Справа № 333/6465/23
Провадження № 1-кп/333/358/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2023 року за № 0000303 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Кам`янське Василівського району Запорізької області, офіційно не працевлаштованого, який офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2022 суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя винесено постанову №333/3161/22, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

25.07.2023 року ОСОБА_4 , незважаючи на відсутність у нього належного права на керування транспортним засобом, керував автомобілем ЗАЗ 1105 із д.н.з. НОМЕР_1 .

Незважаючи на встановлену судом заборону керування транспортними засобами строком на один рік, 25.07.2023 року, о 21 годині 08 хвилин, проїжджаючи повз будинок № 31 по вул. Новокузнецькій в місті Запоріжжі, ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, після чого, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, для посвідчення свого права на керування вказаним транспортним засобом, усвідомлюючи, що попереднє посвідчення було вилучено за рішенням суду від 06.10.2022, пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видано 14.02.2023, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівникам поліції.

Згідно висновку судової технічної експертизи № СЕ-19/108-23/11788-ДД від 28.07.2023 року бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України; у бланку посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких змін первинного змісту у вигляді підчистки, додруківки, виправлення, травлення, змиву не виявлено.

Крім того, згідно листа № 31/8-3147 від 31.07.2023 року від РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області згідно бази даних підсистеми НАІС «Єдиного державного реєстру транспортних засобів» МВС України, станом на 16.10 год. 31.07.2023, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 14.02.2023 територіальним сервісним центром 0541 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалося.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (кримінально проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, 25.07.2023 року, о 21 годині 08 хвилин ОСОБА_4 пред`явив працівникам поліції підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видано 14.02.2023, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протиправне діяння, яке ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та інші учасники справи не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує по ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які помякшують чи обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального проступку, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставин, відсутність у обвинуваченого судимості, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання в межах санкції статті 358 ч. 4 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

У порядку ст.122, ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000303 від 26.06.2023 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1