УХВАЛА

22 квітня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані обвинувальні акти по кримінальних провадженнях № 0000071 від 14.03.2023 та №0000313 від 22.08.2023 відносно ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду перебувають вказані обвинувальні акти.

Під час розгляду справи з департаменту економічного розвитку Рівненської міської ради надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 22.03.2023 у справі 569/4645/23 (провадження №1-кс/569/1885/23) на жири тваринні в брикетах прямокутної форми в кількості 523 шт, загальною масою 10 231,916 кг, які були вилучені 17.03.2023 під час обшуку за місцем реєстрації та здійснення своєї діяльності « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказано, що Департаментом економічного розвитку Рівненської міської ради здійснено закупівлю 10 500 кг жирів тваринних на загальну суму 1, 218 млн. грн.

На підставі Договору відповідального зберігання №04/12-29/2022 від 29.12.2022 вказану продукцію передано на зберігання до Державного професійно-технічного закладу «Рівненський центр професійно-технічної освіти сервісу та дизайну».

В рамках здійснення досудового розслідування вказану продукцію 17.03.2023 було вилучено.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_9 від 22.03.2023 накладено арешт, однак застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки приватний підприємець ОСОБА_7 повернув в департамент грошові кошти за вказані тваринні жири.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник клопотання підтримали просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, так як арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Власник майна ФОП ОСОБА_7 в судовому засіданні просив клопотання задоволити, та повернути йому, як власнику тваринні жири в брикетах прямокутної форми в кількості 523 шт, загальною масою 10 231,916 кг, які він має намір в подальшому реалізувати в цілях нехарчової промисловості. Крім того вказав, що за вказані тваринні жири він повернув їх вартість у департамент економічного розвитку Рівненської міської ради

Представник департаменту економічного розвитку Рівненської міської ради у судовому засіданні пояснив, що дійсно ОСОБА_7 в департамент повернуті грошові кошти за вказані тваринні жири у сумі 1218000,00 грн.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, всебічно повно і об"єктивно дослідивши матеріали і доводи клопотання в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

22.03.2023 у рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_9 накладено арешт на жири тваринні в брикетах прямокутної форми в кількості 523 шт, загальною масою 10 231,916 кг, які були вилучені 17.03.2023 під час обшуку за місцем реєстрації та здійснення своєї діяльності « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження майна в якості речового доказу.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статей 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, ФОП ОСОБА_7 повністю повернув на користь місцевого бюджету, сплачені Департаментом економічного розвитку Рівненської міської ради кошти в сумі 1, 218 млн. грн. за закупівлю 10 500 кг жирів тваринних, що стверджується копією виписки з рахунка за 05.10.2023, а перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє власника майна ФОП ОСОБА_7 конституційного права, на законних підставах розпоряджатися своєю власністю, а тому відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, арештоване майно підлягає поверненню його власнику.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з платіжної інструкції № 15, на користь департаменту економічного розвитку РМР надійшли грошові кошти від ОСОБА_7 в сумі 1218000,00 грн відповідно до договору поставки № 1 від 08.12.2022.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши клопотання та надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання департаменту економічного розвитку Рівненської міської ради - задоволити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 22.03.2023 у справі 569/4645/23 (провадження №1-кс/569/1885/23) на жири тваринні в брикетах прямокутної форми в кількості 523 шт, загальною масою 10 231,916 кг, які були вилучені 17.03.2023 під час обшуку за місцем реєстрації та здійснення своєї діяльності «Державного професійно-технічної освіти сервісу та дизайну», за адресою: м. Рівне, проспект Безручка Генерала, 3.

Жири тваринні в брикетах прямокутної форми в кількості 523 шт, загальною масою 10 231,916 кг, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , повернути їх власнику ФОП ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути поданні під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: