Провадження № 1-кп/554/274/2024
У Х В А Л А

16 травня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Полтави кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом та відповідними додатками, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 26.01.2021 року приблизно о 08 годині, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21104», н. з. НОМЕР_1 , на якому рухався по проспекту Ювілейному в м. Харкові, зі сторони вул. Салтівське Шосе в напрямку проспекту Тракторобудівників. Під час руху, проїжджаючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_6 , при здійсненні маневру розвороту, для подальшого руху у зустрічному напрямку, діючи необережно, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги п. 10.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який в цей час перетинав проїзну частину з права наліво по ходу руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому діафізов кісток правої гомілки на межі середньої і нижньої третини із зсувом, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

02.04.2024 року потерпілим ОСОБА_4 до суду подано заяву про застосування заходу забезпечення позову, поданого позивачем ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000134 від 26.01.2021 року, про стягнення з ОСОБА_6 грошової компенсації за завдані страждання (моральної шкоди) на користь ОСОБА_4 в розмірі 5115507, 08 грн у виді заборони обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого та нерухомого майна, яке належить йому на праві власності. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнає позовні вимоги та не має наміру здійснити грошову компенсацію за завдані страждання (моральної шкоди) на користь потерпілого, який за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, зазнав тяжких тілесних ушкоджень та отримав інвалідність II групи, є підстави вважати, що обвинуваченим відбудеться реалізація рухомого та нерухомого майна, яке належить останньому на праві власності, щоб уникнути примусового стягнення коштів, тому невжиття такого заходу, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що є обгунтованою необхідною підставою у застосуванні заходу забезпечення позову.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Провадження підсудне Октябрському районному суду м. Полтави. Відсутні підстави для його закриття чи зупинення. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Право на захист обвинуваченому забезпечено. Провадження підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов до ОСОБА_6 , в якому він просить стягнути з останнього моральну шкоду в розмірі 5115507, 08 гривень.

Враховуючи, що потерпілим заявлено цивільний позов та між сторонами дійсно виник спір та існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, є підстави забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого та нерухомого майна, яке належить обвинуваченому на праві власності.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 128, 314 - 316 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на 14 годину 30 хвилин 17 червня 2024 року, у відкритому судовому засіданні.

Заяву потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати захід забезпечення позову, поданого позивачем ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000134 від 26.01.2021 року, про стягнення з ОСОБА_6 грошової компенсації за завдані страждання (моральної шкоди) на користь ОСОБА_4 в розмірі 5115507, 08 грн у виді: заборони ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого та нерухомого майна, яке належить йому на праві власності.

У судове засідання викликати учасників процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1