печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001091 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Слідчий зазначив, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001089 від 10.06.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено наявність достатніх підстав вважати, що громадяни РФ, військовослужбовці 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ (військова частина НОМЕР_1 , пункт постійної дислокації - АДРЕСА_1 ) капітан ОСОБА_7 , обіймаючи посаду командира 2-ї самохідної-артилерійської батареї (далі - САБ), прапорщик ОСОБА_8 , обіймаючи посаду старшини 2-ї САБ, єфрейтор ОСОБА_6 , обіймаючи посаду старшого стрільця-сапера 6-ї десантно-штурмової роти (далі - ДШР), діючи у складі 2-ї БТГр цього полку, починаючи з 24.02.2022 прийняли безпосередню участь у актах збройної агресії, зокрема в період часу з 27.02.2022 по 30.03.2022 на території міста Буча Київської області, а тому відповідно до ст. 43 ДП І мали статус комбатанта і були зобов`язані дотримуватися норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів.

ОСОБА_7 , будучи командиром 2-ї САБ 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, здійснював керівництво підпорядкованим особовим складом та іншими приданими до неї силами 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, до яких входив ОСОБА_6 , та які щонайменше з 16 березня 2022 року дислокувались в районі житлового комплексу «Континент» - житлового комплексу «Міленіум» - по АДРЕСА_2 та виконували завдання із ведення артилерійського вогню із самохідних артилерійських установок (далі - ОСОБА_9 ) 2С9 «Нона-С» та мінометних установок.

У цей же період часу у житловому будинку АДРЕСА_2 перебували місцеві жителі, які були одягнуті у цивільний одяг, участі у бойових діях не брали, до таких дій не готувалися, не мали при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто були цивільними особами, які ховалися у приміщенні будинку та своєю поведінкою не компрометували, не провокували і не становили загрози. Про вказані обставини було достеменно відомо військовослужбовцям ЗС РФ, які після взяття міста Буча під контроль, здійснювали періодичні перевірки та патрулювання в районі вказаних вулиць, контролюючи їх таким чином.

16.03.2022 у денний час ОСОБА_7 , разом з підпорядкованими йому військовослужбовцями, у тому числі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , у форменому одязі військовослужбовців ЗС РФ, будучи озброєними автоматичною зброєю, зайняли подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 та почали облаштовувати в квартирах будинку місця для проживання.

В ході проведення вказаного підготування приміщень будинку для розміщення особового складу 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ виявлено жителя вказаного будинку ОСОБА_11 , який знаходився на лавці на території двору біля входу до 5-го під`їзду вказаного будинку та розмовляв по мобільному телефону. Вказані військовослужбовці ЗС РФ наказали ОСОБА_11 здати мобільний телефон для перевірки, на що останній погодився та надав свій мобільний телефон типу смартфон. Отримавши вказаний мобільний телефон, останні почали здійснювати його огляд та перевірку, у ході якої виявили інформацію, яка свідчила про активну українську суспільну позицію та патріотичні погляди ОСОБА_11 .

В подальшому невстановлені військовослужбовці ЗС РФ відвели ОСОБА_11 до лавки біля входу до 4-го під`їзду вказаного будинку, де до них вийшла група військових, в тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , разом з іншими невстановленими на даний час слідством військовослужбовцями ЗС РФ, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 є цивільною особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становить загрози, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення положень ст. ст. 27, 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 11, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, без попередньої домовленості між собою вирішили нанести тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_7 будучи командиром наніс два удари правою рукою по лівій частині обличчя потерпілого ОСОБА_11 , чим продемонстрував підлеглим прийнятність подібного поводження з цивільними особами та приклад можливості безкарного вчинення таких дій. Після чого ОСОБА_8 наніс два удари прикладом автоматичної зброї в район грудної клітки ОСОБА_11 , від чого останній впав на землю. Далі невстановлені на даний час слідством військовослужбовці ЗС РФ у кількості 5-6 осіб почали наносити хаотичні удари ногами по тілу ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_11 піднявся та ОСОБА_6 наніс удар ногою в район паху потерпілого, від чого останній впав на землю.

Унаслідок указаних умисних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлених на даний час слідством військовослужбовців ЗС РФ потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження та фізичні страждання.

Отже, ОСОБА_6 , будучи старшим стрільцем-сапером 6-ї ДШР 2-ї батальйонно-тактичної групи 234-го десантно-штурмового полку НОМЕР_2 десантно-штурмової дивізії Повітряно-десантних військ ЗС РФ (в/ч НОМЕР_1 ), 16.03.2022 у денний час, перебуваючи на території подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту та те, що ОСОБА_11 є цивільною особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становить загрози, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до осіб, які мають проукраїнські погляди, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , в порушення положень ст. ст. 27, 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 11, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, діючи групою осіб за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених на даний час військовослужбовців ЗС РФ, після нанесення ОСОБА_7 двох ударів правою рукою по лівій частині обличчя потерпілого ОСОБА_11 , та нанесення ОСОБА_8 двох ударів прикладом автоматичної зброї в район грудної клітки потерпілого, ОСОБА_6 наніс удар ногою в район паху потерпілого, чим ОСОБА_11 заподіяно невстановлені тілесні ушкодження та фізичні страждання.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Крім цього, командир 2-ї САБ 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ капітан ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він являється одним із командирів бойового підрозділу ЗС РФ, який бере участь у збройному конфлікті, після того як у телефоні місцевого жителя ОСОБА_11 виявлено інформацію, що свідчила про його активну українську суспільну позицію та патріотичні погляди, після спричинення останньому з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інших невстановлених на даний час слідством військовослужбовців ЗС РФ тілесних ушкоджень та фізичних страждань, грубо порушив закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме віддав наказ про здійснення вбивства ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_7 , 16.03.2022 у денний час перебуваючи біля 4 під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та п. п. a.1) п. а) ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 є цивільною особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не становить загрози, будучи особою, яка приймає рішення під час здійснення бойових дій, з мотивів ненависті до осіб, які мають проукраїнські погляди, з метою спричинення смерті ОСОБА_11 шляхом використання демонстративного жесту правою рукою, віддав особовому складу, який перебував у його підпорядкуванні, наказ про вбивство ОСОБА_11 .

В подальшому, старший стрілець-сапер 6-ї ДШР, діючи у складі 2-ї батальйонно-тактичної групи 234-го десантно-штурмового полку 76-ї десантно-штурмової дивізії Повітряно-десантних військ ЗС РФ ОСОБА_6 , перебуваючи в підпорядкуванню у капітана ОСОБА_7 , будучи обізнаним із законами та звичаями війни, передбаченими та закріпленими в положеннях міжнародного законодавства, усвідомлюючи невідповідність отриманого наказу нормам міжнародного гуманітарного права, недотримання в ньому принципів захисту цивільного населення, сприйнявши демонстративний жест правою рукою ОСОБА_7 як наказ на вбивство ОСОБА_11 , погодився його виконати.

Задля виконання вказаного наказу, єфрейтор ОСОБА_6 , у форменому одязі військовослужбовця ЗС РФ, будучи озброєним автоматичною стрілецькою зброєю, спорядженою бойовими набоями, підійшов до лавки біля 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де знаходився цивільний чоловік ОСОБА_11 , в порушення положень ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та п.п. a.1) п. а) ч. 2 ст. 75 ДП І, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 є цивільною особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не становить загрози, з мотивів ненависті до осіб, які мають проукраїнські погляди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою виконання наказу на вбивство ОСОБА_11 зв`язав мотузкою йому руки та наказав слідувати за кут вказаного будинку у напрямку зелених насаджень. В подальшому ОСОБА_6 , з метою спричинення смерті ОСОБА_11 , поблизу зелених насаджень біля будинку АДРЕСА_2 поставив потерпілого на коліна та, перебуваючи позаду нього, здійснив не менше 8 пострілів із автоматичної стрілецької зброї калібру 5,45х39 мм., чим спричинив смерть останньому.

Смерть ОСОБА_11 наступила від множинних вогнепальних кульових наскрізних поранень тіла з ушкодженнями внутрішніх органів та кісток скелету.

Отже, ОСОБА_6 , будучи старшим стрільцем-сапером 6-ї ДШР, діючи у складі 2-ї батальйонно - тактичної групи 234-го десантно-штурмового полку НОМЕР_2 десантно-штурмової дивізії Повітряно-десантних військ ЗС РФ (в/ч НОМЕР_1 ), 16.03.2022 у денний час, перебуваючи на території подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи існування міжнародного збройного конфлікту та те, що ОСОБА_11 є цивільною особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не становить загрози, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до осіб, які мають проукраїнські погляди, з метою спричинення смерті ОСОБА_11 , в порушення положень ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та п. п. a.1) п. а) ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, отримавши від командира 2-ї САБ, діючи у складі 2-ї батальйонно-тактичної групи 234-го десантно-штурмового полку 76-ї десантно-штурмової дивізії Повітряно-десантних військ ЗС РФ ОСОБА_7 наказ на вбивство ОСОБА_11 , виконав вказаний наказ та здійснив розстріл із автоматичної зброї останнього, чим здійснив умисне вбивство цивільної особи.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що поєднане з умисним вбивством, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами

Головним слідчим управлінням Національної поліції України 29.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000037 від 27.02.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Воронеж, Воронезької області, Російська Федерація, проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину Російської Федерації, складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України.

ОСОБА_6 31.05.2024 повідомлено про підозру відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 31.05.2024 вручено його захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 06.06.2024, 07.06.2024 та 08.06.2024.

Також, 31.05.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 надіслано на адресу електронної пошти (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_6 вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 10.06.2024 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28 ч. 1 ст.438, ч.2 ст. 438 КК України, 10.06.2024 виділені з кримінального провадження № 0000037 від 27.02.2022 в окреме провадження № 0001091.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підсумовуючи, слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зазначення строку дії ухвали та без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував та вказав, що клопотання є передчасним.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч.1 ст.178, ч.1 ст.194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

29.05.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України. /а. м. 157-165/.

Виходячи з сукупності наявних в наданих суду матеріалах даних, зокрема: протоколу огляду місця події від 10.04.2022 /а. м. 32-47/, протоколу огляду трупа від 20.04.2022 /а. м. 48-57/, висновках експертів № 199, № СЕ-19/111-22/12262-БЛ /а. м. 58-69/, протоколах допиту свідків ОСОБА_12 від 22.10.2023, ОСОБА_13 від 16.04.2024, ОСОБА_14 від 18.04.2024, ОСОБА_15 від 19.04.2024, ОСОБА_16 від 08.04.2024, ОСОБА_17 від 19.04.2024, ОСОБА_18 від 03.04.2024, ОСОБА_19 від 19.04.2024, ОСОБА_20 від 12.04.2024 /а. м. 70-74, 100-110, 115-119, 132-148/, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.05.2024, 19.04.2024, 09.05.2024 /а. м. 75-86, 111-114, 128-131/, протоколах проведення слідчого експерименту від 09.04.2024, 22.04.2024 /а. м. 87-91, 120-124/, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_21 від 12.04.2024 /а. м. 92-95/, протоколу огляду предмету від 06.04.2024 /а. м. 125-127/, протоколу додаткового слідчого експерименту від 23.05.2024 /а. м. 149-152/ - слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України.

Зазначене повідомлення про підозру опубліковано на веб-сайті Офісу Генерального прокурора а також в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий Кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Окрім того, повістка про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 06.06.2024, 07.06.2024, 08.06.2024 о 11 год. 00 хв. також була опублікована на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) /а. м. 177, 178-189, 190-193/.

На викликики слідчого підозрюваний не прибув.

10.06.2024 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_22 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук /а. м. 202-208/.

Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 10.06.2024 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України, 10.06.2024 виділені з кримінального провадження № 0000037 від 27.02.2022 в окреме провадження № 0001091 /а. м. 14-16/.

З урахуванням викладеного вважаю доведеним, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, чим підтверджується існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники кримінального правопорушення, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення кримінального правопорушення; отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, де можуть зберігатися об`єкти, які були або є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може намагатися знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, доводиться тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 , використовуючи своє становище військовослужбовця РФ, що маючи відповідний суспільний, матеріальний та інші види впливів, може з`ясувати місця проживання свідків та здійснити незаконний вплив на останніх, а також на інших підозрюваних. Крім того, наразі не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та обставини вчинення інших кримінальних правопорушень, які можуть впізнати особу підозрюваного, та яким відомі інші обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які в свою чергу викривають ОСОБА_6 а тому останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних або іншим шляхом перешкоджати їх встановленню.

ОСОБА_6 , діючи у складі ЗС РФ, що здійснюють збройну агресію проти України, безпосередньо реалізує завдання вищого політичного і військового керівництва РФ з ліквідації суверенітету і незалежності України, без яких неможливо буде виконати завдання кримінального провадження, що зумовлює існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вбачається з огляду на те, що ОСОБА_6 враховуючи його безкарність після здійснення даного кримінального правопорушення, продовжує участь у воєнних діях в Україні, та існує висока вірогідність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, у тому числі воєнних.

Із врахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх конкретного характеру, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені вище ризики є реальними та стійкими.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо ОСОБА_6 наявності обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим оголошений в розшук, вважаю наявними підстави згідно ч. 6 ст. 193 КПК України для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

З урахуванням оголошення ОСОБА_6 в розшук, наявності даних про те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором чи перебуває на тимчасово окупованій території України при обранні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підстави для визначення застави відсутні.

На підставі та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, ч.6 ст.193, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні №0001091 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воронеж Воронезької обл. Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останнього і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею, судом за участю підозрюваного, обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1