КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 07 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 07.03.2024 задоволено клопотання т.в.о. заступника начальника відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене з заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування тривалістю 60 днів з моменту затримання, тобто до 03.05.2024 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити підозрюваному розмір застави в межах, передбачених ст. 182 КПК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначала, що матеріали клопотання слідчого не містять жодних об`єктивних даних про те, що ОСОБА_7

____________________________________________________________________________________

Справа № 761/8734/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2712/2024 Суддя-доповідач -

ОСОБА_1 у подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або незаконно впливати на інших учасників даного кримінального провадження.

Стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування зазначених у клопотанні ризиків.

Крім того, при розгляді клопотання слідчий суддя не дослідив і не дав належної оцінки обставинам, передбаченим ст. 178 КПК України.

У клопотанні слідчого та під час судового розгляду прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Також апелянт вказала, що пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України встановлено, що до особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від 20 до 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак слідчий суддя не визначив підозрюваному розмір застави, який буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із приміщення ДУ «Київський слідчий ізолятор», та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 12.01.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 вчинив розпусні дії сексуального характеру відносно малолітньої потерпілої, а саме непристойні доторкання власними руками до статевих органів останньої, а також під час спілкування з нею в месенджері «Вайбер» здійснював інтелектуальне розбещення, яке полягало у цинічних розмовах з потерпілою на сексуальні теми, демонстрації порнографічних предметів, порнографічних фото та відео зображень, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої.

Також встановлено, що ОСОБА_7 зберігав на належному йому ноутбуці «НР Pro Book 4540s» та флеш-накопичувачі «SanDisk» відеозаписи, які містять сцени сексуально-насильницького характеру та жорстокого поводження із малолітніми дітьми, що є дитячою порнографією.

Згідно даних протоколу затримання від 05.03.2024, цього ж дня об 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

06.03.2024 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи (розбещення неповнолітньої), а також в умисному зберіганні дитячої порнографії без мети збуту, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

07.03.2024 слідчий у кримінальному провадженні - т.в.о. заступника начальника відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , в якому просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без альтернативи внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування тривалістю 60 днів з моменту затримання, тобто до 03.05.2024 року включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, його близькі зв`язки з потерпілою та свідками, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом вжиття заходів, спрямованих на знищення доказів та недопущення розкриття інших епізодів злочинної діяльності; незаконно впливати на малолітню потерпілу, її законного представника та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив йому розмір застави.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_11 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потепілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків та потерпілої безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, його близькі зв`язки з потерпілою та свідками, не виключена ймовірність того, що останній, у разі якщо не буде обмежений у спілкуванні з потерпілою та свідками, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Посилання апелянта на недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Всупереч доводів апеляційної скарги, слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, не одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, враховано його вік, сімейний та майновий стан. Разом з тим, вказані дані про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, або визначення підозрюваному розміру застави.

Крім того, на переконання колегії суддів, ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення щодо малолітньої особи, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, яке належить до категорії злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також беручи до уваги положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для визначення підозрюваному застави, а тому доводи захисника у цій частині не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 07 березня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3