КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/1450/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3225/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0000123 - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власників майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2023 за № 0000123 на мобільний телефон iPhone SE, модель MXD12FS/А, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , білого кольору, в чохлі прозорого кольору, з сім-карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, модель MQ9x2RX/А, IMEI 1 - НОМЕР_4 , IMEI 2 - НОМЕР_5 , з сім-карткою НОМЕР_6 , які було вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , та накласти арешт на мобільний телефон iPhone SE, модель MXD12FS/А, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , білого кольору, в чохлі прозорого кольору, з сім-карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , та мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, модель MQ9x2RX/А, IMEI 1 - НОМЕР_4 , IMEI 2 - НОМЕР_5 , з сім-карткою НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_9 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала необґрунтована та невмотивована, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує, що ОСОБА_9 є директором ТОВ "Дніпрошина", в свою чергу ОСОБА_10 є головним бухгалтером ТОВ`Дніпрошина" та обізнані щодо обставин вчинення злочину підозрюваними у кримінальному провадженні.

На переконання апелянта, судом не надано оцінки тому, що вилучені мобільні телефони визнанні речовими доказами, оскільки вказані речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме в мобільних додатках для миттєвого обміну повідомлення наявне листування з фігурантами провадження, в тому числі підозрюваними, що є підставою для проведення експертного дослідження.

Крім того, апелянт вказує на те, що суд не взяв до уваги вагомість встановлених ризиків приховування, зміни чи знищення цих доказів, які могли істотно вплинути на його висновки.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, з наведених у ній підстав, думку представника власників майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, у провадженні слідчого управління Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2023 за № 0000123.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 2015 року на території т.зв. «ЛНР» у м. Луганськ, розпочало свою діяльність ТОВ «Лугашина» (ЄДРПОУ ), ТОВ «Торговий дім «Лугашина» (ЄДРПОУ ) та ТОВ «Автошина» (ЄДРПОУ ), які були зареєстровані відповідно до законодавства т.зв. «ЛНР» та які здійснюють діяльність, пов`язану із закупівлею та подальшою реалізацією (збутом) продукції у вигляді дисків, гумових покришок та шин, а також акумуляторів на тимчасово окупованій території України, забезпечуючи вказаною продукцією потреби правоохоронних та державних органів «ЛНР», там самим фінансуючи діяльність даної терористичної організації. В грудні 2022 року вказані товариства були перереєстровані за російським законодавством.

Так, вказане товариство було створено у 2015 році громадянином України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з вказаного періоду часу неодноразово підтримував контакти з вищими посадовими особами т.зв. «ЛНР». Метою створення останнім даного товариства було постачання автомобільних виробів (шини, диски до автомобільної техніки) на окупованій території Луганської області до так званих «державних» та «комунальних» структур, «МГБ ЛНР» та «МВД ЛНР».

Крім того, директором ТОВ «Лугашина» є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Луканськ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який підтримуючи збройну агресію рф проти України, у змові з ОСОБА_11 та посадовими особами т.зв. «ЛНР» та російської федерації діючи, з метою завдання шкоди Україні, запровадили незаконний фінансовий механізм отримання прибутків з постачання дисків, гумових покришок та шин до т.зв. органів державної влади «МВД ЛНР» та «МГБ ЛНР», а також інших «державних» та «комунальних» установ т.зв. «Луганської народної республіки». Також, вищезазначене підприємство є одним із найбільших платників «податків» на тимчасово окупованій території т.зв. «ЛНР», які в подальшому спрямовуються на забезпечення діяльності окупаційних військ та незаконних збройних формувань т.зв. «ЛНР».

Разом з тим, встановлено що директор ТОВ «Лугашина» ОСОБА_12 для замовлення відомих брендів гумових покришок з країн Азії та Європи, через неможливість міжнародних переказів на тимчасово окупованій території в т.зв. «ЛНР», залучив до вказаної протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_13 , уродженця м. Луганськ, на даний час проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , який в свою чергу, з метою приховання слідів злочину та усунення фінансових перешкод, із залученням підконтрольних компаній (резидентів та нерезидентів, в тому числі «офшорів») забезпечує здійснення фінансових операцій щодо придбання та організації подальшого переправлення товару (диски, гумові покришки та шини, акумулятори) до тимчасово окупованої території України т.зв. «ЛНР» і «ДНР», через територію рф та рб.

Так, ОСОБА_13 , за вказівкою ОСОБА_12 , замовляє та оплачує гумові покришки З КНР на адресу української компанії але під час перевезення товару з місця відправлення, подальшого його слідування до місця призначення, зазначеного в інвойсі, невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою уникнення запровадження санкцій щодо заборони постачання будь-якої продукції на тимчасово окуповану територію України, здійснюється заміна даних в інвойсі (чи самого інвойсу), в ході чого зазначається новий пункт призначення на території російської федерації чи республіки білорусь і в подальшому товар за допомогою російських логістичних компаній потрапляє на тимчасово окуповану територію до т.зв. «ЛНР», з метою постачання до органів державної влади т.зв. «ЛНР», а саме «МГБ ЛНР» та «МВД ЛНР», інших «комунальних» та так званих «державних» установ. Крім того, до вказаної протиправної діяльності залучено групу компаній «Інтершина», до складу якої входять ТОВ «Інтергума-2010, ТОВ «Дніпрошина», ТОВ «Колесико», ТОВ «Інтершина плюс», ТОВ «Інтершина УА» (наразі ТОВ «Зерд-груп», зареєстровані на території України, співробітники якої, під час здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Лугашина» на території т.зв. «ЛНР», сприяють ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в ході закупівлі, переміщення та кінцевого постачання продукції на непідконтрольну територію «ЛНР».

Так, у період з 2015 року невстановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи підконтрольне підприємство нерезидент «MARSIS TRADING LLT», (яке у 2017 році будучи представником торгової марки «Дніпрошина», приймало участь у виставці агротехніки та її компонентів в рф), підписантом якого є ОСОБА_14 (в минулому засновник ТОВ «Шинні Технології»), уклали трьохсторонній контракт з виробниками автомобільної гуми з країнами Китаю, Туреччини та України, в яких «MARSIS TRADING LLT» - фінансово-відповідальна особа, а підприємства країн Євросоюзу - отримувачі. В подальшому без здійснення митного оформлення в країнах Європи «MARSIS TRADING LLT» здійснює транзитне оформлення товару на ООО «ТОВ» «Лугашина» через республіку білорусь та рф.

Крім того встановлено, що в період з 2017 по 2021 роки між ТОВ «Лугашина» в особі директора ОСОБА_12 та міністерством державної безпеки «ЛНР» в особі заступника міністра було укладено наступні договори поставки товару на території «ЛНР»:

- договір № 22/06/17 від 22.06.2017 між ТОВ «Лугашина» та Міністерством державної безпеки «ЛНР» на поставку товару: автомобільні шини та акумулятори на суму 72 760 рос. руб. 00 коп.

- договір № 11/02/19-1 від 11.02.2019 між ТОВ «Лугашина» та Міністерством державної безпеки «ЛНР» на поставку товару: автомобільні акумулятори на суму 2 652 рос. руб. 00 коп.

- договір № 31 (або 81) від 14.06.2021 між ТОВ «Лугашина» та Міністерством державної безпеки «ЛНР» на поставку товару: автомобільні шини на суму 16 240 рос. руб. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , за попередньою змовою групою осіб, за пособництва ОСОБА_13 та невстановлених осіб групи компаній «Інтершина», вчиняють умисні дії спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави- агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави агресора.

Крім того, до вказаної протиправної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду, 18.01.2024 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено:

- мобільний телефон iPhone SE, модель MXD12FS/А, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , білого кольору, в чохлі прозорого кольору, з сім-карткою НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, модель MQ9x2RX/А, IMEI 1 - НОМЕР_4 , IMEI 2 - НОМЕР_5 , з сім-карткою НОМЕР_6 .

19.01.2024 прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2023 за № 0000123.

На обґрунтування вимог поданого клопотання прокурор вказав на те, що вказані речі, предмети та документи можуть мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в ході огляду виявлених телефонів, встановлено, що в мобільних додатках для миттєвого обміну повідомленнями наявне листування з фігурантами провадження, а також слідчий під час огляду дійшов висновку, що інформацію, яка може стати доказом у кримінальному провадженні з мобільних телефонів було частково видалено, а тому є необхідність у проведенні судової комп`ютерно-технічної експертизи.

04.04.2024 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора про накладення арешту.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що прокурором не було належним чином доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а також те, що вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт містить ознаки речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, колегією суддів встановлено підстави для його задоволення, так як прокурором доведено необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Зокрема з огляду на постанову старшого слідчого СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_16 від 18.01.2024, якою мобільний телефон iPhone SE, модель MXD12FS/А, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , білого кольору, в чохлі прозорого кольору, з сім-карткою НОМЕР_3 , та мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, модель MQ9x2RX/А, IMEI 1 - НОМЕР_4 , IMEI 2 - НОМЕР_5 , з сім-карткою НОМЕР_6 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, з огляду на те, що в мобільних додатках для миттєвого обміну повідомлення наявне листування з фігурантами провадження, а також було встановлено, що інформацію, яка може стати доказом у вказаному кримінальному провадженні з мобільних телефонів було частково видалено, що є підставою для проведення експертного дослідження.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що воно є речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000123 від 24.01.2023 та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту, як речових доказів, з метою їх збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майном.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2023 за № 0000123, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон iPhone SE, модель MXD12FS/А, IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , білого кольору, в чохлі прозорого кольору, з сім-карткою НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, модель MQ9x2RX/А, IMEI 1 - НОМЕР_4 , IMEI 2 - НОМЕР_5 , з сім-карткою НОМЕР_6 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4