Справа № 146/896/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2024 р. селище Томашпіль

Слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора у кримінальному провадженні-прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника, адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль клопотання слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2024 року слідчий СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до Томашпільського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано наступним.

У провадженні слідчого відділення ВП №2 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000021 від 25.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, тобто - вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану для отримання згоди на його експлуатацію, вчинені щодо неповнолітнього за попередньою змовою групою осіб.

Установлено, що в невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 31 грудня 2023 року, ОСОБА_7 вступив у змову з ОСОБА_6 , направлену на здійснення вербування неповнолітніх ociб жіночої статі з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, без відома останніх, з використанням обману та їх уразливого стану, нехтуючи нормами моралі, встановленими в суспільстві, з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вербування осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у невстановлений день, час та місці познайомились із неповнолітніми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з якими у подальшому періодично проводили спільно час та дозвілля під час якого вживали спиртні напої.

Водночас, в період часу з 20 грудня по 31 грудня 2023 року, більш точний час органом досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_7 перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 спільно із компанією своїх товаришів ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої. У подальшому ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_10 поїхати його автомобілем марки «Volkswagen» моделі «golf» д.н.з. « НОМЕР_1 » до селищної ради АДРЕСА_3 , де на ОСОБА_7 очікували його неповнолітні знайомі жіночої статі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та сказав доставити останніх за місцем його проживання. ОСОБА_10 погодився на дану вказівку та здійснив перевезення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, приїхавши за адресою проживання ОСОБА_7 . неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приєднались до компанії, почали проводити спільно час та вживати спиртні напої.

Приблизно через тиждень ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 знову вживали спиртні напої із неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за місцем проживання ОСОБА_7 . В подальшому під час відпочинку ОСОБА_9 повідомила про необхідність їхати додому, оскільки її чекає бабуся. Усі вищевказані особи сіли до автомобіля марки «Volkswagen» моделі «golf» д.н.з. « НОМЕР_1 », належному ОСОБА_7 та поїхали до селища Вапнярка, де ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля.

ОСОБА_9 попрощавшись попрямувала за місцем проживання. У цей час ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на сексуальну експлуатацію неповнолітньої ОСОБА_8 користуючись довірливим ставленням останньої до себе, використовуючи вмовляння, сказав їхати ОСОБА_8 з ними для продовження відпочинку за місцем його проживання. ОСОБА_8 відмовилась від пропозиції, однак ОСОБА_7 знову наполягав та запевнив неповнолітню про те, що після відпочинку відвезе її додому, на що ОСОБА_8 погодилась.

З метою унеможливити вплив інших осіб на рішення неповнолітньої ОСОБА_8 перевіз останню на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «golf» д.н.з. « НОМЕР_1 », належному ОСОБА_7 з селища Вапнярка до села Колоденка, а саме до свого місця проживання, де на той час були відсутні сторонні особи.

Приїхавши за місцем проживання ОСОБА_7 втрьох продовжили вживати спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_6 зайшов до однієї із кімнат будинку, ОСОБА_7 продовжував вживати з ОСОБА_8 спиртні напої, та при цьому здійснював доторки та погладжування до окремих частин її тіла, а саме: ніг, спини, тулубу, а також обіймав та цілував у губи. Далі, ОСОБА_7 завів ОСОБА_8 до іншої кімнати, в якій вже знаходився ОСОБА_6 в оголеному стані та наказав ОСОБА_8 зняти свій одяг, нижню білизну та лягти на ліжко.

Так, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи та використовуючи вік та вразливий стан неповнолітньої ОСОБА_8 , яка була об`єктом його сексуальних посягань, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку потерпілої та сформувати у неї аморальні погляди, користуючись довірою ОСОБА_8 , використовуючи сприятливі умови, а саме факт регулярного спілкування, довірливе ставлення до себе, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, нехтуючи нормами моралі, встановленими в суспільстві, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, діючи умисно, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які можуть перешкодити вчиненню злочинних дій, діючи всупереч загальноприйнятим моральним принципам, користуючись своїми віковими, фізичними перевагами та відсутністю фізичного супротиву з боку потерпілої, торкався грудей та статевих органів, після чого задовольнив свою статеву пристрасть, вчинивши відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій.

Водночас, ОСОБА_7 надав свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M 23» ОСОБА_6 та дав вказівку останньому щодо фіксування на нього за допомогою відеозапису вказані дії сексуального характеру із ОСОБА_8 , з метою подальшої її сексуальної експлуатації та збереження контролю над її діями, шляхом подальшого можливого шантажу через розповсюдження даного відеофайла. ОСОБА_6 погодився на дану вказівку та виготовив відеофайл записавши його на мобільний телефон Крайсвітнього.

Через деякий час, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебуваючи на площі поруч із залізничним вокзалом у селищі Вапнярка Тульчинського району Вінницької області зустрівся із неповнолітньою ОСОБА_9 та під час спілкування дістав свій мобільний телефон та похвалився останній, показавши відеозапис сексуальних дій із ОСОБА_8 , зазначивши, що вони гарно провели час. Після чого ОСОБА_7 повідомив, що скине даний відео файл на телефон ОСОБА_9 , що одразу і зробив.

03.06.2024 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану для отримання згоди на його експлуатацію, вчинені щодо неповнолітнього за попередньою змовою групою осіб, на підставі ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6 .

03.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

протоколом прийняття усної заяви від ОСОБА_13 щодо вчинення відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_8 злочину;

протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила про обставини вчинення злочину;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Слідчий вказує, що обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого він підозрюється. ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою подальшого ухилення від кримінальної відповідальності, так як підозрюваний усвідомлює, що він вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання, у вигляді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років. Крім того, у ОСОБА_6 , фактичного місця проживання, постійного місця роботи, навчання не має. Офіційно в шлюбі не перебуває та веде хаотичний спосіб життя. Таким чином позитивних стійких соціальних зв`язків та обов`язків, які б утримували його в певному місці не має. Тому дані факти сприяють тому, що він може не з`являтися на виклики слідчого, прокурора, для здійснення повного досудового розслідування, та тому, що орган досудового розслідування, суд, не зможуть встановити його місцезнаходження, та таким чином перешкоджати кримінальному провадженні.

У досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , може незаконно впливати на потерпілу та свідків або ж іншого підозрюваного, особи та місце проживання яких добре йому відомі, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати.

У досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з місця проживання, а саме с. Колоденка усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує).

У досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення так як ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків необхідно обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах справи дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, такий не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Окрім того, враховуючи обставини злочину, особу підозрюваного та характер вчиненого ним злочину, у якому він підозрюється, слідчий вважає за необхідне визначити розмір застави в сумі, що відповідає трьомстам розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні слідчий СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_4 , прокурор Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 клопотання підтримали за обставин, викладених у ньому, просили клопотання задовольнити, вважають за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою.

Будучи допитаним слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_6 з обставинами вчиненого кримінального правопорушення, яке зазначено в клопотанні не погодився, заперечив проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_5 , попросив в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, просив обмежитись відносно ОСОБА_6 запобіжним заходом у виді домашнього арешту, вказав, що підорюваний раніше не судимий.

Розглянувши підстави внесеного клопотання, вислухавши пояснення підозрюваного, слідчого, доводи прокурора, слідчий суддя доходить до наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обставини, що дали підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України стверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

протоколом прийняття усної заяви від ОСОБА_13 щодо вчинення відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_8 злочину;

протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила про обставини вчинення злочину.

03 червня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

В судовому засіданні слідчим, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікується, як особливо тяжкий злочин, злочин вчинено щодо неповнолітньої, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, може з метою уникнення відповідальності, враховуючи тяжкість злочину переховуватись від органів слідства та суду, а тому з метою виконання покладених на нього процесуальних обов`язків суд вважає клопотання обґрунтованим, яке підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної або обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Тульчинського районного відділу поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого за ч.2 ст.149 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, а саме до 01 серпня 2024 року.

Визначити ОСОБА_6 з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, заставу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 454200 грн. (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті гривень), у разі внесення якої покласти на нього такі обов`язки на строк два місяці:

1) прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими, свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон;

5) носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1