресурсів ОСОБА_10 , який буде вести необхідні діалоги з головою місцевої ОТГ;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.05.2024, під час якого останній повідомив, про подальші зустрічі між ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час яких останніми були повідомлені всі деталі та умови передачі державного майна, а саме об`єкту нерухомості, що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, а також додаткової зустрічі, що мала місце 30.05.2024, під час якої ОСОБА_8 передав для ОСОБА_9 через вказаного останнім водія на ім`я ОСОБА_12 , грошові кошти в сумі 10 000 грн. за перший місяць неофіційного користування об`єктом нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 . Крім того, в ході допиту свідок повідомив про початок фактичного використання ним об`єкту нерухомості, за який надано неправомірну вигоду. Також свідком повідомлено про зустріч між ним, ОСОБА_9 та головою Старокозацької сільської ради ОСОБА_4 , що мала місце в місті Одеса, під час якої останніми були повідомлені всі деталі та умови передачі державного майна, а саме об`єкту нерухомості, що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, а також ОСОБА_9 висунуто вимогу надання неправомірної вигоди в сумі 20 000 доларів США для особисто нього і 20 000 доларів США для ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ; протоколом ідентифікації (огляду) та вручення грошових коштів від 30.05.2024, яким оглянуто грошові кошти в сумі 10 000 грн., які в подальшому свідком ОСОБА_8 передані ОСОБА_9 , в якості неправомірної вигоди за перший місяць неофіційного користування об`єктом нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 ; протоколами про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи від 06.06.2024 відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , у яких зафіксовані всі події та обставини про які свідком ОСОБА_8 зазначено в ході проведення допитів, зокрема спільні зустрічі між ним, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , на яких відбувалось обговорення всіх деталей та умов передачі державного майна, а саме об`єкту нерухомості, що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, а також вимоги надання неправомірної вигоди в сумі 20 000 доларів США для ОСОБА_9 і 20 000 доларів США для ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .. Крім того, вказаним протоколом зафіксовано факт передачі ОСОБА_9 через посередника неправомірної вигоди в сумі 10 000 грн. за перший місяць неофіційного користування об`єктом нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 ; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 13.06.2024 під час якого останній повідомив, що 13.06.2024 ним була передана неправомірна вигода в сумі 20 000 доларів США для ОСОБА_9 і 20 000 доларів США для ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ; протоколом обшуку обмінного пункту, яким зафіксовано факт вилучення несправжніх імітаційних грошових коштів, що були передані в якості неправомірної вигоди у сумі 20 000 (двадцять тисяч) дол. США для ОСОБА_9 за ініціювання прийняття рішення про відмову БУВРу від прав на майновий комплекс із земельною ділянкою, а також із залученням посередника ОСОБА_10 , неправомірної вигоди у сумі 20 000 (двадцять тисяч) дол. США для ОСОБА_4 за прийняття ним рішення з передачі окремих приміщень комплексу в оренду ФОП ОСОБА_8 ; протоколом обшуку приміщень службових кабінетів Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Старокозаче, вулиця Соборна, будинок 34 (за місцем роботи голови Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_4 ), в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон, документи щодо виділення земельної ділянки на користь ФОП ОСОБА_8 та ін.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюється ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 ККУкраїни, тобто є кримінально караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідними кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 368 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно слідчий суддя відхиляє доводи захисту щодо необґрунтованості.

Відповідні доводи підозрюваного щодо обставин кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження, на переконання слідчого судді не спростовують висновків щодо обґрунтованості підозри, тобто не виключають обставин, які вказують на його ймовірну причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

5. Відомості, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вище було зазначено, на переконання слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження існує обґрунтована підозра за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

На переконання слідчого судді, заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_4 обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368 КК України, у вчиненні якого наразі обґрунтовано підозрюється останній, є особливо тяжким корупційними злочином, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Важливим аспектом є також те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, за вчинення корупційного злочину кримінальним кодексом України не передбачено (ст. 69, 75 КК України), окрім як під час здійснення провадження на підставі угоди.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора щодо ймовірно задовільного майнового стану підозрюваного, який може бути достатніми для переховування від органу досудового розслідування, у тому числі закордоном.

Слідчий суддя зазначає, що наразі досудове розслідування триває та слідчий суддя може припускати, що в подальшому стороною обвинувачення вживатимуться заходи щодо встановлення джерела походження грошових коштів виділених на придбання переліченого майна. Таким чином, слідчий суддя зазначає, що хоча і власниками означеного майна значаться члени родини підозрюваного, проте таке майно могло бути придбано на грошові кошти, ймовірно отримані внаслідок кримінально-противправної діяльності ОСОБА_4 , що не виключає при цьому ймовірну мету підозрюваного, у разі викриття кримінально-протиправних дій останнього, уникнути застосування відносно нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту належного йому майна.

Також, слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що ОСОБА_4 наразі займає посаду Старокозацького сільського голови Білгород-Дністровського району Одеської області, внаслідок чого набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які він може використати з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі шляхом залишення території України.

Таким чином, зазначені обставини, у своїй сукупності, вказують на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та зіставляючи можливі негативні наслідки для себе у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін із можливістю уникнення ним покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, може безперешкодно залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження, дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування вагомого ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 . 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя погоджуєтся із доводами клопотання, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується характером інкримінованого підозрюваному злочину, який має корисливу спрямованість та ймовірно був вчинений з використанням службового становища.

Підозрюваний ОСОБА_4 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

В розрізі наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя також вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 , використовуючи свої набуті зв`язки серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних та судових органів, може шляхом підкупу, погроз або іншим чином впливати на свідків з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, які не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання під час досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, викладені вище обставини свідчить про те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення в частині існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так як ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, прокурором не надано будь-яких доказів того, що є підтверджені факти того, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

6. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що інкриміновані за обставинами даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_4 кримінальне правопорушення в обов`язковому порядку вимагає від слідчого судді визначення відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у випадку якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (абзац 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі щодо вагомості наданих доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється; особу підозрюваного; майновий стан підозрюваного, досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

7. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_4 відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання та фактичних обставин даного кримінального провадження, наразі йдеться мова про ймовірну причетність ОСОБА_4 до ймовірного вчинення корупційного кримінального правопорушення.

Так, згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зухвалості його ймовірного вчинення представником органу місцевого самоврядування, а саме вчинення його в умовах воєнного стану, на думку слідчого судді можливо вважати виключним випадком.

Слідчий суддя не може залишити поза увагою доводи прокурора у судовому засіданні щодо задовільного майного стану підозрюваного.

Як вбачається з клопотання слідчого, стороною обвинувачення за результатами аналізу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено об`єкти нерухомості, які належать безпосередньо ОСОБА_4 та членам його сім`ї:

-двокімнатна квартира загальною площею 50.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_7 , яка згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_4 ;

-земельна ділянка площею 2.3565 га за адресою: АДРЕСА_8 (з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить матері ОСОБА_13 та яка з 29.05.2015 перебуває в оренді у ТОВ «Чарівна Нива»;

-земельна ділянка площею 0.1 га за адресою: АДРЕСА_9 (з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва), яка згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_4 ;

-земельна ділянка площею 2 га за адресою: АДРЕСА_10 , яка згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить батьку ОСОБА_4 - ОСОБА_14 ;

-будинок загальною площею 101.7 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , який згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить батьку ОСОБА_4 - ОСОБА_14 ;

-квартира загальною площею 69.8 кв.м за адресою: АДРЕСА_11 , яка згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить колишній дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_15 ;

-будинок загальною площею 129.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , який згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить колишній дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_15 ;

-земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0350 площею 0, 25 га, яка згідно з інформацією наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить колишній дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_15 .

У щорічній декларації ОСОБА_4 зазначено, що у власності останнього перебувають автомобіль Вантажний марки МАЗ 1997 р.в. та причіп «SCHROEDER», 1992 р.в. Крім того у щорічній декларації ОСОБА_4 за 2024 рік, вказаний дохід у вигляді заробітної плати за основним місцем роботи в сумі 524 402 грн, а також грошові активи у вигляді готівкових коштів в сумі 15 000 доларів США та 150 000 грн.

Разом з тим, за таких обставин, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід визначити розмір застави у вигляді 3 303 (три тисячі триста три) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 001 484 (десять мільйонів одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривні, який на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків. Наведені обставини у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

8. Висновки слідчого судді.

Таким чином, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого стороною обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках в рамках кримінального провадження №0000557 від 30.04.2024 відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 09.08.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 3 303 (три тисячі триста три) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 001 484 (десять мільйонів одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривні.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 09.08.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, судовими експертами у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1