Справа № 201/5287/24
Провадження № 1-кс/201/1819/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Донецьк, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 294 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 21 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 294 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що з початку березня 2014 року ОСОБА_6 , будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні, незгідним з вимогами учасників протесту щодо євроінтеграції України, вважаючи нелегітимним спосіб, яким Верховна Рада України поклала виконання обов`язків Президента України на Голову Верховної Ради України, будучи прихильником протиправної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримуючи злочинні дії скоєні терористичною групою під керівництвом ОСОБА_10 , вирішив протидіяти діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

На виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 та іншими співучасниками злочину, 06.04.14 організовано масові заворушення поблизу будівлі Донецької обласної державної адміністрації за адресою: АДРЕСА_2 , в ході яких захоплено будівлю Донецької обласної державної адміністрації із застосуванням зброї та опором працівникам міліції, що здійснювали охорону громадського порядку.

Продовжуючи свої злочинні дії, 07.04.14, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та інші невстановлені співучасники злочину, знаходячись в приміщенні сесійної зали Донецької обласної державної адміністрації, діючи умисно, переслідуючи мету насильницького повалення конституційного ладу, захоплення державної влади на території Донецької області, зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, публічно проголосили про створення нелегітимного державного утворення «Донецької республіки» на основі прийнятих ними «Декларації про суверенітет ДНР» та «Акту про проголошення державної незалежності ДНР». В подальшому вказані особи оголосили про створення нелегітимних органів державної влади ДНР, а саме так званих: «Верховної ради ДНР», «Президіуму ради ДНР» та «Тимчасового правління ДНР», призначивши при цьому ОСОБА_9 головою президії ради ДНР.

08.04.2014 року вказані особи, перебуваючи в приміщенні Донецької обласної державної адміністрації, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади на території Донецької області, проголосили про невизнання органів державної влади України, усунення від виконання службових обов`язків голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника ГУ МВС України в Донецькій області, прокурора Донецької області, керівників інших органів державної влади Донецької області, про початок співпраці з ОСОБА_11 та призначили на 11.05.14 проведення незаконного референдуму щодо визначення статусу Донецької області. Цього ж дня, зазначені особи прийняли звернення до світової спільноти щодо визнання Донецької республіки суверенною державою та 10.04.14 оголосили про створення так названої «Народної армії ДНР», керівником якої призначили громадянина України ОСОБА_12 .

В період з 07.04.2014 року по 11.05. 2014 року ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими співучасниками злочину в порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 ЗУ «Про всеукраїнський референдум» організовано та проведено на території Донецької області незаконний референдум, на якому прийнято незаконне рішення про визнання суверенітету нелегітимного державного утворення ДНР.

14.05.2014 року під керівництвом ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та інших невстановлених осіб нелегітимними органами влади ДНР прийнято та опубліковано проект «Конституції ДНР». Відповідно до тексту державна влада в ДНР представлені так званими: «Верховною радою ДНР», «Радою міністрів ДНР» та «Радою безпеки ДНР».

16.05.2014 року невстановлені особи знаючи, що ОСОБА_6 є радикально налаштованою особою, не сприймає державну владу в Україні, незгідний з вимогами учасників протесту щодо євроінтеграції України, вважає нелегітимним спосіб, яким Верховна Рада України поклала виконання обов`язків Президента України на Голову Верховної Ради України, прихильник протиправної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтримує злочинні дії терористичної групи ОСОБА_10 , протидіє діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні на сесії Верховної Ради ДНР обрали ОСОБА_6 Першим віце прем`єр міністром ДНР.

Тим самим, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та інші співучасники злочину, проголосили створення неконституційним шляхом, а саме в порушення ст. ст. 5, 140, 141 Конституції України, згідно з яких єдиними органами державної влади на обласному рівні є обласні ради, що обираються жителями області на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в останню неділю жовтня п`ятого року повноважень відповідної обласної ради і ніхто не може узурпувати державну владу, - незаконних органів державної влади незаконно проголошеного ними нелегітимного державного утворення «Донецької народної республіки» замість існуючих, передбачених ст. ст. 118, 140 Конституції України, легітимних органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно Донецької обласної державної адміністрації та Донецької обласної ради, тобто, вчинили дії, направлені на насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади.

Таким чином, за викладених вище обставин ОСОБА_6 скоїв умисні дії, з метою насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109 КК України.

Крім, того, в першій половині 2014 року у ОСОБА_6 , як радикально налаштованої особи, що не сприймає державну владу в Україні, являючись незгідним з вимогами учасників протесту щодо євроінтеграції України, вважаючої нелегітимним спосіб, яким Верховна Рада України поклала виконання обов`язків Президента України на Голову Верховної Ради України, прихильника злочинних дій скоєних терористичною групою під керівництвом ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на скоєння умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

З цією метою, знаючи про затримання ОСОБА_7 як лідера противників діючої влади в Україні та прихильників зміни її території та державного кордону, він вирішив очолити їх протестний рух. При цьому ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами на створення нелегітимного державного утворення ДНР.

На виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 та іншими співучасниками злочину, 06.04.2014 року організовано масові заворушення поблизу будівлі Донецької обласної державної адміністрації за адресою: АДРЕСА_2 , в ході яких захоплено будівлю Донецької обласної державної адміністрації із застосуванням зброї та опором працівникам міліції, що здійснювали охорону громадського порядку.

Продовжуючи свої злочинні дії 07.04.2014 року ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та інші невстановлені співучасники злочину, знаходячись в приміщенні сесійної зали Донецької обласної державної адміністрації, діючи умисно, переслідуючи мету зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, публічно проголосили про створення нелегітимного державного утворення «Донецької республіки» на основі прийнятих ними «Декларації про суверенітет ДНР» та «Акту про проголошення державної незалежності ДНР». В подальшому вказані особи оголосили про створення нелегітимних органів державної влади ДНР, а саме так званих: «Верховної ради ДНР», «Президіуму ради ДНР» та «Тимчасового правління ДНР», призначивши при цьому ОСОБА_9 головою президії ради ДНР.

08.04.2014 року вказані вище особи в приміщенні Донецької обласної державної адміністрації, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел проголосили про призначення на 11.04.2014 року проведення незаконного референдуму щодо визначення статусу Донецької області. Цього ж дня, зазначені особи прийняли звернення до світової спільноти щодо визнання Донецької республіки суверенною державою.

В період з 07.04.2014 року по 11.05.2014 року ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими співучасниками злочину, в порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 ЗУ «Про всеукраїнський референдум» організовано та проведено на території Донецької області незаконний референдум, на якому було прийняте незаконне рішення про визнання суверенітету нелегітимного державного утворення ДНР.

Таким чином, вказаними умисними діями, скоєними з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 110 КК України.

Також, встановлено, що в першій половині 2014 року ОСОБА_6 , будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні, незгідним з вимогами учасників протесту щодо євроінтеграції України, вважаючи нелегітимним спосіб, яким Верховна Рада України поклала виконання обов`язків Президента України на Голову Верховної Ради України, підтримуючи злочинні дії скоєні терористичною групою під керівництвом ОСОБА_10 , вирішив протидіяти діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні та створення нелегітимного державного утворення ДНР.

З цією метою ОСОБА_6 вирішив взяти участь у створенні терористичної організації для порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень органами державної влади та місцевого самоврядування. Своєю діяльністю зазначена терористична організації повинна була змусити громадян, державну владу, органи місцевого самоврядування в Україні та світову спільноту визнати суверенітет та незалежність нелегітимного державного утворення ДНР.

Для цього у вказаний період ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 та іншими особами на створення терористичної організації нелегітимного державного утворення ДНР.

На виконання вказаного злочинного умислу вказаними особами 07.04.2014 року на території Донецької області створено терористичну організацію - ДНР, яка займається вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно політичної ситуації у державі. Основною метою діяльності терористичної організації ДНР є зміна меж території і державного кордону України.

Таким чином, за викладених вище обставин, ОСОБА_6 прийняв участь у створенні терористичної організації та керівництві нею, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України.

У березні-квітні 2014 року ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою дестабілізації соціально-політичної обстановки в Україні та з мотиву особистого несприйняття державної влади в України, вступив у попередню змову з громадянами України ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, котрі перебували на території Російської Федерації та України, щодо організації масових заворушень на території Донецької області, які планувалося супроводжувати насильством над особами, захопленням будівель та споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї, вибухових речовин та інших предметів, що використовуватимуться як зброя.

На виконання вищевказаної злочинної змови, у березні квітні 2014 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та інші невстановлені особи створили групу радикально налаштованих осіб з числа мешканців Донецької області, котрі вчинятимуть дії насильницького характеру, спрямовані проти діючих представників органів державної влади, співробітників правоохоронних органів, військовослужбовців, мирних учасників мітингів та пересічних громадян, з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки у східних областях України.

Після затримання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 правоохоронними органами ОСОБА_6 продовжив здійснювати умисні дії, направлені на організацію масових заворушень у Донецькій області у квітні-травні 2014 року під час проведення масових мітингів.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями за викладених вище обставин вчинив незакінчений замах на організацію масових заворушень, що супроводжуватимуться насильством над особами, захопленням будівель та споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї, вибухових речовин та інших предметів, які використовуватимуться як зброя, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 294 КК України.

20 червня 2014 року постановою слідчого, ОСОБА_6 оголошено у розшук.

03 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої подозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 294 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій територій, вчинив злочини, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючи на те, що відповідно до долучених до клопотання матеріалів, строки досудового розслідування вказаного кримінального провадження закінчились, у зв`язку з чим, слідчий суддя позбавлений можливості обрати запобіжний захід у даному кримінальному провадженні.

Вислухавши клопотання прокурора та думку захисника, а також дослідивши долучені матеріали, слідчий суддя, приходить до наступних правових висновків.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затверджений Законом України від 07.02.2023 року № 2916-ІХ), в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05.30 години 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 21 липня 2014 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 294 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вимогами ч. 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із загальних засад кримінального провадження є принцип диспозитивності, який знайшов своє відображення у положенні ст. 26 КПК України, зокрема, частиною третьої цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Положеннями п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України визначено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема, протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Так, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод утверджує наявність у кожного, хто перебуває під юрисдикцією Держави - Договірної Сторони Конвенції, права на справедливий суд.

Елемент «справедливості» складається з прав, до яких належить й право на усне слухання та особисту присутність обвинуваченого під час розгляду судом кримінального провадження щодо нього. Європейський суд з прав людини у рішенні «MEDENICA v. SWITZERLAND» (заява № 20491/92) від 14 червня 2001 року вказав, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою «SEJDOVIC v. ITALY» (заява № 56581/00) від 01 березня 2006 року, п. 99). У п. 98 зазначено, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Таким чином, з аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону вбачається, що слідчий або прокурор не можуть здійснювати будь-яких процесуальних дій у кримінальному провадженні, у якому закінчився строк досудового розслідування, включаючи звернення до слідчого судді із клопотаннями про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той же час, слідчий суддя також не має повноважень розглядати будь-які клопотання сторони обвинувачення після закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, а отже, враховуючи той факт, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 у встановлений процесуальним законом спосіб був повідомлений про підозру у вказаному кримінальному провадженні, враховуючи, що до клопотання не було долучено первинне повідомлення про підозру, слідчий суддя не може пересвідчитись, що строки досудового розслідування не закінчилися, тож враховуючи неврегульованість зазначеного питання кримінальним процесуальним законом, застосовуючи у цьому випадку положення ч. 6 ст. 9 КПК України і принцип диспозитивності, передбачений ст. 26 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 294 КК України відмовити.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 16.40 годині 10 травня 2024 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1