1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7795/22 1-кп/335/260/2024
11 квітня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, одруженого, який не має на утриманні будь-яких осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України
29.12.2023 ОСОБА_4 був затриманий на виконання ухвали суду та йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.02.2024 включно.
Згідно ухвали суду від 24.01.2024 кримінальне провадження було призначено до судового розгляду, який було відкладено через різні об`єктивні причини, зокрема для виклику свідків.
Перед судовим засіданням прокурор надав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовженого відносно обвинуваченого, на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду у зв`язку з тим, що останній тривалий час перебував у розшуку та вчиненням кримінального правопорушення під час іспитового терміну. Також обвинувачений був неодноразово засуджений, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Загалом сторона обвинувачення вважає, що на цей час існують ризики, які визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи наведене, прокурор вважає, що до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи. Додатково зазначив, що кримінальне провадження знаходиться саме на стадії дослідження обставин та перевірки їх доказами, не були допитані свідки та з врахуванням того, що обвинувачений не визнає своєї вини, тому з його боку можуть бути спроби впливу на свідків. Також ризики, які визначені п.п. 1 та 5 ст. 177 КПК України є наявними та вони не зменшилися. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і у вигляді цілодобового арешту, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, так як за цей час з його боку було допущено їх невиконання та переховування від суду. Додатково зазначив, що відносно ОСОБА_4 є наявним інше кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, яке знаходиться в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
Захисник ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу заперечував, вказав на те, що ОСОБА_4 наразі має бажання вступити до лав Збройних Сил України, а тому просив скасувати такий запобіжний захід як тримання під вартою і зобов`язати останнього протягом 24 годин стати на облік у відповідному ТЦК.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та вказав, що тримання під вартою можливо змінити на домашній арешт або надати йому можливість мобілізуватися на військову службу, про що ним надано письмове клопотання до суду.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали надані сторонами кримінального провадження в межах розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приходить до наступних висновків.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження згідно ухвали суду від 20.02.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується, однак судове слідство по даному провадженню не закінчено і потребує певного часу для завершення його розгляду.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд заклопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до 3 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 одружений, на утриманні будь-яких осіб не має, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання у м. Запоріжжі.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово був судимий, за останнім вироком суду йому було надано іспитовий термін, однак він не виправдав довіри суду та на шлях виправлення не став, і знову обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.
Наразі суду було надано відомості про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було скеровано обвинувальний акт в провадження Комунарського районного суду м. Запоріжжя, за яким останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
За матеріалами провадження обвинувачений має зареєстроване місце проживання в м. Запоріжжі, але через свій матеріальний стан вимушений часто його залишати для віднайдення можливості підзаробітку. Відсутність сталого заробітку може змусити знову вчинити кримінально каране діяння.
Також суд враховує те, що ОСОБА_4 як за даним кримінальним провадженням, так і за попередніми кримінальними провадженнями перебував неодноразово у розшуку, допускав невиконання своїх обов`язків щодо явки в судові засіданні та тривалий час ухилявся від суду. Така його протиправна поведінка була припинена ним не добровільно, а лише шляхом його затримання уповноваженим органом поліції відповідно до ухвали суду.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , на думку суду, дають підстави дійти висновку, що існують з боку останнього ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, а також вчинити інший злочин.
Доводи сторони обвинувачення стосовно того, що ОСОБА_4 не визнав свою вину у вчиненому, самі по собі не свідчать про наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому за поясненнями самого ОСОБА_4 він вказує про невизнання вини та не погоджується з усіма обставинами, які викладені в обвинувальному акті, тому враховуючи стадію судового провадження, суд вважає, що наразі може бути наявним ризик щодо вчинення впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не були допитані.
Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, судом вирішувалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, зокрема і у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою зареєстрованого місця проживання, про який зазначала сторона захисту, однак, на переконання суду, такий запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки уповноважений орган не зможе контролювати місце перебування останнього, осіб з якими він спілкується, що може мати негативні наслідки для судового розгляду кримінального провадження, саме на цій стадії розгляду кримінального провадження. Міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його проживання суду не доведена.
Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; працездатний вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; негативну репутацію обвинуваченого; нестабільний майновий стан останнього, недоведеність наявності постійних доходів та міцних соціальних зв`язків у останнього; наявність судимостей у обвинуваченого, які не зняті та не погашені; перебування обвинуваченого у розшуку; ризик повторення протиправної поведінки, враховуючи обставини порушення умов перебування під дією іспитового терміну.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, стадію судового слідства та раніше визначений ухвалою суду порядок дослідження обставин та перевірки їх доказами, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, менш суворих запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відсутні.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (несення військової служби); утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_4 обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки їх невиконання.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, запобіганню впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , на строк до 09 червня 2024 року включно.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням у відповідності до положень ст. 616 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 616 КПК України (в редакції чинній на момент звернення) у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, вбачається, що злочин, який передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, міститься у виключеннях, передбачених даною нормою, тому, у даному випадку, суд позбавлений можливості задовольнити клопотання, яке надане обвинуваченим.
Керуючись ст. ст. 199, 205, 323, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про продовження запобіжного заходу - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09 червня 2024 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню і її оскарження не перешкоджає виконанню.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в 10 (десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 (тридцяти тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу на депозитний рахунок (отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_4 , номер справи 335/7795/22, Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (несення військової служби); утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_4 обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки їх невиконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в частині продовження запобіжного заходу протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 15.04.2024 о 09.00 год.

Суддя: ОСОБА_1