ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/338/24 Справа № 932/414/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Ляк Уджарського району

Азербайджанської Республіки, зареєстрованого та

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 , про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, строком до 21 березня 2024 року та поклавши на ОСОБА_8 наступні обов`язки: з`являтися за викликом до суду, прокурора та/або слідчого за першою вимогою; повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що повідомлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування, на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про причетність останнього до кримінальниго правопорушення, що йому інкримінується. Зазначив, що ризик переховування підозрюваного хоча й наявний, проте його реалізація є малоймовірною. Слідчим суддею було також враховано, що у підозрюваного наявні соціальні зв`язки, а саме двоє дітей та постійне місце проживання. Враховуючи усе наведене в сукупності вважав достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як такий запобіжний захід за наявності належного контролю з боку працівників поліції, які мають право застосування електронних заходів контролю, спроможний мінімізувати ризик переховування.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зазначив, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що слідчим суддею не в повній мірі взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема його моральні якості та поведінку, сімейні зв`язки. На підставі викладеного, вважає, що тільки застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, буде відповідати особі підозрюваного, а також буде запобігати вказаним раніше ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати ухвалу слідчого судді, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк до 21 березня 2024 року з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 20 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

21 січня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що виразилося в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: медичною довідкою із зазначенням діагнозу потерпілого (проникаюча рана черевної порожнини), протоколом огляду місця події від 20 січня 2024 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20 січня 2024 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 20 січня 2024 року, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість доказів винуватості підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, що не виключає застосування приписів ст.75 КК України та доведеність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування, а також те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має двох дітей, проживає за зареєстрованим місцем проживання та прийшов до висновку, що доцільно обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який за наявності контролю з боку працівників поліції спроможний мінімізувати ризик переховування підозрюваного.

Доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Так, наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків прокурор обґрунтовує обізнаністю підозрюваного про місце проживання останніх та тим, що на даний час встановлені не всі свідки кримінального правопорушення.

Разом з тим, стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що ОСОБА_8 з дня вчинення інкримінованого йому злочину вчиняв будь-які спроби впливу на свідків та потерпілого, або має намір вдатися до відповідних дій у майбутньому чи перешкодити кримінальному провадженню у будь-який конкретний інший спосіб.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність ризику, передбаченого передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема в якості способу заробітку та формування таким чином засобів існування, також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки навіть при наявності вказаного ризику, останній може бути усунений шляхом покладення на підозрюваного обов`язку цілодобово не залишати своє місце проживання, що і було здійснено слідчим суддею.

Крім того, підозрюваному було роз`яснено, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи у будь-який час, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги враховує принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», згідно якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У рішенні по справі Александровська проти України від 25 березня 2021 року ЄСПЛ відзначив, що Конвенція вимагає, щоб під час обрання запобіжного заходу суди розглядали також і не пов`язані з позбавленням свободи заходи. При цьому рішення про тримання під вартою чи його продовження не може ґрунтуватися винятково на серйозності висунутих обвинувачень, а його обґрунтування не може бути абстрактним, узагальненим чи стереотипним.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосуванні до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неможливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, не аргументовані переконливими обставинами та носять формальний характер, здебільшого посилаючись на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4