Номер провадження: 11-сс/813/438/24
Справа № 947/5081/24 1-кс/947/1918/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної Кас? ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2024 року про обрання запобіжного заходу у виді застави в кримінальному провадженні №0001526 від 14.12.2023 року, щодо:

Кас? ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Хабаровськ Російської Федерації, має вищу освіту, одруженої, працюючої сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001526 від 14.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.369-2 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні, 06.02.2024 рокуКас? ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, скоєного за наступних обставин.

На початку грудня 2023 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_10 звернувся за консультацією до лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3». Амбулаторія №3 Кас? ОСОБА_8 та обґрунтовуючи звернення наявністю в нього хронічних хвороб попросив направити його офіційно до МСЕК для підтвердження інвалідності та зазначити повний пакет документів, які є обов`язковими для такого звернення, з метою проходження експертизи.

Під час розмови ОСОБА_10 з лікарем Кас? ОСОБА_8 , остання маючи умисел на отримання неправомірної вигоди в розмірі від 800 до 1200 доларів США, діючи всупереч взятих на себе службових обов`язків, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, умисно, з корисливих мотивів, в ході розмови повідомила, що вона допоможе ОСОБА_10 підготувати повний пакет медичних документів, однак завірила, що пройти медико-санітарну експертизу та підтвердити групу інвалідності можливо лише після здійснення впливу на керівництво МСЕК.

При цьому ОСОБА_11 , для забезпечення більш сприятливих умов для вчинення нею неправомірних дій, вказала ОСОБА_10 про необхідність проходження додаткових обстежень для отримання актуальних результатів аналізів, на підставі яких подальшому буде складено відповідний висновок щодо стану його здоров`я.

Так, 26.12.2023 року під час особистого прийому, лікар ОСОБА_11 , отримала від ОСОБА_10 його медичні документи та залишила їх у себе для подальшого вивчення.

Разом з тим, під час вказаної зустрічі з метою подальшого вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_11 видала ОСОБА_10 направлення на госпіталізацію до Багатопрофільного медичного центру «Одеського Національного медичного університету» у ревматологічне відділення за адресою: м. Одеса вул. Пастера, 9, та надала вказівку останньому прийти до неї після проходження лікування з відповідними документами.

Надалі, 03.01.2024 року ОСОБА_10 з`явився на призначений лікарем

ОСОБА_11 прийом під час якого остання повідомила, що для більш ретельного вивчення наданої ОСОБА_10 медичної документації їй потрібен додатковий час, тому залишить їх у себе, однак запевнила ОСОБА_10 , що за умови надання їй неправомірної вигоди в розмірі від 800 до 1200 доларів США, в залежності від зазначених діагнозів у документах, вона зможе здійснити вплив на прийняття посадовими особами медико-соціальної експертної комісії відповідного рішення про підтвердження групи інвалідності.

В період часу з 11 по 18 січня 2024 року ОСОБА_10 на підставі виданого лікарем ОСОБА_11 направлення пройшов стаціонарне лікування у ревматологічному відділення Багатопрофільного медичного центру «Одеського Національного медичного університету» за адресою: м. Одеса вул. Пастера, 9 та отримав виписний епікриз із зазначенням діагнозу та результатами аналізів пройдених досліджень.

Після чого, 19.01.2024 року ОСОБА_10 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_11 , надав останній виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №257 Багатопрофільного медичного центру «Одеського Національного медичного університету», для підготовки нею відповідних документів з метою проходження лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) в Одеські міській поліклініці №20, що знаходиться за адресою: м.Одеса вул.Левіта, 62.

Надалі, 22.01.2024 ОСОБА_11 , в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_10 , про те, що останньому необхідно з`явитись до неї на прийом 24.01.2024 року о 08:30 год., для отримання направлення на проходження лікарсько-консультативної комісії.

У подальшому, 24.01.2024 року о 08:30 год., за попередньою домовленістю ОСОБА_10 зустрівся з лікарем ОСОБА_11 , біля входу до поліклініки № 20 за адресою: м. Одеса вул. Левіта, 62. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_11 , передала ОСОБА_10 направлення на проходження лікарсько-консультативної комісії, зазначивши, що після її проходження він має з`явитись до неї та надати висновок з метою підготовки документів для подальшого проходження МСЕК.

Згідно наданого направлення лікаря ОСОБА_11 , в період з 24 по 26 січня 2024 року ОСОБА_10 пройшов лікарську-консультативну комісію.

Після чого, 29.01.2024 року, близько 14:00 год., ОСОБА_10 виконуючи вказівку лікаря ОСОБА_11 , з`явився за місцем роботи останньої та передав їй висновок лікарсько-консультативної комісії для подальшого оформлення відповідних документів проходження МСЕК.

Згідно п.3-7 «Положення про медико соціальну експертизу», яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Відповідно до примітки ст. 369-2 КК України, особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», посадові особи місцевого самоврядування відносяться до категорії осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В подальшому у період часу з 11:11 год. по 11:19 год. 06.02.2024 року ОСОБА_10 отримав від лікаря ОСОБА_11 у кросплатформовій системі миттєвого обміну повідомленнями «Whats App» з акаунту НОМЕР_1 , на акаунт НОМЕР_2 повідомлення, зі змісту якого вбачається роз`яснення порядку подальшого звернення до МСЕК для проходження експертизи та очікуваний розмір неправомірної вигоди за підготовку пакету документів та вплив на прийняття рішення особами з числа невстановлених посадових осіб Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» у розмірі 1800 доларів США з одночасним направленням номеру власної банківської карти банку «Monobank» № НОМЕР_3 .

Так, о 14:54 год., цього ж дня, ОСОБА_10 прибув у відділення банку «А Банку» за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Корольова, буд.79 та на виконання вказівки ОСОБА_11 надіслав грошовий переказ у розмірі 67140 гривень, що на момент направлення було еквівалентно сумі неправомірної вигоди у розмірі 1800 доларів США на карту, реквізити якої надала ОСОБА_11 , за вплив на прийняття рішення особами з числа невстановлених посадових осіб Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Таким чином 06.02.2024 року, о 14:54 год., лікар ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом, маючи умисел, спрямований на особисте збагачення одержала від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 1800 доларів США за вплив на прийняття рішення особами з числа невстановлених посадових осіб Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Після цього неправомірні дії ОСОБА_11 припинено працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, Кас? ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України - одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

07.02.2024 року слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 клопотанням про застосування до підозрюваної Кас? ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою її місця проживання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а саме: переховування підозрюваної від органу досудового розслідування, суду; здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та відносно підозрюваної Кас? ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) грн., з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_13 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Захисник вказує про низький рівень обґрунтованості підозри, безпідставне застосування до Кас? ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави та не врахування її майнового стану.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрювану та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновків про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу визначені положеннями ст.ст. 177, 178 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

За приписами ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК)

Згідно ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону щодо обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді застави.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні Кас? ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній в разі визнання її винуватою, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; а також вчинити інше тотожне кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя врахував, що вищезазначені ризики не є значними, оскільки підозрювана має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, з`являлася до слідчого судді у судові засідання щодо вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу.

Також слідчий суддя врахував, що згідно ч.1 ст.176 КПК, домашній арешт є найсуворішим, після тримання під вартою, запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК).

Як встановлено слідчим суддею, підозрювана Кас? ОСОБА_8 є раніше не судимою, має вищу освіту, офіційно працевлаштована, одружена, зареєстрована та має постійне місце мешкання в м. Одесі, де проживає разом зі своєю сім`єю.

Також слідчим суддею враховані пояснення підозрюваної та її захисника про те, що підозрювана працює лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3». Амбулаторія №3, не відсторонена від займаної посади та зобов`язана перебувати на робочому місці, оскільки надає медичну допомогу більше 1000 пацієнтів з якими у неї укладено договір, а в умовах цілодобового домашнього арешту виконання такого обов`язку забезпечити неможливо.

З метою дотримання ст.43 Конституції України, виходячи з того, що будь-які обмеження, щодо реалізації вказаного права повинні здійснюватися виключно з підстав та в порядку, передбачених КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваної ОСОБА_13 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та виконання завдань кримінального провадження.

Врахувавши фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування щодо підозрюваної Кас? ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45420 (сорок п`яти тисяч чотириста двадцять) грн.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, колегією суддів встановлено таке.

Згідно ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Доводи захисника про низький рівень обґрунтованості підозри, про порушення під час проведення обшуку, про провокацію злочину, колегія суддів визнає необґрунтованими та звертає увагу, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, доведеність чи недоведеність її винуватості, законності проведення процесуальних дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість Кас? ОСОБА_8 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, колегія суддів дійшла висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрювана Кас? ОСОБА_8 можливо вчинила інкримінований їй злочин: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

З огляду на викладене, на даній стадії досудового розслідування, колегія суддів визнає непереконливими доводи захисника про необґрунтованість підозри.

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу, ні слідчий суддя, ні суд апеляційної інстанції не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування кримінальних правопорушень, та відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені слідчим в клопотанні та з якими погодився в оскарженій ухвалі слідчий суддя, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний/підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного/підозрюваної кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного/підозрюваної та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний/підозрювана, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що Кас? ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваної Кас? ОСОБА_8 на свідків, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, підозрювана може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доводи захисника щодо непомірності визначеного для підозрюваної розміру застави, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Так, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави - 15 (п`ятнадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідає приписам п.1 ч.5 ст.182 КПК.

На думку колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у скоєнні нетяжкого злочину, а також особи підозрюваного, яка працює, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи захисника про непомірність для підозрюваної призначеного розміру застави з посиланням на її майновий стан, відповідно до якого середня заробітна плата підозрюваної складає 17127,5 грн. на місяць, а також посилання на стан рахунків у банківських установах із певним залишком грошових коштів, колегія суддів визнає безпідставними.

Апеляційний суд звертає увагу сторони захисту на те, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, підозри у вчинені умисного корупційного злочину, суми неправомірної вигоди, в отриманні якої підозрюється Кас? ОСОБА_8 , встановлених в ході досудового розслідування ризиків, особи підозрюваної, слідчий суддя застосував до Кас? ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід, ніж просив слідчий в клопотанні та із передбачених ст.176 КПК видів запобіжних заходів, застосував запобіжний захід у виді застави в розмірі, що визначений п.1 ч.5 ст.182 КПК.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні нетяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у виді застави.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2024 року, якою підозрюваній Кас? ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0001526 від 14.12.2023 року застосовано запобіжний захід у виді застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4