Справа № 581/263/24
Провадження № 1-кп/581/21/24
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

12 квітня 2024 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , у присутності сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина клопотання потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000991, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2023 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Перекопівка Роменського району Сумської області, громадянина України, військовослужбовця Збройних сил України, з середньою освітою, одруженого, місце фактичного проживання та із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою з інвалідністю, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

Орган досудового розслідування та прокурор обвинувачують ОСОБА_4 в умисному заподіянні 21 лютого 2023 року, 21 березня 2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , психологічного насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 , тобто у вчиненні домашнього насильства (умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи). Отже, обвинуваченому інкримінують вчинення вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 подала письмове клопотання про закриття провадження у справі відносно її чоловіка ОСОБА_4 ст.126-1 КК України у зв`язку з її відмовою від обвинувачення у даному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, яке особисто підтримала у судовому засіданні. Підтвердила, що наслідки відмови від обвинувачення їй є зрозумілими, вона жодних претензій до обвинуваченого не має, вона з обвинуваченим на даний час проживають разом однією сім`єю та вона не бажає надалі розглядати дану справу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали клопотання потерпілої і також просили закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого, оскільки потерпіла дійсно не бажає проводити подальший розгляд даної справи в суді, що є її виключним правом.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, оскільки дана справа не віднесена до категорії кримінальних проваджень приватної форми обвинувачення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю, а клопотання потерпілої підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст.126-1 КК України.

За приписом п. 7 ч. 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Якщо обставини, передбачені п.7 частини першої цієї статті виявляються під час судового чи підготовчого провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження на відповідній стадії в суді.

Згідно зі ст. 1 Закону N 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. "b" ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

Із огляду на викладене очевидним є те, що формулювання поняття "злочин, пов`язаний із домашнім насильством" є ширшим за поняття "домашнє насильство" у нормі ст. 126-1 КК і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства. Тому поняття "злочин, пов`язаний із домашнім насильством" не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин. Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.

У контексті зазначеного "злочином, пов`язаним із домашнім насильством" слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону N 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Кримінальний кодекс також було доповнено ст. 126-1, якою передбачено кримінальну відповідальність за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. Крім того, було внесено зміни й до ч. 1 ст. 67 КК, яку доповнено п. 6-1 і визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, а в деяких складах злочинів таку обставину передбачено як кваліфікуючу ознаку.

Таким чином, аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону, до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п.7 ч.1 ст.284 КПК, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 126-1 КК, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку "вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах", але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст. 1 Закону N 2229-VIII.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, пов`язаного з домашнім насильством, також ОСОБА_4 має можливість захищатися від цього обвинувачення в суді за участі його захисника.

Із урахуванням наведених вище процесуальних обмежень та уточнень норм законодавства, кримінальне провадження у даній справі не може бути закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Аналогічні висновки у даній справі сформульовані у постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду при Верховному Суді від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, у постанові Касаційного кримінального Суду від 19 березня 2020 року справі № 675/813/19.

Керуючись ч.4 ст.26, ч.4 ст.56, п.7 ч.1 ст.284, ст. 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000991, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1