ВИРОК

Іменем України

02.04.2024 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань: за №0000013 від 02.01.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Заліщики, Тернопільської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно вимог ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, востаннє: 11.01.2019 вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, яке відбув, належних висновків для себе не зробив. На шлях виправлення не став. Усвідомлюючи те, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дія якого, в подальшому, неодноразово продовжувалася, знову вчинив корисливий злочин.

Так, ОСОБА_5 , 20.10.2023, близько 19:13 год., під час дії воєнного стану в Україні, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в торговому приміщенні магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», що по вул. Володимира Великого, З5-А у м. Львові, взяв із торгової вітрини упаковку із зарядним пристроєм Power Bank 10000 mAh, торгової марки «кlGo», моделі «КР-56» та таємно, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись тим, що його дії не були помічені сторонніми особами, викрав із вказаної упаковки зарядний пристрій Power Bank 10000 mAh, торгової марки «кlGo», моделі «КР- 56», вартістю 332 гри. 50 коп., який заховав під спортивну кофту, в яку був одягнутий. В подальшому, ОСОБА_5 поклавши упаковку від зарядного пристрою на торгову вітрину, пройшов повз каси із викраденим товаром, не оплативши його та покинув приміщення магазину ТМ «Аврора», чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 332 грн. 50 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Представник потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 звернулись до суду з заявою, згідно якої просить здійснювати розгляд справи у її відсутності, зазначивши про повне відшкодування завданої обвинуваченим шкоди.

Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про проведення судового розгляду без потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані:

ч.4 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, а також особу обвинуваченого, який неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше згідно вимог ст.89 КК України не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки в повному обсязі потерпілому у кримінальному провадженні, що підтверджується поданою до суду заявою останнього. Відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу винного, вважаю, що виправлення обвинуваченого є можливим без призначення йому реального відбуття покарання у місцях позбавлення волі із застосуванням вимог статтей 75 та 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України: DVD диск з файлами з камери відеоспостереження, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Керуючись статтями 100, 349, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: DVD диск з файлами з камери відеоспостереження, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статті 392, 394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1