Номер провадження: 11-кп/813/1360/24
Справа № 521/1397/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду Одеської області від 06 лютого 2024 року у кримінальному провадженню № №0000578, внесеному до ЄРДР 31 жовтня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, маючий на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

- у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання за цими статтями:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 /вісім тисяч п`ятсот/ гривень у дохід держави Україна;

- за ч. 4 ст. 358 КК України виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень у дохід держави Україна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, по сукупності проступків остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 /вісім тисяч п`ятсот/ гривень у дохід держави Україна.

Стягнуто з ОСОБА_7 витрати на залучення експерта для проведення судово-технічної експертизи документів №СЕ-19/116-23/19726 ДД від 09.11.2023 року у розмірі 1912 грн.

Знято арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2023 р., а саме з майна, вилученого 31.10.2023 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: на автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , ключі від даного автомобіля та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 .

Речові докази по справі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 залишено в матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , ключі від даного автомобіля конфісковано у дохід держави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

У апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині вирішення питання щодо долі речових доказів у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до автомобіля марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , та ключі від даного автомобіля положення статей 96-1, 96-2 КК України, та прийняв незаконне рішення про конфіскацію автомобіля, який не є ні предметом, ні знаряддям вчинених кримінальних проступків.

Виходячи з викладеного, прокурор просить апеляційний суд оскаржений вирок в частині вирішення питання щодо долі речових доказів скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , та ключі від даного автомобіля повернути за належністю обвинуваченому.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник ОСОБА_8 про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином та не повідомив про поважні причини свого неприбуття, з клопотанням про відкладання судового засідання не звертався (а.с. 36,37 т.1).

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши думку обвинуваченого та прокурора, які вважали за можливим проводити розгляд справи за відсутності захисника, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності останнього, оскільки апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для його повідомлення про призначення судового засідання в апеляційному суді, а обвинувачений виявив бажання здійснювати свій захист самостійно під час апеляційного розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу частково, оскільки вважала безпідставним повернення автомобіля обвинуваченому, з огляду на відсутність документів, які посвідчують право власності.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження, оскаржуваний вирок був постановлений у порядку, передбаченому ст. ст. 381-382 КПК України, і не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів про неправильне застосування кримінального законів під час вирішення питання про речові докази, то суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Пункт 1 указаної норми передбачає, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Разом із тим, конфісковуючи в рахунок держави автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та ключі від даного автомобіля, суд першої інстанції не врахував викладені вимоги закону, з огляду на наступне.

Засоби вчинення злочину - це предмети матеріального світу, що застосовуються злочинцем при вчиненні суспільна небезпечного діяння.

Знаряддя вчинення злочину, це матеріальний предмет, який використовується винною особою безпосередньо для впливу на об`єкт кримінально-правової охорони. Тобто, знаряддя вчинення злочину це предмет, за допомогою якого винна особа вчиняє злочин і без нього, в даному конкретному випадку, злочин не міг бути вчиненим.

Засоби вчинення злочину в одних випадках істотно полегшують вчинення злочину, в інших - без них це взагалі неможливо. Засоби є обов`язковою ознакою складу злочину, коли вони безпосередньо вказані в диспозиції статті Особливої частини КК або однозначно випливають з її змісту.

З матеріалів справи убачається, що в рамках кримінального провадження № №0000578, внесеному до ЄРДР 31 жовтня 2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року було накладено арешт на майно, вилучене 31.10.2023 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: на автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , ключі від даного автомобіля та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_7 .

Відповідно до вироку Малиновського районного суду Одеської області від 06 лютого 2024 року у кримінальному провадженню № №0000578, внесеному до ЄРДР 31 жовтня 2023 року, дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за епізодом пособництва у підробленні офіційного документа, суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництва у підробленні офіційного документу, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою; дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за епізодом використання підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Натомість, апеляційний суд, перевіривши текст оскаржуваного вироку, встановив, що згідно фактичних обставин справи, які встановлені судом першої інстанції, які сторонами кримінального провадження не оскаржувались, автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , та ключі від даного автомобіля, не були засобами або знаряддями вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних проступків.

Таким чином, конфісковуючи на користь держави автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , та ключі від даного автомобіля суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та допустив неправильне застосування кримінального закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому, апеляційний суд, беручи до уваги те, що станом на час ухвалення вироку та на час розгляду поданої апеляційної скарги на цей вирок, в матеріалах справи відсутні відомості про право власності на автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , дійшов висновку про те, що вимоги прокурора про повернення вказаного майна обвинуваченому є безпідставні.

Утім, відповідно до матеріалів кримінального провадження, транспортний засіб «BMW» моделі «330», номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , було ввезено на митну територію України 05.12.2019 року о 19 годині 41 хвилину в пункті пропуску « Кучурган -Первомайске», громадянином Республіки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 (а.с.92 т.1).При цьому, на транспортний засіб «BMW» моделі «330», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію не видавалось (а.с.86 т.1)

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин, вирок в частині вирішення питання щодо речових доказів не можна вважати законним, а тому вирок суду у цій частині є необґрунтованим і підлягає зміні, а вимоги апеляційної скарги прокурора - частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК, колегія суддів,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду Одеської області від 06 лютого 2024 року у кримінальному провадженню №0000578, внесеному до ЄРДР 31 жовтня 2023 року, відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, - змінити в частині застосування спеціальної конфіскації майна, як заходу кримінально-правового характеру.

Виключити з вироку Малиновського районного суду Одеської області від 06 лютого 2024 року, рішення про конфіскацію автомобіля марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , та ключів від даного автомобіля.

Повернути речовий доказ автомобіль марки «BMW» моделі «330», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , та ключі від даного автомобіля, за належністю.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4