Справа № 541/819/24
Провадження № 1-кс/541/274/2024
У Х В А Л А

13 березня 2024 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000271 від 09.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2024 року прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання вказував, що у провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2024 за № 0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.03.2024 року близько 02 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в с. В. Сорочинці Миргородського району, Полтавської області, по вул. Миргородській в напрямку м. Миргород не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, виїхав на праве узбіччя дороги по його напрямку руху та допустив наїзд на дерево.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля, ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної та обох сідничних кісток зі зміщенням, ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку та забою поперечного відділу хребта, ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку та поверхневі рани обличчя.

В той же день, працівники поліції, проводили огляд, місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого виявлено та вилучено з місця ДТП автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 .

09 березня 2024 року, автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні № 0000271 від 09.03.2024 визнано речовим доказом та визначено його місце зберігання - майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що знаходиться в с. Білики вул. Центральна 52, Миргородського району, Полтавської області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 19.11.2022, ТСЦ 5341, власником автомобіля марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . Фактичним власником даного транспортного засобу є ОСОБА_4 , проживаючий в АДРЕСА_2 , який керував ним під час ДТП.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений в ході огляду транспортний засіб, оскільки він має суттєве значення, для розслідування злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, так як, за участю вищевказаного легкового автомобіля відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження. По вилученому транспортному засобу необхідно проводити ряд слідчих дій та судових експертиз (трасологічну, технічного стану, тощо) направлених на встановлення об`єктивних даних для повного і неупередженого розслідування кримінального провадження. Речовий доказ має суттєве значення для встановлення важливих обставин у вищевказаному кримінальному провадженні. Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, зокрема проведення експертних досліджень, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

В судове засідання прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області не з`явився, направив заяву про розгляд клопотання у його відсутність та просив задовольнити в повному обсязі (а.п. 21).

Власник майна ОСОБА_8 та користувач майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином (а.с. 17, 20).

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши матеріали додані до нього, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000271 від 09.03.2024 року за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В ході якого під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2024 було оглянуто та вилучено: автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 19.11.2022, ТСЦ 5341, власником автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 від 09.03.2024 автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та визначено місце його зберігання майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: вул. Центральна, 52, с. Білики Миргородського району Полтавської області.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, автомобілем марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_4 . По даному кримінальному провадженню підозра будь-якій особі на час розгляду клопотання не висувалася, однак враховуючи, що майно про арешт якого заявлено клопотання є речовим доказом по кримінальному провадженню, мета, з якою застосовується арешт майна, зокрема забезпечення можливості використання його як доказу про обставини вчинення кримінального правопорушення, проведення експертиз, вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, з урахуванням наслідків які настали, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту згаданих речових доказів може призвести до знищення, відчуження або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно них є необхідність у проведенні експертних досліджень. Більше того, на час розгляду клопотання слідчим суддею всі необхідні слідчі дії, серед іншого і проведення експертних досліджень, які спрямовані на виконання завдань кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду не вчинені.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на володіння, розпорядження та користування власниками та користувачами наступним майном:

- автомобілем марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 19.11.2022, ТСЦ 5341 є ОСОБА_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Місце зберігання речового доказу визначено постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, а саме: майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Центральна, 52, с. Білики Миргородського району Полтавської області.

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддяОСОБА_1