Справа № 367/9661/21 Провадження № 1-кп/367/276/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з секретарем с/з - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000267 від 02.05.2014 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Семенівка Шевченівського району Харківської області, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, зареєстрованого (на час скоєння злочину) за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.06.1992 Ізюмським міським судом Харківської області за ч.3 ст. 140, ст.44 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 28.03.1993 по відбуттю строку покарання ;

-18.06.1993 Балаклійським районним судом Харківської області за ст. 17, ч.1 ст.215-3 КК України до 1 року виправних робіт з утриманням 15% з/п, яке за постановою Балаклейського районного суду Харківської області замінено на 9 місяців позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання;

-14.01.1998 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 193, ч.2 ст. 141, ч.1 ст. 142, ст.42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 12.09.2002 по відбуттю строку покарання;

-09.12.2003 Первомайським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого 23.01.2012 по відбуттю строку покарання;

-18.02.2019 Ордженікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; ухвалою Ордженікідзевського районного суду м. Харкова від 10.01.2023 звільнений від відбування покарання за закінченням іспитового строку;

-26.06.2023 Ружинським районним судом Житомирської області за ч.4 ст. 185КК України до 5 років позбавлення волі, на даний час відбуває покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

за участі: прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, в тому числі проти власності, судимість за які не знята та не погашена, 01.05.2014 о 18 годині 00 хвилин разом з ОСОБА_5 , відносно якого 03.11.2025 року Ірпінським міським судом Київської області постановлений обвинувальний вирок та особою, відносно якої матеріали справи були виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, перебуваючи на нижньому пероні залізничного вокзалу ст. Буча, що в АДРЕСА_2 , де побачили раніше невідомого ОСОБА_6 , який йшов з платформи в напрямку лісу. В цей час у ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та особи, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , які з цією метою зорганізувавшись у групу осіб, вступили у злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , діючи повторно, разом із особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 01.05.2014 приблизно о 18 годині, діючи спільнота узгоджено з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_6 , наздогнали останнього та продовжуючи свої злочинні дії особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, наніс один удар рукою, зажатою в кулак в область щелепи ОСОБА_6 , в свою чергу ОСОБА_3 наніс декілька ударів кулаком потерпілому ОСОБА_6 в область обличчя та шиї, а ОСОБА_5 в цей час наніс удар кулаком руки в область живота потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого останній не втримавши рівноваги впав на землю.

Доводячи свої злочинні дії до кінця, в той момент як потерпілий ОСОБА_6 перебував в безпорадному стані на землі, ОСОБА_3 , діючи спільно із ОСОБА_5 та особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, нанесли декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Діючи відкрито, ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_6 з лівої кишені штанів, в які потерпілий був одягнений, гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходились гроші в сумі 50 гривень, банківські картки «ПриватБанку», «АльфаБанку» та інші картки на знижку в різних магазинах, в свою чергу ОСОБА_5 та особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, оглядали кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, з внутрішньої лівої кишені куртки ОСОБА_6 відкрито викрав посвідчення залізничника та мобільний телефон марки «Нокіа ХІ», вартістю 300 грн. в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» а.н. № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, на рахунку якої грошей не було. Після чого ОСОБА_3 разом з особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 , утримуючи викрадене, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень .

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява останнього про проведення судового розгляду за його відсутності, на суворому покаранні не наполягає, цивільний позов не заявляв.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 186 КК України, визнав у повному обсязі, повністю погоджуючись з кваліфікацією його дій за вказаною статтею. При цьому обвинувачений показав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінальне правопорушення, а саме пояснив, що 01.05.2014, будучи раніше судимим за злочини проти власності, о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи на залізничному вокзалі в м. Буча Київської області, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 побачили потерпілого ОСОБА_6 , з яким в них перед цим виник конфлікт та який направлявся з перону в бік лісу. В них виник умисел пограбування останнього, а тому вони його наздогнали ОСОБА_6 і побили. ОСОБА_7 перший вдарив потерпілого ОСОБА_6 в щелепу кулаком, а він наніс ОСОБА_6 декілька ударів в обличчя і шию, ОСОБА_5 бив в цей час у живіт потерпілого. Після того як потерпілий впав, вони нанесли ще декілька ударів ногами по тулубу. Після чого, коли ОСОБА_6 припинив супротив, він відкрито викрав з кишені його штанів гаманець, в якому було 50 грн. та картки різних банків. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в цей час перевіряли кишені куртки ОСОБА_8 та викрали мобільний телефон посвідчення залізничника. Викраденим розпорядилися на власний розсуд. На даний час він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій та розкаявся у вчиненому.

Встановлено, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, викладеним в обвинувальному акті, і ніким не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення визнане судом повністю доведеним.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_9 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Прокурор просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даний злочин, більш суворим, призначеним за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 26.06.2023, а також зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення за обома кримінальними провадженнями.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до тяжких злочинів, характер його дій, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за злочини проти життя і здоров`я особи та проти власності, судимість за які не знята та не погашена, знову вчинив злочин, який є тяжким. Також суд приймає до уваги, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у вчиненому щиро розкаявся та сприяв суду у встановлені обставин злочину.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та сприяння у встановлені обставин злочину.

Обставина, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу винного та те, що потерпілий ОСОБА_6 не наполягав на суворому покаранні, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у розмірі 4 років та 6 місяців позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З огляду на те, що судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у кримінальному правопорушенні, яке вчинено ним до постановлення попереднього вироку, ухваленого Ружинським районним судом Житомирської області від 26.06.2023 за ч.4 ст. 185КК України, суд застосовує вимоги ч.4 ст.70 КК України та призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даний злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, більш суворим, призначеним за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 26.06.2023 та остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді 5 років позбавлення волі та зарахувати частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме з 02.03.2023 року по день ухвалення даного вироку - 12.03.2024.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 06.05.2014 був затриманий та у зв`язку з обранням йому запобіжного заходу перебував під вартою до 02.08.2014.

Таким чином, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України у визначений судом строк покарання ОСОБА_3 підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення у період з 06.05.2014 по 02.08.2014, з розрахунку : один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. Такий порядок зарахування попереднього ув`язнення був встановлений відповідно до змін, внесених до КК України відповідно до Закону України № 838 - VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року України, та діяв до 21.06.2017 року.

Також за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 26.06.2023 ОСОБА_3 на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 02.03.2023 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Днем набрання вказаним вироком законної сили, згідно даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, є 26.07.2023.

Таким чином, у строк остаточно призначеного ОСОБА_3 покарання підлягають зараховуванню: строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 06.05.2014 по 02.08.2014 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, а також у кримінальному провадженні № 0000310 від 01.03.2023, за яким постановлено вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 26.06.2023, а саме період попереднього ув`язнення з 02.03.2023 по 23.07.2023 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обчислення строку покарання ОСОБА_3 здійснювати з моменту його затримання, з 02.03.2023 року.

Долю речових доказів суд не вирішує, оскільки вона була вирішена у вироку Ірпінського міського суду Київської області від 03.11.2015 року, ухваленого відносно ОСОБА_5

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даний злочин, більш суворим у виді 5(п`яти) років позбавлення волі, призначеним вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 26.06.2023 за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, зарахувавши у строк призначеного покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме з 02.03.2023 по 12.04.2024.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного ОСОБА_3 покарання час його попереднього ув`язнення: у даному кримінальному провадженні з 06.05.2014 по 02.08.2014 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі (в редакції Закону України № 838 - VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року України, яка діяла до 21.06.2017 року) та у кримінальному провадженні № 0000310 від 01.03.2023, за яким постановлено вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 26.06.2023, а саме з 02.03.2023 по 23.07.2023 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання, з 02 березня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1