ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/767/24

1-кп/609/77/2024

03 липня 2024 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 10 квітня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Дедеркали Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не депутата, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2024 року із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000208 від 10 квітня 2024 року відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.382 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2023р. по справі №607/13418/23, яка набрала законної сили 23.01.2024р., ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В подальшому ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2023р. по справі №607/13418/23, яка набрала законної сили 23.01.2024р., його притягнуто до адміністративної відповідальності, призначено покарання у виді штрафу та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, усвідомлюючи, що протягом 1 року зобов`язаний утриматися від керування транспортними засобами, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом.

Так, 11 березня 2024 року близько 00:10 хвилин ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , у АДРЕСА_3 , рухався по проїзній частині автодороги транспортним засобом в період комендантської години. Надалі, екіпажем ЕЛАДА-11 у складі працівників сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В подальшому вищевказаними працівниками поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.01.2024р. серії ЕНА №1633417 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі вході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення. Згідно ст. 63 Конституції України відмовився від надання показань.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд, виходячи з обвинувачення, підтриманого прокурором, вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили і такі його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу винного, його вік, сімейний стан, позитивну характеристику, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Речовий доказ, а саме: відеозапис із нагрудної відеокамери за період часу з 00:20:57 год. по 01:01:58 год. 11 березня 2024 року та відеозапис із відеореєстратора автомобіля «70mаі» за період часу із 00:08:45 год. по 00:11:44 год, що записані на DVD-R, диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1