Справа № 333/799/23
Пр. № 1-кп/333/238/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000233 від 12 лютого 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирове Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, вдівця, має на утриманні малолітню дитину, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)31.07.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що 11.02.2022 приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає та їх дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись на території будівництва, яка розташована біля лісосмуги, за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрали металобрухт чорних металів, а саме: 8 фрагментів арматури, довжиною 12 метрів та вагою 60 кілограм кожна, вартість якого згідно висновку експерта №186-22 від 27.04.2022 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 07 гривень 00 копійок за кожен кілограм, а всього майна на загальну суму 3 360 гривень 00 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 зникли з місця скоєння злочину з викраденим майном, тим самим розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену суму.

Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, суду пояснив наступне.

Так, станом на 11.02.2022 приблизно півроку він працював охоронником на автостоянці у потерпілого ОСОБА_5 , поряд знаходилось ще будівництво. Вранці 11.02.2022 він йшов додому з роботи, щоб не обходити, він пішов через лісосмугу. Коли спустився в лісосмугу, приблизно через 500 метрів від будівництва він побачив збоку доріжки акуратно складені штук 5-10 дротів арматури, метрів 5-10 довжиною кожна, поруч не було ані будівництва, ані дачних ділянок. При цьому, коли він йшов на зміну тією ж дорогою, він не бачив тих арматур. Він вирішив забрати їх додому або для продажу, або для використанні у господарстві. Прийшовши додому, він зателефонував ОСОБА_7 , своєму знайомому, сказав, що знайшов в посадці металеві дроти, попрохав за гроші допомогти віднести арматури додому до ОСОБА_9 . Домовились зустрітися в посадці. Зустрілися, почали розмірковувати, як дотягнути їх до вулиці Дослідна станція, це десь 1 км. Через 5-10 хвилин налетіли поліцейські, при цьому обвинувачені навіть не встигли взяти в руки цей метал, ОСОБА_10 злякався та втік з місця пригоди. ОСОБА_10 суду пояснив також, що думав, що арматура є нічийною, те ж саме пояснив й ОСОБА_11 , коли той уточняв, чи не крадене те майно.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, суд пояснив наступне.

Так, станом на 11.02.2022 він підпрацьовував різноробочим на Дослідній станції. Там, 11.02.2022, він зустрів знайомого- ОСОБА_12 , який спитав, чи може хтось ( ОСОБА_7 був разом з іншими співробітниками) допомогти йому перенести арматуру з лісосмуги до пункту прийому металобрухту, за це ОСОБА_10 заплатить гроші. ОСОБА_13 погодився. Потім ОСОБА_14 зателефонував йому на початку 16 .00 години, сказав, що треба прийти в посадку, пояснив куди саме. ОСОБА_13 прийшов в посадку, зустрів там ОСОБА_15 й вони стали думати, як перенести арматуру до пункту прийому металу. Арматура в траві була складена збоку доріжки, слідів волочіння не бачив. Трохи д ОСОБА_16 лежала прикрита листям ще одна арматура. Тут почули крик, прибігли працівники поліції, ОСОБА_10 одразу втік. ОСОБА_13 розповів поліцейським, як все було, після цього він ще з іншим охоронцем потерпілого переніс всю арматуру на будівництво за проханням потерпілого. Вони носили ту арматуру до 24.00 по 2 прута за раз брали, хвилин 40 виходило туди та у зворотньому напрямку. 3-4 раза ходили. Майже рік, до вручення підозри, він був впевнений , що є свідком по справі, а не підозрюваним. Зазначив, що питав ОСОБА_12 , чи не є арматура крадена, на що останній відповів негативно. Зазначив, що ніколи б не пішов на вчинення злочину, думав, що просто за гроші, яких йому бракувало на той момент і зараз (проблеми зі здоров`ям, не має постійних заробітків, померла дружина у 2024 році, дитина проживає у бабусі) допомагає перенести арматуру з одного місця на інше; більш того, він знаходився на іспитовому строці, тому проблеми із законом йому були не потрібні. Також пояснив стосовно відео, на яке фіксувався огляд місця події, коли він говорив, що зауважував ОСОБА_6 , що хтось у зв`язку із шумом викличе поліцію. Так, коли ОСОБА_7 підходив до місця зустрічі, ОСОБА_14 перетягував одну арматуру з купи під листям до основної купи, під час перетягування створювався шум. ОСОБА_13 спитав у ОСОБА_6 чи не крадені речі та зауважив, що, якщо крадені, зараз хтось викличе поліцію.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що має у власності автостоянку за адресою: АДРЕСА_3 , також будує поряд з автостоянкою автомийку, у зв`язку з чим було вирито котлован, біля котловану лежала придбана потерпілим арматура. Ввечері 11.02.2022 йому зателефонували працівники поліції з питанням, чи не має він арматури за адресою: АДРЕСА_3 , яку викрадено. Він поїхав на автостоянку, спустилися вниз від автостоянки, де знаходився дачний кооператив і поліцейські вивели двох осіб, один з яких виявився охоронцем, який працював у потерпілого ОСОБА_17 , інший- ОСОБА_18 , який потерпілому не був знайомим. ОСОБА_10 в ході спілкування не заперечував, що саме він вкрав арматуру, ОСОБА_13 говорив, що допомагав йому. Потерпілий дійшов висновку, що ОСОБА_10 саме разом із ОСОБА_13 вчинив крадіжку металевих конструкцій з огляду на те, що вони дуже важкі та довгі, одному їх було б дуже складно тягнути. Також вказав, що стороння особа не могла б потрапити до місця, де знаходилась арматура, яка лежала біля котловану, оскільки до неї можливий доступ тільки через котлован, який глубиною десь 5 метрів та довжиною-10 метрів, а з іншого боку- бетонна стіна заввишки 5 метрів . Це можливо тільки використовуючи драбину, яка була у користуванні охоронця- ОСОБА_9 .

Також судом допитано свідка обвинувачення ОСОБА_19 , який суду пояснив наступне. Так, він, будучи поліцейським ДПП УМВС України в Запорізькій області, під час патрулювання місцевості отримав повідомлення, що двоє тягнуть арматуру у лісосмузі. Вони з напарником попрямували в напрямку лісосмуги по верхній дорозі. Інші колеги-по нижній дорозі. Колеги повідомили, що знайшли одного з крадіїв-ним виявився ОСОБА_13 , другого на місці події не було, він втік. Було отримано інформацію від ОСОБА_7 , що другий- ОСОБА_20 , проживає на вулиці Дослідна станція. ОСОБА_7 знайшли десь в метрах 500 від будівництва. Точно не пам`ятає, що пояснював ОСОБА_13 . Коли пізніше привезли на місце події ОСОБА_12 , він заперечував свою причетність до крадіжки.

Свідок обвинувачення ОСОБА_21 суду пояснив наступне. Так, він, будучи поліцейським ДПП УМВС України в Запорізькій області, під час патрулювання місцевості разом із поліцейським ОСОБА_19 , приблизно о 16.50 отримав повідомлення, що двоє тягнуть кабелі з вул.. Олімпійської через лісосмугу в бік Дослідної станції. Вони з напарником приблизно через 15-20 хвилин прибули у лісосмугу , де виявили арматуру в кількості приблизно 10 штук 5 метрів довжиною кожна, сліди волочіння, потім виявили ОСОБА_7 , який був у брудному одязі, плутався в показаннях щодо походження майна, що детально говорив ОСОБА_13 , він не пам`ятає. Пізніше другий екіпаж привіз на місце події ОСОБА_9 .

Також на підтвердження викладених у обвинувальному акті обставин прокурором надано до суду і досліджено в судовому засіданні наступні докази.

Рапорт на ім`я начальника ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 11.02.2022, згідно якого від анонімного заявника на службу 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , в районі гімназії у бік Дослідна станція двоє людей переносять приблизно 30 метрів дротів, які саме, невідомо, але вони важкі.

Рапорт поліцейського ОСОБА_22 від 11.02.2024, згідно якого під час несення служби їх екіпажем отримано виклик, що в районі гімназії по вул.. Олімпійська у бік Дослідна станція двоє людей переносять приблизно 30 метрів дротів, які саме, невідомо, але вони важкі. Під час опрацювання лісосмуги виявлено невідомого чоловіка, який назвався ОСОБА_7 , повідомив, що він спільно з малознайомим ОСОБА_20 , пізніше встановлено - ОСОБА_17 , за попередньою змовою заволоділи арматурою в кількості 8 штук по 12 метрів. В подальшому було встановлено місце знаходження ОСОБА_6 , викликано СОГ ВП№4.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 11.02.2024, згідно якого потерпілий просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , автостоянка, 11.02.2024 в період часу з 10.00 до 18.30 скоїла крадіжку металевих виробів у виді арматури шляхом вільного доступу.

Протокол огляду місця події від 11.02.2022, а саме: частини території у балці між гаражним кооперативом та балкою, відеозапис якого переглянуто в судовому засіданні. Так, згідно відеозапису, під час огляду на землі виявлено 8 штук арматури по 12 метрів. Під час огляду присутні працівники поліції, потерпілий ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 під відеозапис розповідає наступне. Так, вранці до нього підійшов К ОСОБА_23 , спитав, чи хоче він заробити гроші, для цього треба взяти пилку по металу, щоб перепилити металеві конструкції. Ввечері ОСОБА_14 зателефонував йому, сказав, що арматуру він переніс у посадку і треба прийти в посадку, щоб перепилити та перенести в інше місце арматуру. ОСОБА_7 прийшов в лісополосу, там його чекав ОСОБА_10 , біля дерева лежало штук 7 арматур. Далі лежала прикрита листям ще одна арматура. Коли ОСОБА_7 підходив до місця зустрічі, ОСОБА_14 перетягував одну арматуру звідти до основної купи, під час перетягування був шум. ОСОБА_13 зауважив ОСОБА_24 , що зараз хтось викличе поліцію.

Висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №186-22 від 27.04.2022 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно якого середня ринкова вартість 1 кг. Металобрухту чорних металів на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 11.02.2022 становить 07 гривень 00 копійок за кожен кілограм.

Також за клопотанням сторони захисту судом допитано свідок ОСОБА_25 , який пояснив наступне. 11.02.2022 вони із ОСОБА_7 працювали на Дослідній станції. Їх начальник попросив їх завантажити машину і вони цілий день її прочекали. Ближче до вечора ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_6 (свідок знає його як знайомого), і, як повідомив йому ОСОБА_7 , запропонував йому роботу. Що за роботу, свідок не уточнював, чув тільки, що для цього потрібно було зустрітися в посадці. Після цього свідок пішов додому. Наступного дня ОСОБА_7 розповів свідкові, що у посадці їх з ОСОБА_6 затримали поліцейські. Також зазначив, що раніше ОСОБА_6 говорив їм, що може бути робота, де можна заробити трохи грошей.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з статтею 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до частини другої статті 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження як тих обставин, що до початку кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 домовилися про спільне вчинення крадіжки, та й тих, що ОСОБА_7 безпосередньо брав участь спільно з ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки; допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 . зазначені факти категорично заперечував, пояснивши, що намагався допомогти ОСОБА_6 перепилити та перенести додому до останнього арматуру і отримати за це якісь гроші, причому він неодноразово уточнював у ОСОБА_14 чи не крадена вона.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року № 10, крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

За змістом обвинувального акта, стороною обвинувачення таким моментом визначено момент вилучення майна з території будівництва, яка розташована біля лісосмуги, за адресою: АДРЕСА_3 .

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, а саме пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 ; пояснення свідка ОСОБА_25 про те, що із ОСОБА_7 зв`язувався обвинувачений ОСОБА_6 за короткий час перед викриттям, саме із пропозицією підробити; зафіксованими на відео в ході огляду місця події показаннями ОСОБА_7 , які в цілому узгоджуються із показаннями, наданими ним в судовому засіданні, показаннями ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують позицію сторони захисту про те, що на момент досягнення домовленості ОСОБА_7 з ОСОБА_6 щодо переміщення арматури, зазначене майно вже було вилучене з володіння потерпілого і у обвинуваченого ОСОБА_6 існувала реальна можливість розпоряджатися викраденим майном.

Протилежного стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження не доведено.

Надані стороною обвинувачення докази (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події, пояснення потерпілого, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 ,) хоча і доводять факт викрадення металевих конструкцій з володіння потерпілої, проте не містять відомостей про участь ОСОБА_7 у вчиненні цієї крадіжки за попередньою змовою з іншим обвинуваченим.

Показання потерпілого щодо можливої участі у крадіжці арматури саме двох особ з огляду на важкість металу, суд знаходить припущеннями, які жодними чином не викривають ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і за змістом ч.6 ст.95 КПК України, не можуть у цій справі вважатися доказом.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, стороною обвинувачення не надано. Таких доказів не здобуто і в судовому засіданні. Версія обвинуваченого ОСОБА_7 стороною обвинувачення не спростована.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд неодноразово вказував, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено, і обвинувачений є винуватим у цьому.

Обвинувальний вирок може бути постановлено судом лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Своїм правом змінити обвинувачення в суді прокурор не скористався.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Тому суд вважає за необхідне виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 за пред"явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.185 КК України у зв"язку з недоведенням того, що ним вчинене зазначене кримінальне правопорушення (п.2 ч.1 ст.373 КПК України).

Що стосується обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що 11.02.2022 приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись на території будівництва, яка розташована біля лісосмуги, за адресою: АДРЕСА_3 , викрав металобрухт чорних металів, а саме: 8 фрагментів арматури, довжиною 12 метрів та вагою 60 кілограмів кожна, вартість якого згідно висновку експерта №186-22 від 27.04.2022 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 07 гривень 00 копійок за кожен кілограм, а всього майна на загальну суму 3 360 гривень 00 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_6 зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену суму.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначені вище у вироку докази суд знаходить послідовними, такими, що узгоджуються між собою, із показаннями, наданими потерпілим, свідками та обвинуваченими та викривають саме обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Суд визнає їх належними та допустимими, в той час, як версія обвинуваченого є нелогічною, такою, що спростовується дослідженими в суді доказами.

Суд знаходить такими, що не витримують жодної критики пояснення ОСОБА_6 про те, що він знайшов в лісосмузі цю арматуру, враховуючи сукупність таких фактів. Так, ОСОБА_6 працював охоронцем на автостоянці у потерпілого, отож мав доступ до арматури, яку було викрадено, як вбачається з матеріалів справи і не заперечується самим ОСОБА_6 , він сам зателефонував ОСОБА_7 з проханням перенести арматуру до себе додому, його поведінку після викриття працівниками поліції, а саме: втік з місця пригоди, обізнаність ОСОБА_6 про той факт, що в лісополосі були наявні два місця зі складуванням арматури зі слідами їх приховування.

Аналізуючи зібрані докази в ході слухання кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року) та в п.150 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року (остаточне 21.07.2011 року), в яких зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Зазначені докази, наведені у вироку, узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не містять таких суперечностей, які б викликали сумнівів щодо їх достатності та достовірності, а їх сукупність виключає сумніви у причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на встановлені судом обставини, суд кваліфікує діяння, вчинені ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд дійшов висновку про необхідність зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 185 на ч. 1 ст. 185 КК України з тих підстав, що, як зазначено вище, прокурором не доведено вчинення злочинів ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_26 .

Відповідно до ч. 1 ст. 337, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд проводить судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, однак самостійно визначає закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого особа визнається винною. Отже, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, скористався правом, наданим ч. 3 ст. 337 КПК України, і вийшов за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, обставини, що обтяжують і пом`якшують вину обвинуваченого, а так само дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 - не встановлено. Незважаючи на те, що в обвинувальному акті вказано в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, судом не встановлено наявність таких обставин, причому як під час розгляду справи, так і під час досудового розслідування.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 прокурором не зазначено, судом не встановлено .

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_6 слід призначити у вигляді громадських робіт у межах санкції ч. 1ст.185 КК України Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст.ст. 100 та 124 КПК України.

Керуючись ст.349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи №186-22 від 27.04.2022 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 08 копійок.

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення виправдати його за зазначеним обвинуваченням.

Речові докази:

-диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R, визнаний речовим доказом постановою слідчого від 12.02.2022 по кримінальному провадженню №0000233 від 12 лютого 2022 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження- залишити в матеріалах кримінального провадження;

-8 (вісім) фрагментів арматури, довжиною 12 метрів кожна, визнані речовими доказами постановою слідчого від 12.02.2022 по кримінальному провадженню №0000233 від 12 лютого 2022 року і передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 відповідно до розписки від 12.02.2022- залишити ОСОБА_5 за належністю.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1