Справа № 183/2635/24
№ 1-кп/183/1388/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000041 від 01 березня 2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого не офіційно, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, повністю згоден зі встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_3 разом зі своїм законним представником як неповнолітньої потерпілої матері ОСОБА_6 не заперечували проти такого розгляду, про що надали відповідні заяви.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2024 року у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2017 зобов`язаний до сплати аліментів на корить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі % частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Однак ОСОБА_3 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання доньки, які покладені на нього як на батька згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України, ігнорує загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області коштів на утримання доньки, у період часу з 01.02.2022 до 01.03.2024 злісно ухилявся від сплати аліментів на свою доньку, а саме: у цей період часу без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, працюючи у приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, ігноруючи вимоги державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) про необхідність виконання аліментних зобов`язань, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів та становить 82 699,58 гривень.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів за період з 10.11.2017 до 01.03.2024 становить 213 951,30 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у злісному ухиленні від сплати установлених судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області коштів на утримання своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно перевищують суму виплат понад три місяці відповідних платежів, у період часу з 01.02.2022 до 01.03.2024, що складає 82 699,58 гривень.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що матеріальна шкода у виді несплачених ОСОБА_3 аліментів не відшкодована.

Разом із тим, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення ОСОБА_3 покарання у виді арешту чи обмеження волі, оскільки зазначені види покарань передбачають реальну ізоляцію особи. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого. Крім того, відбування покарання у виді громадських робіт особою, яка не працює, буде сприяти не лише її виправленню, а й ресоціалізації, та надасть можливість засудженому в подальшому працевлаштуватися.

У зв`язку з вищезазначеним, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи зі змісту вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді громадських робіт на вищевказаний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 107, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на сто годин.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1