Справа № 350/365/24
Номер провадження 1-кп/350/95/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів кримінальне провадження №0000222, яке внесене до ЄРДР 03.06.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, не судимого, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 275 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження :

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні під час проектування та будівництва правил, що стосуються безпечної експлуатації будівель і споруд, особою, яка зобов`язана дотримуватись таких правил, що спричинило загибель людини.

Згідно з обвинувальним актом, кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин: приватний підприємець ОСОБА_3 , з 06.01.2014 року має у власності об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , а саме магазин з готелем.

У червні 2014 року ОСОБА_3 розпочав реконструкцію даної будівлі, що виразилась в переобладнанні в магазині з готелем підвальних приміщень під магазини з прибудовою тераси та сходових кліток і надбудовою кафе та житлових приміщень.

Не завершивши роботи по реконструкції, ОСОБА_3 в порушення ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», знаючи, що вищезазначений об`єкт нерухомого майна не зданий в експлуатацію і не може використовуватись за призначенням, не передбачаючи можливості створення загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачати, 24.05.017 біля 23:00 год. заселив громадян Республіки Польща ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кімнату №1 готелю, що знаходиться на третьому поверсі будинку АДРЕСА_2 , в якій наявні балконні двері, за якими відсутній балкон та захисна огорожа.

В ніч з 24 на 25 травня 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчинив балконні двері, за якими, в порушення вимог п. 4.3 ДБН А.3.1-5:2016 Організація будівельного виробництва, пп. 4.3, 4.18 НПАОП 45.2-7.02-12. ДБН А.3.2-2-2009 ССБП. Охорона праці і промислова безпека у будівництві. Основні положення п. 6.2.10 ДБН В.2.2-20:2008 Будинки і споруди, відсутній балкон та не влаштовано захисне огородження. Маючи намір вийти з кімнати, ОСОБА_7 проявив власну необережність, через поріг дверного отвору зробив крок, внаслідок чого випав з висоти третього поверху будинку, в результат ті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми грудної клітки та її органів, органів черевної порожнини, тазу та її органів з розривами селезінки та печінки, серозної оболонки, кишківника та крововиливами в черевну порожнину, брижу тонкого кишківника, закритими переломами 4-10 ребра зліва, крововиливами в міжреберні м`язи, розривами та крововиливами в тканину легень, лівобічним гемотораксом, з переломом лівої лобкової кістки, розривом сечового міхура та крововиливами в м`які тканини тазу, переломом лівої лопатки, синцями в ділянці грудної клітки, з якими о 06 год. 25 хв. 25.05.2017 був доставлений до Рожнятівської ЦРЛ на стаціонарне лікування, де 03.06.2017 помер від отриманих травм.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 275 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього просив закрити з підстав зазначених у клопотанні. При цьому пояснив, що розуміє правові наслідки такого звільнення і що вказана підстава для звільнення не є реабілітуючою обставиною.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого та вважає, що таке підлягає задоволенню, оскільки відповідає вимогам ст. 49 КК України, а при вирішенні питання процесуальних витрат не заперечила, щодо застосування судом відповідного висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року.

Проаналізувавши клопотання обвинуваченого, заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу заявленого клопотання та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У частині другій статті 4 КК України зазначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України ( в редакції на час вчинення цього кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких чотирьох умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Зазначений висновок про застосування вищевказаної норми кримінального права міститься у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа № 345/2618/16-к.

Крім того, в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21 зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.275 КК України передбачене покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно ст.12 КК України (в редакції на час вчинення цього кримінального правопорушенння) вказаний злочин відносився до злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що злочин був вчинений 25 травня 2017 року і з дня його вчинення до постановлення ухвали суду минуло більше п`яти років.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, що підозрюваний ОСОБА_3 ухилявся від досудового слідств, а також не встановлено, щоб обвинувачений ухилявся від суду під час судового провадження чи оголошувався в розшук.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави, передбачені ст.49 КК України щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 275 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття щодо нього кримінального провадження, яке було внесено 03.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222.

Щодо вирішення питання, пов`язаного із процесуальними витратами у зв`язку зі здійсненням кримінального провадження, то суд зазначає таке.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року, справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21 зроблено висновок, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Отже витрати, понесені у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування на проведення будівельно-технічної експертизи №321/419/420/19-28 від 31.05.2019 та експертизи безпеки життєдіяльності №15148/22-46/2426/23-46 від 06.02.2023 року в розмірі 47151,00 грн., необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 316, 370, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 275 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2ст. 275 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000222, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.06.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 275КК України - закрити у зв`язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати на проведення будівельно-технічної експертизи №321/419/420/19-28 від 31.05.2019 та експертизи безпеки життєдіяльності №15148/22-46/2426/23-46 від 06.02.2023 року в розмірі 47151,00 грн., віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1