Справа № 487/3744/24
Провадження № 1-кс/487/2766/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000712 від 24.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000712 від 24.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 підтримав, наполягав на його задоволенні.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що запобігти наведеним ризикам можливо, застосувавши до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000712 від 24.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період дії воєнного стану ОСОБА_5 близько 22:30 23.04.2024 знаходилась поблизу торгівельного кіоска, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить потерпілому ОСОБА_7 . Скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , шляхом пошкодження ролету, проникла до вказаного кіоску, звідки таємно викрала один рюкзак чорного кольору, шкіряний, з емблемою у вигляді напису "1+1", вартістю 330 грн, один шкіряний рюкзак коричневого кольору, з емблемою у вигляді напису "1+1", вартістю 330 грн, один чорний шкіряний рюкзак без напису, вартістю 780 грн, та один рюкзак з текстильного матеріалу різнокольорового забарвлення, вартістю 560 грн. Вказані рюкзаки ОСОБА_5 винесла з приміщення кіоску та поклала на підлогу поблизу кіоску. ОСОБА_5 намагалась залишити місце вчинення кримінального правопорушення, однак була помічена співробітниками ТОВ Охоронного Агентства "Оріон-Юг" ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

23.04.2024 ОСОБА_5 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

24.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані рапорту старшого інспектора чергового Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 від 23.04.2024; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 , складеного 23.04.2024; протоколу огляду місця події від 23.04.2024; протоколів допиту потерпілого ОСОБА_7 від 24.04.2024 та пред`явлення йому особи для впізнання за фотознімками; довідок ФОП ОСОБА_11 про вартість рюкзаків; протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 і пред`явлення їм особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2024; протоколу затримання від 24.04.2024.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Злочин за ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_5 у разі доведеності її вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Суд вважає, що існує також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ніде не працює, зловживає алкоголем, на даний час відносно неї здійснюється розгляд кримінального провадження в Центральному районному суді м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185 КК України, і в якому до ОСОБА_5 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте вона знову підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наведеного у клопотанні обґрунтування, не доведено.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, а також вік та стан здоров`я підозрюваної, які не є перешкодою для утримання в умовах слідчого ізолятору, наявність у підозрюваної постійного місця проживання, де вона мешкає одна, утриманців не має; не працює і не має постійного законного джерела доходів; відповідно до ст. 89 КК України визнається такою, що не має судомості; наявність ризику повторення протиправної поведінки.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, характер та спосіб правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також тяжкість покарання, що загрожує їй, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної на свободу.

Слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 21.06.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1