Справа № 760/6386/24
Провадження № 1-кс/760/3242/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 21 липня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.2 ст.111, ч.4 ст. 28, ч.1 ст.436-2, ч.4 ст.28, ч.2 ст.436-2, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч. 3 ст.436-2 та ч.4 ст.28, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.4 ст.28, ч.1 ст.436-2, ч.4 ст.28, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.255 та ч.4 ст.28, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.161, ч.4 ст.28, ч.2 ст.436-2 КК України, за підозрою ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.255, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.2 ст.255, ч.3 ст.161 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ Слідчий в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 21 липня 2023 року, в якому просить

1) накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_18 , у кримінальному провадженні № 0000608, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2023 заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду розпоряджатися ним у будь-який спосіб, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

2) передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним в порядку та на умовах визначених ст.ст. 19, 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_18 , а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказав, що СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000608 від 21.07.2023, у якому ОСОБА_18 повідомлено про те, що вона підозрюється у:

- розпалюванні релігійної ворожнечі та ненависті вчиненому організованою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.161 КК України;

- участі в злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.255 КК України;

- у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором спрямованої на підтримку держави-агресора та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що на праві власності у підозрюваного ОСОБА_18 , перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, сторона обвинувачення приходить до висновку, що заборона розпоряджатися ним (зміна права власності, перереєстрація, тощо), відповідають вимогам проведення досудового розслідування.

Таким чином, необхідним та достатнім для запобігання вказаним ризикам є визначення виду обмеження у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися майном.

Застосування зазначених обмежень надасть змогу зберегти майно у первісному стані, унеможливить його подальше відчуження та перереєстрацію.

Враховуючи викладене, є необхідність у накладенні арешту на майно з метою конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд клопотання без його участі, вказав, що клопотання підтримує та просив його задовольнити в повному обсязі.

Підозрювана ОСОБА_18 в судове засідання не викликалася на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у відповідності до норм ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Також, згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Санкцією ч.6 ст.111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_18 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Санкцією ч.2 ст.255 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Санкцією ч.3 ст.161 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з інформаційною довідкою КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-157 від 08 січня 2024 року, квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 жовтня 1998 року.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_18 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.2 ст. 255, ч.3 ст.161 КК України, за які суд може признати їй додаткове покарання у виді конфіскації, а майно, на яке слідчий просить накласти арешт, належить підозрюваній на праві власності, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КРК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Таке втручання в право власника майна на мирне володіння своїм майном є законним, переслідує суспільний інтерес, а також є пропорційним визначеним цілям. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (користувача) майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Разом з тим слідчим не обґрунтовано необхідність передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_18 , а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 100, 131, 132, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000608 від 21 липня 2023 року на майно, а саме частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності (у розмірі частки 1/3) належить ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 161 КК України, із забороною розпорядження таким майном.

У задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1