Справа № 755/9575/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі судді ОСОБА_1 одноособово, розглянувши у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 17.05.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який не має на утримані неповнолітніх та малолітніх дітей, не являється військовослужбовцем, не є інвалідом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік;

-вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 17.05.2024 року, відповідно до обвинувального акта встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

17.05.2024 приблизно о 11:30, ОСОБА_2 перебував неподалік залізничних колій, де під мостом знайшов згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходився поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_2 припустив, що знайшов чиюсь закладку психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. У цей час у ОСОБА_2 , виник протиправний умисел спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , підняв із землі знайдений ним згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходився поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору та роздивившись його, впевнився, що дійсно у даному поліетиленовому зіп-пакеті міститься порошкоподібна речовина, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

У цей час, у ОСОБА_2 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання, без мети збуту психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , помістив незаконно придбаний ним згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходився поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP до правої зовнішньої кишені штанів, в які він був одягнений та став незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_2 , зберігаючи при собі згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходився поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, пішов далі по особистим справам.

У цей же день, тобто 17.05.2024 року приблизно о 13:14, за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було зупинено ОСОБА_2 , який повідомив, що зберігає при собі згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходиться поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після цього, на вказане місце за адресою: АДРЕСА_3 , була викликана слідчо-оперативна група Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, для проведення обшуку затриманої особи.

У подальшому, 17.05.2024 року в період часу з 13:44 до 13:51, за адресою: АДРЕСА_3 , дізнавачем відділу дізнання, у присутності двох запрошених понятих було проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_2 , в зовнішній правій кишені штанів, в які він був одягнений було виявлено та вилучено згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору всередині якого знаходився поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,389 г., яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-24/30436-НЗПРАП від 17.05.2024 року;

1. У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено.

2. У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено - PVP.

Маса PVP в наданій речовині становить 0,389 г.

PVP. згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку з чим прокурором у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України, був направлений до суду обвинувальний акт разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_2 складена в присутності захисника ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Захисник ОСОБА_3 підтвердила добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Крім того, до обвинувального акта додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченого своєї винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

У зв`язку з тим, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_2 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовинибез мети збуту, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття ОСОБА_2 у вчиненому, яке виявилося у визнанні ним вини у вчиненому кримінальному проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання у м. Києві, задовільний стан здоров`я, його спосіб життя: не одружений, офіційно не працює, не має на утримані неповнолітніх та малолітніх дітей, не являється військовослужбовцем, не є інвалідом, раніше судимий; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; відношення обвинуваченого до вчиненого - визнав вину; відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за ст. 12 КК - кримінальний проступок, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах інкримінованої санкції статті у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 не має офіційного місця роботи, не має постійного заробітку, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав призначення ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу та виправних робіт.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2024 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення згідно цього вироку до постановлення відносно нього вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2024 року, суд вважає необхідним призначити йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Крім того, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення 17.05.2024 року, тобто до ухвалення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Так, 15.02.2021 року об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №760/26543/17 (провадження №51 - 3600 кмо 20) сформувала висновок щодо застосування норми права, згідно з яким, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент ухвалення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Відтак, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року підлягає самостійному виконанню.

При вирішенні питання щодо умов застосування положень ст. 70 чи 71 КК України суд враховує, що в постанові від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи при визначенні остаточного покарання та правил, на підставі яких воно має бути сформованим слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішеню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2024 року, більш суворим покаранням, призначеного цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступі обов`язки протягом пробаційного нагляду: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 процесуальні витрати - вартість проведеної судової експертизи № СЕ-19/111-24/30436-НЗПРАП від 22.05.2024 року в розмірі 3029 грн 12 коп.- в дохід держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- оптичний носій інформації (диск DVD-R 4.7gb. 120 min) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,389 г, що передано до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві відповідно до квитанції № 022086 від 27.05.2024 року- знищити.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1