Справа №146/1859/23
Провадження № 1-кп/150/24/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000164 від 09.09.2023, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гнатків Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта - середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2023 року приблизно о 16 год 35хв ОСОБА_5 , в порушення вимог підпункту «а» п.2.9. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (зі змінами і доповненнями), згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , рухаючись по автодорозі Р08 сполученням «Немирів-Ямпіль», в напрямку м.Ямпіль у с.Гнатків Тульчинського району Вінницької області зі швидкістю 78,8км/год, яка перевищує максимально дозволену швидкість руху у населених пунктах, не врахував безпечної дистанції та інтервалу до автомобіля марки «Renault» моделі «Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у попутному напрямку із увімкненим лівим покажчиком повороту для подальшого здійснення маневру повороту ліворуч. Крім того, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення передньої частиною керованого ним автомобіля із задною частиною автомобіля марки «Renault» моделі «Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної та сідничної кісток, розриву крижово-клубного з`єднання зліва, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до довготривалого розладу здоров`я, більше як 21 доба, які не є небезпечними для життя потерпілого.

Відповідно висновку автотехнічної експертизи, в дорожній обстановці, що склалася, дії водія автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія).

В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «ВАЗ» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.4, 13.1 Правил дорожнього руху, при чому невідповідність вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. «а» п.2.9, п.п.12.4, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), згідно яких:

1)П.2.9. водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

2)П.12.4. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год;

3)П.13.1. водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками настанням середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_5 згідно обвинувального акта кваліфіковано за ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, українця.

Зважаючи, що обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, та доказів, які містять інформацію про процесуальні витрати та речові докази. При цьому судом з`ясовано, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав обставини, викладені в обвинувальному акті, суду показав, що у визначений в обвинувальному акті день, місяць, рік він, керуючи автомобілем «Нива», їхав зі швидкістю руху приблизно 70км/год в напрямку з міста Томашпіль до міста Ямпіль, і в селі Гнатків вчинив ДТП з автомобілем «Рено», який рухався в попутному напрямку, в якому перебувало три особи, в тому числі потерпілий ОСОБА_4 . Зазначив, що побачив автомобіль, який рухався попереду вже після увімнення тормозних габаритів, після чого вібулось зіткнення передної частини його автомобіля із задньою частиною автомобіля, на якому рухвався потерпілий. Його автомобіль розвернуло поперек дороги, інший автомобіль викинуло на узбіччя. Визнав факт перебування за кермом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що відшкодував потерпілому майнову шкоду та частину моральної шкоди, попросив вибачення. Щиро кається, обіцяє вподальшому не вчиняти подібних правопорушень.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначивши, що обвинуваченим майнова шкода відшкодована повністю, моральна частково.

Суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши документи кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні зясовано відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, який вину визнав, відшкодував заподіяні майнові збитки та частково відшкодував моральну шкоду; дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності; згідно характеристики по місцю проживання характеризується негативно, як такий, що неодружений, зловживає спиртними напоями, на постійній основі перевищує швидкість руху автомобілем в населеному пункті; проживає одиноко, на обліку у лікара психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога з 2008року.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 67 КК України, згідно обвинувального акту не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, які встановлені судом, є добровільне відшкодування заподіяної шкоди та щире каяття.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 р. у справі № 166/1065/18 суд зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Відтак, суд дійшов до переконання про наявність щирого каяття, як обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правилами дорожнього руху України регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, через це уникнення обвинуваченим справедливого покарання негативно вплине й на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - постанова Пленуму ВСУ № 7), враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд звертає увагу і на те, що дана категорія злочинів, хоч і не носить умисний характер, однак явно становить небезпеку для суспільства, оскільки особа, свідомо будучи в стані алкогольного сп`яніння, і нехтуючи безпекою інших учасників дорожного руху та оточуючих, свідомо вдається до керування авто, порушує Правила дорожнього руху України і вчиняє ДТП з відповідними негативними наслідками.

При призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, що відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, його ступінь суспільної небезпеки для невизначеного кола осіб, виходячи з обставин вчинення в стані алкогольного сп`яніння при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, та наслідків у вигляді середньої тяжкості травмування потерпілого ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2008 року, відшкодування майнової шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди останнім, за місцем проживання характеризується негативно, як особа , яка зловживає алкогольними напоями та постійно перевищує швидкість руху автомобіля на вулицях села, незважаючи на пішоходів та дітей, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин.

Ураховуючи наведені вище дані та обставини в їх сукупності, з урахуванням позиції потерпілого ОСОБА_4 , який зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 завдану йому злочином шкоду відшкодував і вважає покарання у виді позбавлення волі занадто суворим, суд вважає за можливе при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 застосувати ст.69 КК України, разом з тим, призначити покарання, яке слід відбувати реально, а саме у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки.

Саме таке покарання на переконання суду буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає, що основний вид покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 у виді штрафу, який просить призначити обвинуваченому захисник ОСОБА_6 , є явно недостатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових, повторних злочинів.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз складають 4541грн., які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, скасувавши арешт на речові докази у даному кримінальному провадженні, накладений ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області № 146/1321/23 від 15.09.2023.

Керуючись ст. ст. 370, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту прибуття обвинуваченого до установи виконання покарань для виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експертів у розмірі 4541 (чотири тисячі пятсот сорок одна) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області № 146/1321/23 від 15.09.2023 на автомобіль марки «Renault» моделі «Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, який на праві власності належить ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» () та автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 .

Речові докази:

-автомобіль марки «Renault» моделі «Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, який на праві власності належить ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» (), який знаходиться на території спеціального майданчика для тимчасового затриманих транспортних засобів відділення поліції №2 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, за адресою смт.Томашпіль, вул.Гаврилюка, 51, - повернути власнику.

-автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , який знаходиться на території спеціального майданчика для тимчасового затриманих транспортних засобів відділення поліції №2 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, за адресою смт.Томашпіль, вул.Гаврилюка, 51, - повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1