Справа № 487/271/24
Провадження № 1-кс/487/1870/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 10.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000050, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 10.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000050, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.01.2024 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.03.2024 року включно та визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з-під варти. Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваної запобіжного заходу спливає 11.03.2024, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо у зв`язку із значною кількістю процесуальних та слідчих дій, які потребують проведення та завершення. Ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. З урахуванням викладеного, слідчий просив продовжити стосовно підозрюваного строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000050 від 10.01.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 396 КК України.

За версією сторони обвинувачення ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді стрільця - помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 10 січня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , одразу після того як став свідком вчинення командиром 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького роти військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивства командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 , не являючись членом сім`ї чи близьким родичем для ОСОБА_7 та заздалегідь не обіцяючи останньому приховати вчинений ним злочин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою приховування слідів вчиненого злочину не повідомив правоохоронні органи та не покликав на допомогу, маючи реальну можливість для цього, у подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на приховання слідів вчиненого ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, цього ж дня приблизно о 12 годині 30 хвилин переніс труп ОСОБА_8 на заднє сидіння автомобіля «Honda CR-V», і.н.з. « НОМЕР_2 », що перебував у користуванні ОСОБА_8 та приїхавши на ньому в поле, розташоване на околиці с. Понятівка Херсонського району Херсонської області облив салон вищевказаного транспортного засобу в якому знаходилось тіло померлого легкозаймистою речовиною та підпалив його.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді стрільця - помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 10 січня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою змовою зі стрільцем санітаром 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння автомобілем «Honda CR-V», і.н.з. « НОМЕР_2 », що знаходився у припаркованому стані на проїжджій частині за вищевказаною адресою, достовірно знаючи, що право на керування ним не має, протиправно, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, разом з ОСОБА_9 незаконно проник до салону вказаного автомобіля, який перебував у користуванні командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 та незаконно заволодів ним, привівши в рух транспортний засіб шляхом запуску двигуна внутрішнього згорання за допомогою ключа запалення, що знаходився у вказаному автомобілі, тим самим встановивши фактичний контроль над транспортним засобом, після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення, пересуваючись на вказаному автомобілі.

10.01.2024 року СУ ГУНП в Херсонській області внесені відомості до ЄРДР за №0000050 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

12.01.2024 року СУ ГУНП в Херсонській області внесені відомості до ЄРДР за №0000069 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України.

12.01.2024 року кримінальне провадження №0000069 об`єднано з №0000050 під основним номером №0000050.

12.01.2024 року СУ ГУНП в Херсонській області внесені відомості до ЄРДР за №0000068 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

12.01.2024 року кримінальні провадження №0000068 об`єднано з №0000050 під основним номером №0000050.

12.01.2024 року ОСОБА_5 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

12.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.01.2024 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.03.2024 року та визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з-під варти.

04.03.2024 керівником Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, тобто до 10.04.2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

- оглядом місця події, проведеним 10.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого зафіксовано сліди вчинення кримінального правопорушення та вилучено речові докази;

- оглядом місця події, проведеним 18.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого зафіксовано додаткові сліди вчинення кримінального правопорушення та вилучено ще ряд речових доказів;

- оглядом автомобіля марки «Honda», моделі «CR-V», темно-зеленого кольору, і.н.з. « НОМЕР_2 », він-код НОМЕР_3 , проведеним 10.01.2024, який знаходився в полі на околиці с. Понятівка Херсонського району Херсонської області, в ході проведення якого зафіксовано сліди вчинення кримінального правопорушення та вилучено речові докази;

- оглядом трупу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого зафіксовано наявні тілесні ушкодження та вилучено речові докази;

- висновком судово-медичної експертизи №72 від 15.01.2024 відповідно до якого при експертизі трупу ОСОБА_8 виявлені такі пошкодження: вогнепальне наскрізне кульове поранення грудної клітини з ушкодженням правої і лівої легені, аорти і легеневого стовбура, розтрощення стінок обох передсердь у верхній частині, дирчасто-уламкові переломи 6,7 ребер справа і 7,8 зліва в проєкції відповідних ран. Ці ушкодженні відносяться до тяжких тілесних за критерієм небезпеки для життя, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.Смерть настала внаслідок кульового поранення грудної клітини з ушкодженням правої і лівої легені, аорти і легеневого стовбура, розтрощення стінок обох передсердь у верхній частині;

- показами свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 ,

- проведеним впізнанням за фотознімками із свідком ОСОБА_11 , в ході якого останній впізнав на фотознімку особу, як ОСОБА_7 , який виходив із акумулятором в руках на подвір`я домоволодіння де відбулась подія;

- проведеним впізнанням за фотознімками із свідком ОСОБА_11 , в ході якого останній впізнав на фотознімку особу, як ОСОБА_9 , який імовірно знаходився в будинку на території домоволодіння відбулась подія, а також чув як потерпілий ОСОБА_8 говорив «Серега шо ви робите»;

- проведеним впізнанням за фотознімками із свідком ОСОБА_12 , в ході якого останній впізнав на фотознімку особу, як ОСОБА_7 , якого свідок затримував 10.01.2024, так як останній разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , знаходились у стані алкогольного сп`яніння в автомобілі ВАЗ 2106;

- проведеним впізнанням за фотознімками із свідком ОСОБА_12 , в ході якого останній впізнав на фотознімку особу, як ОСОБА_9 , якого свідок затримував 10.01.2024, так як останній разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , знаходились у стані алкогольного сп`яніння в автомобілі ВАЗ 2106;

- проведеним впізнанням за фотознімками із свідком ОСОБА_13 , в ході якого останній впізнав на фотознімку особу, як ОСОБА_9 , який на його думку разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 здійснили вбивство ОСОБА_8 та у подальшому знаходились в автомобілі ВАЗ «2106» у стані алкогольного сп`яніння;

- проведеним впізнанням за фотознімками із свідком ОСОБА_13 , в ході якого останній впізнав на фотознімку особу, як ОСОБА_5 який на його думку разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 здійснили вбивство ОСОБА_8 та у подальшому знаходились в автомобілі ВАЗ «2106» у стані алкогольного сп`яніння;

- проведеним впізнанням за фотознімками із свідком ОСОБА_13 , в ході якого останній впізнав на фотознімку особу, як ОСОБА_7 , який на його думку разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 здійснили вбивство ОСОБА_8 та у подальшому знаходились в автомобілі ВАЗ «2106» у стані алкогольного сп`яніння.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. 2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 396 КК України передбачено покарання у вигляді арешту на строк до трьох місяців або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, беручи до уваги поведінку підозрюваного, який, після викладених у повідомленій підозрі подій, намагався втекти з місця вчинення злочину, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику, що ОСОБА_5 знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначене підтверджується тим, що ОСОБА_5 , згідно обґрунтованої підозри, намагався знищити тіло вбитого ОСОБА_8 шляхом підпалу автомобіля, в який було покладено тіло потерпілого. Тобто, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може продовжити вчиняти дії, спрямовані на знищення інших речей, предметів на яких залишились сліди злочину. При цьому слідчим суддею враховується, що у зв`язку з проведеними слідчими діями у кримінальному провадженні ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі зменшився, однак не перестав існувати та підлягає врахуванню при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Також прокурором у судовому засіданні доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, спрямованих на приховування особливо тяжкого злочину (вбивства) проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, та, без застосування відповідних процесуальних обмежень, може продовжити кримінально протиправну поведінку шляхом вчинення іншого кримінального правопорушення враховуючи характер дій підозрюваного та дані щодо його особи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове слідство до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (10.03.2024 року) неможливо, оскільки необхідно: отримати вісім висновків молекулярно-генетичних експертиз; отримати висновок судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження; отримати висновок медико-криміналістичної експертизи; отримати висновок вибухово-технічної експертизи; отримати висновок експертизи слідів зброї, слідів пострілу і ситуаційних обставин пострілу; отримати з військової частити матеріали службового розслідування за фактом смерті ОСОБА_8 ; з урахуванням отриманих висновків судових експертиз визначитися з кваліфікацією дій підозрюваних; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в проведенні яких виникне необхідність; скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів кримінального провадження, направити кримінальне провадження в порядку ст. 291 КПК України для затвердження обвинувального акту та направлення кримінального провадження для розгляду в суді.

З висновків вказаних експертиз та слідчих експериментів зі свідками можуть бути отримані відомості, без яких прийняти остаточне законне процесуальне рішення по кримінальному провадженню неможливо, а здобути їх іншим шляхом, не представляється можливим. При цьому висновки експертів будуть доказом факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлення яких є завданням досудового розслідування та мають важливе значення для всебічності і повноти як досудового розслідування, так і судового розгляду, а також для правильної кваліфікації дій підозрюваного.

Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, є неможливим з об`єктивних причин, обумовлених обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий судді враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1994 році; стан здоров`я задовільний, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 у шлюбі не перебуває, дітей не має, на утриманні ніхто не перебуває. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає з матір`ю (51 рік), має професійно-технічну освіту, є військовослужбовцем, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. За вказаних вище обставин, обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який або зменшення розміру застави, на чому наголошувала сторона захисту, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Заперечення, надані стороною захисту, зазначеного висновку суду не спростовують з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 10.04.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 12.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1