справа № 462/1368/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000035 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пустомити, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого, востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2023 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 25.01.2024 приблизно о 14 годині 30 хвилин, будучи засудженим вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2023 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, всупереч вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», згідно якого заборонено незаконний обіг психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, прогулюючись по лісопарку «Скнилівський», поруч із вул. Скнилівська, що на території Залізничного району м. Львова, поруч із одним із дерев, незаконно придбав (знайшов) полімерний зіп-пакет (згорток) із кристалоподібною речовиною. Розуміючи, що в цьому згортку міститься особливо небезпечна психотропна речовина, діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», усвідомлюючи суспільну протиправність своїх дій, ОСОБА_4 вирішив привласнити його та незаконно зберігати при собі з метою подальшого власного самостійного вживання, без мети збуту, заховавши його у ліву кишеню своєї куртки, в яку він був одягнутий. Цього ж дня, близько 15 години, в м. Львові по вул. Скнилівській, 2 ОСОБА_4 був зупинений працівниками Національної поліції, де в ході спілкування із останніми повідомив, що зберігає при собі вказану вище особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено та в подальшому при огляді місця події в період часу з 16:33 год по 16:40 видав із лівої кишені своєї куртки один прозорий полімерний пакет із герметизуючою застібкою, у якому знаходилася кристалічна речовина білого кольору. У виявленій та вилученій у ОСОБА_4 кристалічній речовині білого кольору виявлено PVP, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP, яка вилучена у ОСОБА_5 становить 0,6944 грам. Такі дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України. · ·

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 309 КК України визнав повністю, пояснив, що 25.01.2024р. гуляв у Скнилівському парку у м. Львові, побачив під деревом ізоленту, розгорнув її та побачив згорток із кристалічною білою речовиною. Так як він раніше вживав солі, зрозумів що це наркотичний засіб, а тому вирішив взяти його для власного вживання. В подальшому до нього підійшли працівники поліції, запитали чи є у нього заборонені предмети, на що обвинувачений повідомив, що має при собі наркотики, вийняв їх із кишені куртки та віддав патрульним. З кількістю психотропної речовини повністю погоджується. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею і ці його дії кваліфікує його за ч. 2 ст.309 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винуватого, який раніше судимий 04.08.2023р. Залізничним районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 грн, є студентом 4 курсу Технологічного фахового коледжу Національного лісотехнічного університету України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивну характеристику за місцем проживання та навчання. Обставину, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким, особу обвинуваченого, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що після ухвалення відносно нього вироку Залізничним районним судом м. Львова від 04.08.2023. належним висновків для себе не зробив та ще раз протягом року вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу психотропних речовин , суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2023 ОСОБА_4 , був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, який на даний час є несплаченим.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2023р., суд вважає за необхідне призначити покарання на підставі ст. 71 КК України у видi позбавлення волі та повністю приєднати покарання у видi штрафу, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у справі № 243/2528/19 від 26.05.2020, відповідно до якої, якщо один із злочинів засудженому призначено основне покарання у виді штрафу, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України не підлягає складанню з іншими видами покарань та виконується самостійно, то звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, яке входить у сукупність вироків разом зі штрафом, є неприпустимим і розцінюється як неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки при застосуванні ст. 71 КК України та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі та штрафу, рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування лише частини покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим, а звільнення від відбування покарання у виді штрафу статтею 75 КК України не передбачено.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 , засуджений вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.02.2024р. за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання, яке належить відбувати реально, за злочин, вчинений до постановлення вироку Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2024 року, застосування принципів поглинання, часткового або повного складання призначених покарань не допускається. Таким чином кожен вирок необхідно виконувати самостійно.

Така позиція визначена у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання", зокрема у п. 23 зазначено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням,, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, повного чи часткового складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Також підлягають відшкодуванню обвинуваченим процесуальні витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. , 349, 368-370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, приєднати невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2023 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, - виконувати самостійно.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на два роки позбавлення волі та звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком один рік - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази: - полімерний пакет з психотропною речовиною PVP масою 0,6944 грам знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 2271,84 грн.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал вироку міститься в матеріалах справи № 462/1368/24. Вирок не набрав законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: ОСОБА_1