Справа № 694/985/24
провадження № 1-кс/694/349/24
УХВАЛА

про арешт майна

18.04.2024 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Звенигородка клопотання старшого дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000190, -

ВСТАНОВИВ:

Старшим дізнавачем СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку направлено до слідчого судді клопотання про арешт майна, в якому просить накласти арешт на вилучені:- рибу карась в кількості 105 шт., лящ в кількості 40 шт., короп в кількості 1 шт.;- заборонені знаряддя лову - мисинові сітки 3 шт.;- дерев`яний човен кустарного виробництва 1 шт., які були вилучені під час огляду місця події 10.04.2024 та являються предметом злочину в кримінальному провадженні 0000190.

Дозволити реалізувати рибу виду карась в кількості 105 шт., лящ в кількості 40 шт., короп в кількості 1 шт., яку було передано на зберігання ФОП ОСОБА_5 , м. Звенигородка, Черкаської області, так як вона належить до речових доказів, що підлягають швидкому псуванню. Кошти від реалізації перерахувати на депозитний рахунок № НОМЕР_1 , Код 40108667, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 10.04.2024 року близько 05:18 год. на березі АДРЕСА_1 було виявлено факт незаконного вилову риби забороненим знаряддям лову.

Під час проведення огляду місця події, 10.04.2024 в період часу з 06:50 год. по 08:00 год. по АДРЕСА_1 на березі річки за координатами 49.146214;30.939311, було виявлено та вилучено до Звенигородського РВП рибу виду карась в кількості 105 шт., лящ в кількості 40 шт., короп в кількості 1 шт., заборонені знаряддя лову мисинові сітки в кількості 3 шт. та дерев`яний човен кустарного виробництва.

Вилучена риба була передана на зберігання ФОП ОСОБА_5 , так як вона належить до речових доказів, що піддаються швидкому псуванню, підлягає до реалізації.

Відомості по даному факту внесено до ЄРДР під №0000190 від 10.04.2024.

Під час досудового розслідування встановити власника вилученого майна, а саме заборонених знарядь лову - трьох мисинових сіток та дерев`яного човна кустарного виробництва не вдалось можливим.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 249 КК України - незаконне зайняття рибним промислом що заподіяло істотну шкоду.

Старшим дізнавачем СД Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_3 винесено постанову про визнання заборонених знарядь лову - трьох мисинових сіток; риби виду карась в кількості 105 шт., лящ в кількості 40 шт., короп в кількості 1 шт. та дерев`яного човна кустарного виробництва, речовими доказами у вказаному кримінальному проваджені.

Фіксація речових доказів, вилучених в ході огляду місця події, а саме заборонених знарядь лову - трьох мисинових сіток, окремо поміщених до поліетиленових пакетів НПУ №WAR1783928, НПУ №WAR1783931, НПУ №WAR1783927; риби виду карась в кількості 105 шт., поміщеної до полімерного мішка білого кольору опечатаного биркою № D33775861 CONTROL, риби виду лящ в кількості 40 шт. та короп в кількості 1 шт., поміщеної до прозорого полімерного мішка та опечатаного биркою № D33775862 CONTROL; дерев`яного човна кустарного виробництва, який було залишено на березі річки, та на момент огляду прив`язано на металевий ланцюг, в місці кріплення опечатано пластиковою биркою № D33775856 CONTROL, проведена шляхом фотографування.

Вилучена в ході огляду місця події риба, набута в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, у зв`язку з чим відповідає критеріям зазначеним у п. 4 ч.2 ст.167 КПК України. Вищевказана риба, як така, що піддається швидкому псуванню, передана на зберігання ФОП ОСОБА_5 , м.Звенигородка Черкаської області. Окрім того, вилучені в ході огляду місця події знаряддя лову - мисинові сітки в кількості 3 шт. являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та відповідають критеріям п.1 ч.2 ст.167 КПК України; дерев`яний човен кустарного виробництва, відповідає критеріям вказаної кримінально правової норми, так як безпосередньо використовувався для вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що вилучене в ході огляду місця події по зазначеному кримінальному провадженню майно відповідає критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98, п.п.1, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою збереження речових доказів.

Старшим дізнавачем СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаської області ОСОБА_3 подана заява про проведення розгляду даного клопотання без її участі, в якій просить задовольнити подане клопотання.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином, звернулись до суду з заявою про розгляд клопотання без їх участі.

ФОП ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000190 від 10.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що 10.04.2024 року на підставі ст.98 КПК України старшим дізнавачем СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання вилученого майна речовими доказами та визначення їх місця зберігання, а саме: рибу виду карась в кількості 105 шт., лящ в кількості 40 шт., короп в кількості 1 шт.; заборонене знаряддя лову - мисинові сітки 3 шт. та дерев`яний човен кустарного виробництва 1 шт. визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000190, з яких: дерев`яний човен кустарного виробництва було залишено на березі річки, який на момент огляду було прив`язано на металевий ланцюг та в місці кріплення було опечатано пластиковою биркою № D33775856 CONTROL; 3 мисинових сітки передано до кімнати зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області; рибу виду карась 105 шт., лящ 40 шт., короп 1 шт. передано на зберігання під накладну №6 від 10.04.2024 ФОП ОСОБА_5 , підлягає до реалізації, так як вона належить до речових доказів, що піддаються швидкому псуванню.

До клопотання додано витяг з ЄРДР № 0000190 від 10.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, рапорт старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 від 10.04.2024, постанову про визнання речовими доказами від 10.04.2024 року, протокол огляду місця події від 10.04.2024 та фото таблицю до нього, розписку від 10.04.2024, накладну № 6 ФОП ОСОБА_5 , письмові пояснення.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п.1, п. 3 ч.2 ст.167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема ч. 1 ст. 249 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого за погодженням з прокурором або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно зі ст.ст. 171-173 КПК України.

Згідно з п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України", речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у КПК України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у п.п. 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2, ч. 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій).

Пунктом 2 ч. 2 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що на даний час є необхідність накласти арешт на набуту в результаті вчинення кримінального проступку свіжовиловлену рибу, оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, та дозволити його реалізацію у відповідності до ч.6 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Необхідність арешту майна зумовлена достатністю підстав вважати, що сітки, дерев`яний човен кустарного виробництва відносяться до знарядь вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Дізнавачем СД Звенигородського РВП ГУНП доведено, що вказане майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого знищення або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, тому дізнавач обґрунтовано просить накласти арешт на вилучене майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання старшого дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000190 задовольнити.

Накласти арешт на:

- свіжо виловлену рибу виду: карась у кількості 105 одиниць, лящ у кількості 40 одиниць, короп у кількості 1 одиниці, яка була вилучена в ході проведення огляду місця події від 10.04.2024, на березі річки по АДРЕСА_1 , та передана на зберігання ФОП ОСОБА_5 , та дозволити її реалізацію. Кошти від реалізації перерахувати на депозитний рахунок: № НОМЕР_1 , Код 40108667, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дерев`яний човен кустарного виробництва, три мисинових сітки, вилучені під час огляду місця події 10.04.2024, з метою збереження речових доказів та накласти заборону відчуження з позбавленням права користування вказаним майном на час досудового розслідування.

Визначити місцем зберігання вилученого майна:

-вищевказаних сіток та дерев`яного човна кустарного виробництва Звенигородський РВП ГУНП в Черкаській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1