Провадження № 11-кп/4808/106/24
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000560 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року, згідно з яким

ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, пенсіонера, з середньою освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого 06 липня 2021 року Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 296 КК України до 6 (шести) місяців арешту,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито у зв`язку із смертю обвинуваченого.

Вирішено питання речових доказів.

за участю прокурора ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 вчинив умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_7, протягом дня, ОСОБА_11 перебував у гостях в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання його знайомого ОСОБА_9 , де вони удвох розпивали алкогольні напої.

Цього ж дня, близько 22 год. 00 хв. між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які знаходились у квартирі, на ґрунті особистих неприязних стосунків, що раптово виникли, відбулася сварка, яка переросла в бійку. Під час вказаної бійки, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 декілька ударів руками в ділянки голови, грудної клітки та живота, спричинивши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в ділянках лівої брови та кута рота справа; садна в ділянках носа, грудної клітки зліва, лівого плеча; синці в ділянках обох очей з переходом на виличні ділянки, нижньої щелепи посередині, грудної клітки зліва, лівого плеча, лівого передпліччя, живота, правої кисті, крововилив в слизову оболонку нижньої губи.

У подальшому, під час вказаного конфлікту, з метою спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, діючи з раптовим умислом, ОСОБА_9 взяв у руки ніж та наніс ним 6 ударів в ділянку лівого плеча, 1 удар в ділянку грудної клітки зліва та 1 удар в ділянку живота зліва потерпілому ОСОБА_11 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №286 від 14.09.2020, спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ран лівого плеча, проникаючої колото різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням м`яких тканин, міжреберного м`язу, серцевої сорочки, верхівки серця, крововиливами в оточуючі м`які тканини, серцеву сорочку, рановий канал якої проходить в напрямку зліва на право, знизу вверх та дещо спереду назад; проникаючу колото-різану рану передньої поверхні живота зліва з ушкодженням м`яких тканин, прямого м`язу живота, стінки шлунку, крововиливами в оточуючі м`які тканини, в серозну та слизову оболонки шлунку, черевну порожнину, рановий канал якої проходить у напрямку зверху вниз дещо зліва на право та спереду назад.

Вказані тілесні ушкодження супроводжувалися масивною внутрішньою та зовнішньою крововтратою, що призвело до розвитку тяжкого геморагічного шоку і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 помер на місці.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, обвинуваченого визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ним кримінального правопорушення.

Вважає вироку суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а докази сторони обвинувачення ні окремо, ні у своїй сукупності не свідчать про те, що умисні тілесні ушкодження, які спричинили смерть ОСОБА_12 , останньому заподіяні ОСОБА_9 , тобто, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Наголошує, під час судового розгляду стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження долучено письмові докази, а саме: висновок судово-медичної експертизи, висновок судово-імунологічної експертизи, протокол огляду квартири від 04 липня 2020 року з додатками, протокол огляду під`їзду будинку від 04 липня 2020 року з додатками, протокол огляду трупа від 04 липня 2020 року, протокол про відібрання біологічних зразків від 04 липня 2020 року, диски, на яких зафіксовані дзвінки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на номер швидкої медичної допомоги «103», а також інші письмові докази, зокрема, копії карток виїзду швидкої медичної допомоги. Також за клопотанням сторони обвинувачення у судовому засіданні допитані наступні свідки: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та інші свідки. Однак, вищевказані докази сторони обвинувачення не є належними, достовірними та допустимими.

Вказує, що під час досудового розслідування не проведено такої процесуальної дії як слідчий експеримент та слідчим шляхом не з`ясовано чи міг фізично ОСОБА_9 , якому у момент події було шістдесят п`ять років, мав декілька хронічних захворювань та який був правшою із травмованими вказівним і безіменним пальцем правої руки, нанести удари ножем такої сили та такої кількості, щоб спричинити численні проникаючі поранення грудної клітки ОСОБА_17 .

Зазначає, що покази свідків допитаних у судовому засіданні також жодним чином не доводять винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки: жоден із свідків сторони обвинувачення не був очевидцем злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_9 ; свідки, які проживають по сусідству із квартирою ОСОБА_9 пояснили, що не чули жодних підозрілих звуків, криків, сварок, конфлікту чи боротьби у вищевказаній квартирі під час спільного перебування у ній ОСОБА_9 та ОСОБА_18 ; допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала покази, які спростовують версію сторони обвинувачення щодо часу спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та підтверджують невинуватість ОСОБА_9 ; допитаний як свідок ОСОБА_19 пояснив, що працівники поліції, які прибули на місце події 04 липня 2020 року, сказали йому, що разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у квартирі останнього була ще одна невстановлена особа, яку під час досудового розслідування ніхто не встановлював та не допитував.

Також, допитати ОСОБА_9 під час судового розгляду не представилось можливим через його смерть, але на користь позиції сторони захисту щодо його непричетності до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 говорить і той факт, що злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_9 , вчинено ІНФОРМАЦІЯ_8, а затримали його лише 04 липня 2020 року, при цьому, останній не переховувався і не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування, навпаки, ОСОБА_9 ініціював виклик швидкої медичної допомоги на місце події, активно сприяв проведенню досудового розслідування, не змінював свої покази та послідовно дотримувався своєї версії розвитку подій, яка стороною обвинувачення не спростована.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону. Винести ухвалу, якою кримінальне провадження в справі про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 121 КК України закрити у зв`язку з його смертю на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 КПК України, зазначивши в мотивувальній частині рішення про відсутність підстав для реабілітації ОСОБА_9 .

Вважає вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року щодо ОСОБА_9 таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , розгляд якого Івано-Франківським міським судом після його смерті продовжено, оскільки сестра обвинуваченого подала заяву про продовження кримінального провадження, необхідного для реабілітації померлого, судом встановлено винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому у мотивувальній частині суд обґрунтовано зазначив про відсутність підстав для ухвалення виправдувального вироку.

Наголошує, що всупереч усталеній практиці Верховного Суду України суд першої інстанції виклав своє рішення у формі вироку, зазначивши при цьому у резолютивній частині, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України слід закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. Оскільки на даний час захисником оскаржується законність вироку, наведене порушення ч. 7 ст. 284 КПК України слід вважати істотним.

Адвокат ОСОБА_7 до початку апеляційного розгляду подав клопотання у якому просив розглянути апеляційні скарги без його участі та участі особи, яка наполягає на реабілітації померлого обвинуваченого - ОСОБА_20 , просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого

Також просив обвинуваченого ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ним кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор під час судового розгляду підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 просив залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненням, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, вирок місцевого суду - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час розгляду провадження судом першої інстанції забезпечено дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого ст. 22 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку:

показанням свідка ОСОБА_14 яка суду повідомила, що станом на липень 2020 року працювала лікарем ШМД та ІНФОРМАЦІЯ_9 близько 23 год. 50 хв. бригада отримала виклик та виїхала на місце виклику за адресою: АДРЕСА_1 , двері квартири відчинив власник - ОСОБА_9 . Прибувши за вказаною адресою, оглянула потерпілого ОСОБА_11 , який при цьому сидів на дивані та скаржився на різкі болі в ділянці ребер. На тілі останнього були наявні забійні, засохші колоті рани руки та грудної клітки. Потерпілий вказав, що впав і побився, від госпіталізації відмовився, у зв`язку з чим надала першу медичну допомогу у вигляді обезболюючих препаратів. У квартирі пробули близько однієї години, після чого поїхали. Потерпілий та обвинувачений перебували в стані алкогольного сп`яніння та двоє підписали відмову від госпіталізації;

протоколу огляду місця події від 04 липня 2020 року, протоколом огляду трупа від 04 липня 2020 року, протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 від 16 липня 2020 року, довідкою по перегляду камер відеоспостереження, встановлених в магазині «Добробут», що в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 142Б, від 27 серпня 2020 року, листом директора КНП "ОКЦЕМД та МК «Івано-Франківської обласної ради» Мирона Матейка від 15 липня 2020 року №849/01-18, записами у копії карти виїзду швидкої медичної допомоги №416 від 02 липня 2020 року, протоколом огляду речей і документів від 27 липня 2020 року, довідкою №617/108/19/01-2020 від 26 серпня 2020 року абонентський номер НОМЕР_2 ;

Висновкам експерта №№457, 458 від 06 серпня 2020 року якими встановлено, що кров трупа потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. Кров обвинуваченого ОСОБА_9 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. Кров, що виявлена на вказаних вище речових доказах, може належати особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_11 , за умови наявності зовнішньої кровотечі в обвинуваченого на момент скоєння злочину, не виключає домішок крові і від обвинуваченого ОСОБА_9 ;

Висновку експерта №459 від 05 серпня 2020 року яким встановлено, що в слідах на футболці (об №№1, 2), трусах (об. №3), підштаниках (об.№4), штанах (об.№5), вилучених під час огляду трупа ОСОБА_11 та на футболці (об. №№9, 10) і сорочці (об.№11) потерпілого ОСОБА_11 , вилучених під час огляду місця події в АДРЕСА_1 , знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени В і Н та у об. №5 - ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВО. Таким чином, кров, що виявлена на вказаних вище речових доказах, може належати особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_11 , а за умови наявності зовнішньої кровотечі в обвинуваченого на момент скоєння злочину, не виключає домішок крові і від обвинуваченого ОСОБА_9 . В слідах на куртці (об.№6-8) потерпілого ОСОБА_11 , вилученій під час огляду місця події в АДРЕСА_1 , кров не виявлена;

Висновку експерта №74 від 12 серпня 2020 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук потерпілого ОСОБА_11 (об. №№1, 2) знайдено кров людини, статеву належність якої встановити немає можливості через відсутність в препаратах формених елементів крові, а також - поодинокі епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложе ОСОБА_11 вважається найбільш імовірним. При серологічному дослідженні даних об`єктів за допомогою реакції абсорбції-елюції виявлено антигени А, В та Н ізосерологічної системи АВ0. Антиген А, не властивий самому потерпілому ОСОБА_11 , міг виникнути від особи (осіб) в крові якої (яких) даний антиген міститься. Походження ж антигенів В та Н у піднігтьовому вмісті рук потерпілого ОСОБА_11 за рахунок крові його самого, вважається найбільш імовірним. Походження антигену Н в піднігтьовому вмісті рук потерпілого ОСОБА_11 , за рахунок домішку крові обвинуваченого ОСОБА_9 , при умові, що в останнього мала місце травма тіла, що супроводжувалася зовнішньою кровотечею, не виключається;

Висновку експерта №СЕ/109/12/2-302МГ/20 від 06 серпня 2020 року відповідно до якого генетичні ознаки клітин, що виявлені на руків`ї ножа збігаються із зразком крові обвинуваченого ОСОБА_9 , а генетичні ознаки слідів крові, виявлених на клинку даного ножа збігаються із генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 . Інших клітин з ядрами, які б містили генетичні ознаки третьої особи або осіб, окрім обвинуваченого та потерпілого, експертом не виявлено.

Висновку експерта №138 від 13 серпня2020 року яким встановлено, що на лівій поличці сорочки та передній поверхні футболки зеленого кольору зліва виявлено по два колото-різаних пошкодження, які за розташуванням відповідають ділянці розташування колото-різаних ран грудної клітки зліва та живота і були заподіяні плоским колючо ріжучим предметом, що має обушок і лезо, яким міг бути клинок ножа. Крім того, є по шість різаних пошкоджень, які за розташуванням відповідають одне одному, і могли бути заподіяні відповідно шестиразовою дією у вказану ділянку ріжучим предметом, яким могло бути лезо колючо-ріжучого предмета. Також на лівому рукаві сорочки та лівому рукаві футболки зеленого кольору є по шість різаних пошкоджень, які за розташуванням відповідають одне одному, і могли бути заподіяні відповідно шестиразовою дією у вказану ділянку ріжучим предметом, яким могло бути лезо колючо-ріжучого предмета. Результати експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливості, що досліджені клото-різані рани на тілі потерпілого могли бути заподіяні ножем №1, поданим на експертизу та не могли бути заподіяні клинками ножів №№2,3. Розташування різаних та колото-різаних пошкоджень на одязі та відповідних їм тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_11 вказує на те, що під час їх заподіяння останній був обернений до нападаючого передньо-лівою поверхнею тіла. Встановити положення потерпілого ОСОБА_11 (вертикальне, горизонтальне) по наявних на одязі слідах речовини, схожої на кров, неможливо, оскільки у них не відобразились відповідні ознаки ;

Висновку експерта №СЕ-19/109/8/5-501Д/20 від 05 серпня 2020 року відповідно до якого сліди пальців рук вилучені в ході огляду місця події 04 липня 2020 року по АДРЕСА_1 , придатні для ідентифікації особи та залишені обвинуваченим ОСОБА_9 ;

Висновку експерта №329 від 08 липня 2020 року відповідно до якого у обвинуваченого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: один синець в ділянці правого передпліччя, який утворився від дії тупого твердого предмета, міг утворитися як при нанесенні удару тупим твердим предметом в ділянку правого передпліччя, так і при ударі вказаною вище ділянкою до тупого твердого предмета, утворився в термін 3-4-х діб до моменту проведення судово-медичної експертизи в обласному бюро СМЕ (про що свідчить фіолетовий колір синця із жовтувато-синім відтінком по краях) і відноситься до легких тілесних ушкоджень;

Висновку експерта №268 від 14 вересня 2019 року яким встановлено, що смерть гр. ОСОБА_11 настала від проникаючих колото-різаних ран грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів, різаних ран лівої руки, забійних ран голови, синців в ділянках голови, грудної клітки, живота, обох рук, крововиливів в слизову оболонку верхньої та нижньої губи, м`які тканини грудної клітки та живота, які супроводжувалися масивною внутрішньою крововтратою, що призвело до розвитку тяжкого геморагічного шоку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно визнав такі докази достовірними. Підстав для того, щоб суд їх сприйняв критично не встановлено, а тому твердження адвоката ОСОБА_7 у цій частині не є слушними.

Суд першої інстанції ретельно перевірив наявні докази та обґрунтовано прийшов до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 121 КК України у судовому засіданні доведена повністю, з таким висновком погоджується колегія суддів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінив зібрані докази в сукупності, дав їм належну правову оцінну та дійшов до обґрунтованого висновку про умисне заподіяння обвинуваченим ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Доводи адвоката ОСОБА_7 про недопустимість показань свідка ОСОБА_14 не мають під собою підґрунтя, оскільки, відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінально провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Пояснення свідка ОСОБА_14 отримані у передбаченому КПК порядку під час судового засідання, в ході якого останніх було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому, відповідно до ст. 85 КПК України їх пояснення є допустимими доказами по справі.

Сумнівів у достовірності наданих свідком пояснень, у колегії суддів не виникає.

Твердження адвоката ОСОБА_7 про неможливість нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження спростовується наявністю вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 269 КК України та призначено покарання у виді арешту на 6 місяців.

Відсутність відеозапису який проводився під час огляду місця вчинення злочину не є підставою для скасування судового рішення, так як таке виникло в наслідок технічних проблем, що було встановлено судовому процесі в суді першої інстанції.

Твердження адвоката ОСОБА_7 про недопустимість протоколу огляду трупа у зв`язку з відсутністю підпису спеціаліста не є слушним, оскільки вказаний протокол підписаний слідчим.

Також твердження адвоката ОСОБА_7 про недопустимість протоколу про відібрання біологічних зразків у обвинуваченого не є слушним, оскільки підпис обвинуваченого знаходиться в графі захисник.

Аналогічно не є слушним твердження адвоката ОСОБА_7 про недопустимість висновку судово-медичного експерта у зв`язку з відсутність підпису одного з експертів, оскільки огляд трупа проведено двома експертами, експертиза підписна одним з експертів, підпис іншого відсутній внаслідок того, що останній станом на час підписання висновку перебував у відпустці, що також встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення законним та обґрунтованим.

Що стосується істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які наведені в апеляційній сказі прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №63/22 від 20 січня 2022 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер у стаціонарі ЛБЛ №19 філії УОЗ ДКВСУ у Львівській області.

Сестра обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_20 29 квітня 2022 року подала заяву про продовження розгляду даного кримінального провадження з метою реабілітації померлого обвинуваченого.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, передбачає закриття кримінального провадження у разі смерті підозрюваного, обвинуваченого, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, тому смерть особи позбавляє сенсу подальше провадження щодо можливо вчиненого нею кримінального правопорушення. Померла особа не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, тому смерть особи, яка підозрюється, обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, виключає постановку питання про її кримінальну відповідальність. Це відповідає вимогам ст. 61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний (особистий) характер. Єдиним винятком із такої ситуації є випадок, коли провадження необхідне для реабілітації померлого.

З позиції КПК України, реабілітація померлого це можливість доведення невинуватості померлого у вчиненні кримінального правопорушення шляхом продовження кримінального провадження щодо нього після його смерті, що здійснюється за ініціативи інших осіб.

Закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України належить до нереабілітуючих підстав, тобто означає, що відносно особи зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення нею діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин подальше провадження виключається. Враховуючи цю обставину, можливість продовження кримінального провадження щодо померлого є позитивним явищем, оскільки дає шанс на встановлення істини в провадженні - винуватості або невинуватості цієї особи.

Суд першої інстанції, в оскаржуваному рішенні, правильно зазначив що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена під час судового розгляду, підстави для реабілітації померлого ОСОБА_9 , що передбачають ухвалення відносно нього виправдувального вироку - відсутні.

Однак, смерть обвинуваченого ОСОБА_9 є підставою для закриття кримінального провадження, передбаченою п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слід зазначати, що відповідно до вимог ст. 369 КПК України судове рішення, в якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а ухвалою - якщо вирішує інші питання.

Пунктом 7 статті 284 КПК України передбачено, що якщо обставини, передбачені пунктом 5 частини першої цієї статті виявляються під час судового, провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Аналізуючи положення КПК стосовно порядку розгляду судами кримінальних проваджень, які здійснюються з метою реабілітації померлого та мають свої особливості, Верховний Суд прийшов до висновку про необхідність постановлення у таких випадках саме ухвали.

Так, у постанові від 25 лютого 2020 року (справа №599/593/18, провадження №51-5462км19) Верховний Суд визнав помилковим постановленням судом першої інстанції у провадженні, яке було продовжено з метою реабілітації померлого, обвинувального вироку і погодився з судом апеляційної інстанції, який, перевіривши доводи сторони захисту і надавши їм вичерпні відповіді, дійшов висновку про скасування вироку і закриття кримінального провадження, зазначивши при цьому у мотивувальній частині свого рішення про відсутність підстав для реабілітації особи.

Колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 всупереч усталеній практиці Верховного Суду України суд першої інстанції виклав своє рішення у формі вироку, зазначивши при цьому у резолютивній частині, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України слід закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, а таке є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, наявні підстави її задоволення, а тому вирок суду першої інстанції необхідно скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 121 КК України закрити у зв`язку з його смертю, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 121 КК України закрити у зв`язку з його смертю, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Речові докази:

- одяг обвинуваченого ОСОБА_9 ; одяг потерпілого ОСОБА_11 з слідами крові; змиви з рук потерпілого ОСОБА_11 , на яких знайдено кров людини; зрізи нігтів обвинуваченого ОСОБА_9 , зрізи нігтів потерпілого ОСОБА_11 , на яких знайдено кров людини; одноразову марлеву пов`язку зі слідами крові; 4 сліди пальців рук; три ганчірки зі слідами крові людини; простинь зі слідами крові людини; ніж на якому виявлено клітини та кров; три ножі, вилучені під час проведення огляду місця події; вирізку тканини з матрацу; взірець крові обвинуваченого ОСОБА_9 ; зразок крові потерпілого ОСОБА_11 ; ножиці, вилучені під час проведення обшуку в обвинуваченого ОСОБА_9 ; змиви з підлоги зі слідами крові; скляну пляшку з етикеткою «МОРОША», які постановою слідчого від 26.08.2020 року визнані речовими доказами та зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області - знищити;

- мобільний телефон потерпілого ОСОБА_11 марки «Astro», який постановою слідчого від 26.08.2020 року визнано речовим доказом та зберігається в камері зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області - повернути спадкоємцям потерпілого;

- карту пам`яті micro-SD із відеозаписами проведення огляду місця події; карту пам`яті micro-SD із відеозаписами проведення обшуку, оптичний диск CD-R із аудіозаписами проведення обшуку, оптичний диск CD-R із уадіозаписами на спецлінію 103, інформацію вилучену у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» на носії лазерного зчитування інформації - CD-R диску, які постановою слідчого від 26.08.2020 року визнані речовими доказами - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Витрати за проведення судових експертиз в розмірі 13 226,11 грн. віднести на рахунок Державного бюджету України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07.07.2020 року, на речі вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 212, 213 том 1) - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5