Справа № 638/7746/24
Провадження № 1-кп/638/1499/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000775 від 31.03.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, не працевлаштованого, пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

встановив:

Судовим розглядом встановлено, що 30.03.2024 року приблизно о 11:10 год. ОСОБА_4 керував технічно-справним автомобілем «Toyota RAV 4» р.н. НОМЕР_1 та виїжджав з паркувальної зони навпроти будинку АДРЕСА_3 . Під`їхавши до проїзної частини пр. Науки м. Харкова, ОСОБА_4 діючи необережно, не надав дорогу транспортному засобу «BMW XM» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який наближався до вищевказаного виїзду з прилеглої території за сторони вул. 23 Серпня в напрямку вул. Дерев`янка м. Харкова, чим порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України, згідно якими:

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 10.2. «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає» та допустив зіткнення.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/203-А/24 від 24.04.2024 року, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіметафіза правої променевої кістки з незначним зміщенням, відламу шилоподібного відростку правої ліктьової кістки.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/121-24/10764-ІТ від 23.04.2024 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota RAV 4» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно з вимогами п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України. Водій автомобіля «Toyota RAV 4» р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України. В діях водія автомобіля «Toyota RAV 4» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України, які знаходились в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Toyota RAV 4» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 виразились у тому, що перед початком руху та виїздом на головну дорогу з місця стоянки, не надав дорогу транспортному засобу «BMW XM» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 та допустив зіткнення із вищевказаним транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України, які знаходились в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину і повідомив, що дійсно мали місце події при зазначених вище обставинах. У скоєному щиро кається. На підставі вищевикладеного надав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст. 46 КК України та скасування арешту на автомобілі.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник не заперечували проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з обвинуваченим.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечував.

Своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, і відповідно до ст.12 КК України цей злочин є злочином невеликої тяжкості.

Пункт 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, скоїв злочин невеликої тяжкості, повністю відшкодував завдані збитки потерпілому.

Підстави звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені ст..46 КК України роз`яснені і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти закриття справи.

Таким чином, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Щодо клопотання про скасування арешту автомобілів BMW, р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Toyota RAV4, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд зазначає наступне.

За правилами статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, той факт що в рамках кримінального провадження відпала необхідність в арешті вищевказаних автомобілів, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, ст. 174, п. 1 ч.2 ст.284 КПК України суд, -

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Скасувати арешт на майно, а саме автомобіль BMW, р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та автомобіль Toyota RAV4, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя