Справа № 357/3393/24
У Х В А Л А

08 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

в режимі відеоконференції:

представника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

У С Т А Н О В И В :

у поданому клопотанні, захисник ОСОБА_6 просив: звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Своє клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_5 відбув три четвертих строку покарання, за час його відбування він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, має численні заохочення, незнятих стягнень не має.

До того ж, засуджений ОСОБА_5 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з цим, вважав, що відповідно до ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 має бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

Під час судового засідання захисник ОСОБА_6 підтримав своє клопотання, для його обґрунтування додатково зазначив, що про виправлення засудженого ОСОБА_5 свідчить те, що він працює з 02 січня 2019 року, за час відбування покарання характеризувався позитивно, дотримувався режиму установи виконання покарань, до персоналу ставиться ввічливо та коректно, бере участь у роботах по благоустрою.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, зазначав, що бере участь в роботі самодіяльних організацій, зокрема організовує роботу інших засуджених під час здійснення робіт по благоустрою, він працевлаштований, цивільний позов не відшкодував, через те, що з його заробітної плати вираховуються аліменти. Зазначав, що він вину у вчиненому визнає, не погоджується лише з кваліфікацією його дій.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 заперечив проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки вважав, що той має недостатній ступінь виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 оскільки вважав, що той своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Такого висновку він дійшов з огляду на те, що за час відбування покарання ОСОБА_5 вини у вчиненому злочині не визнав, цивільний позов не відшкодовував, за час відбування покарання неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності, за порушення правил внутрішнього розпорядку.

Суд вирішуючи заявлене клопотання керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд установив, що ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» за злочини передбачені ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією 1/2 майна, яке призначене вироком Бородянського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року.

Строк відбування покарання вирішено обчислювати з 03 грудня 2014 року.

Згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року, засудженому ОСОБА_5 зарахований у строк відбутого покарання строк попереднього його ув`язнення з 03 грудня 2014 року до 03 грудня 2015 року, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Отже, строк призначеного ОСОБА_5 покарання закінчується 03 червня 2024 року.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, з якою пов`язується можливість умовно-дострокового звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, до засудженого ОСОБА_5 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо буде установлено, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, визначаючи ступінь виправлення засудженого, суд вивчає дані, що характеризують засудженого, а саме чи дотримувався він режиму установи виконання покарання, чи брав участь в суспільно корисній праці, соціально-виховній роботі, а також аналізує уцілому його поведінку та ставлення до праці, наявність позитивних змін, які відбуваються особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

До того ж, суд має врахувати, чи брав засуджений участь у виховних заходах, які проводяться в колонії (ч. 2 ст. 123 КВК України), чи здобував загальну і професійно-технічну освіту (ч. 4 ст. 126 КВК України), чи брав участь у самодіяльних організаціях та чи займався соціально активною діяльністю (ч. 2 ст. 127 КВК України).

У цьому контексті, судом установлено, що згідно з наданою характеристикою від 07 березня 2024 року, засуджений ОСОБА_5 має 21 (двадцять одне) заохочення, зокрема: за сумлінну поведінку та ставлення до праці, якісне та вчасне виконання робіт в їдальні установи не пов`язаних з термічною обробкою; за активну участь в суспільному житті відділення та навчання в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; за активне навчання; за виготовлення автомобільних причепів; за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; за дотримання правил внутрішнього розпорядку.

Засуджений ОСОБА_5 незнятих та непогашених стягнень не має.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи; працевлаштований на дільниці пошиву мішків під цукор, укладальником-пакувальником, відношення до праці задовільне, працював весь термін відбування покарання; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику; до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням; стосовно персоналу ставиться ввічливо та коректно; до виконання вимог персоналу ставиться сумлінно; утримує в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дотримується правил гігієни та санітарії; виконує роботи із самообслуговування та бере участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі, під контролем адміністрації, ініціативи не проявляє; намагається не порушувати правила протипожежної безпеки, порушень безпеки праці не допускає; не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених; навчався в ІНФОРМАЦІЯ_3 та здобув кваліфікацію «слюсар-сантехнік»; не брав участь в роботі самодіяльних організацій; підтримує соціально-корисні зв`язки з родичами; на профілактичному обліку установи не перебуває; має цивільний позов, але утримання не проводилось, у зв`язку з першочерговим платежем аліментів; вину в скоєному злочині визнав частково.

Своєю чергою, засуджений ОСОБА_5 має занижену самооцінку, має ознаки нераціонального мислення: відсутні навички планування, аналізу дій та їх наслідків, схильний до агресії та насильства; наміру підтримувати кримінальні зв`язки після звільнення не має, але легко піддається впливу прокримінального та антисоціального оточення; тип асоціальної поведінки: вчинення крадіжок, вирішення конфліктів шляхом насильства, вживання алкогольних напоїв.

До того ж, засуджений ОСОБА_5 має рівень готовності до змін: роздуми над змінами; бажає змінити своє життя, але поведінкою особи та з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності; стверджує, що бажає брати участь у програмах диференційованого виховного впливу та виховних заходах, які проводяться в установі, але це не відповідає дійсності; усвідомлює, що потребує змін, але нічого не робить; має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення; має високий рівень небезпеки для суспільства.

Стан реалізації індивідуальної програми соціально виховної роботи із ОСОБА_5 : ставлення до правопорушення виконано; готовність до змін виконано; вживання алкоголю виконується; ставлення до правопорушення незацікавлений в змінах; готовність до змін роздуми над змінами; вживання алкоголю незацікавлений в змінах.

Згідно з довідкою засуджений ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання в установі працював на посаді прибиральника цеху № 1 ДП «Підприємство ДКВС України (№ 35)» у період з 02 січня 2019 року до 21 вересня 2021 року. З 22 вересня 2021 року переведений на посаду укладальника-пакувальника цеху № 2 ДП «Підприємство ДКВС України (№ 35)», де й працює на даний час.

З аналізу вказаних доказів, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 добре ставиться до праці, не уникає її, тривалий час працевлаштований, у зв`язку з чим, він є особою, яка дійсно своїм ставленням до праці доводить позитивні зміни, які відбуваються в його особистості.

Разом з цим, суд вважає, що поведінка та ставлення до вчиненого злочину засудженого ОСОБА_5 не свідчить, що він став на шлях виправлення, зокрема, він не брав участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених, що є важливими складовими для оцінки ступеня виправлення.

Своєю чергою, з аналізу характеристики засудженого ОСОБА_5 суд дійшов висновку, що він ще не здатний до самокерованої правослухняної поведінки, оскільки як з`ясовано судом, він, незважаючи на встановлення його вини у вчинених злочинах, до сих пір вину визнає частково, не готовий до змін своєї поведінки, не бажає її змінити, має високий ступінь ризику небезпеки для суспільства.

Суд вважає, що для умовно-дострокового звільнення поведінка засудженого має бути зразковою в усіх аспектах, без впевненості в тому, що засуджений може дотримуватися самокерованої правослухняної поведінки неможливо стверджувати про його виправлення.

Отже, на підставі викладеного, оскільки суду не доведено, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою довів своє виправлення, суд клопотання захисника ОСОБА_6 залишає без задоволення.

Керуючись ст. 81, 392-395, 532 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 12 квітня 2024 року о 8:05 годин.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8