КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15.03.2024 задоволено частково клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Встановлено строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 00 год. 43 хв. 13.03.2024.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн., та зобов`язано його, у разі внесення застави, прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора і суду та виконувати наступні обов`язки: не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками; здати на зберігання до відповідних

_____________________________________________________________________________

Справа № 753/5463/24 Слідчий суддя - ОСОБА_16

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2875/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановлено до 11.05.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Органом досудового розслідування не надано доказів можливості ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Потерпіла вже допитана та перебуває під контролем поліції, а свідки, на яких може вплинути підозрюваний, відсутні, що свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При визначенні розміру застави слідчим суддею не взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, має постійне місце проживання у м. Києві, де проживає зі своєю дружиною, яка є студенткою 4 курсу ПВНЗ «Київського інституту культури», квартира належить його матері.

Захисник звертав увагу на те, що мамою підозрюваного внесено заставу, грошові кошти на яку отримано від бабусі.

На переконання захисника, визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для підозрюваного, оскільки він не має особистих коштів, а раніше заощаджені ним кошти останній використав для допомоги Збройним силам України та іншим підрозділам, які обороняють Україну.

Також апелянт вказував на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень.

Зокрема, відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 149 КК України. Підозрюваний із ОСОБА_11 перебував у дружніх відносинах та діяв за її вимогами, для забезпечення безпеки останньої.

Органом досудового розслідування не надано доказів того, що потерпіла була у матеріальній чи іншій залежності від ОСОБА_6 , а також не доведено фактів застосування насильства або погрози його застосування.

Крім того, захисник зазначав про неналежність та недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема роздруківок переписок у месенджерах, показань потерпілої, які є сфальсифікованими та у більшості тексту нечитабельними.

Вилучені у ході обшуку речі та грошові кошти не підтверджують причетність підозрюваних до кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею не надано можливості допитати ОСОБА_11 та не взято до уваги докази сторони захисту, які доводять те, що потерпіла сама була організатором своєї діяльності та використовувала підозрюваних у своїх цілях.

25.03.2024 від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли доповнення та уточнення до апеляційної скарги, в яких він навів доводи, аналогічні доводам раніше поданої апеляційної скарги, та вказував на те, що підозрюваний не переховувався та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

У клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування можливості впливу підозрюваного на агента поліції ОСОБА_12 .

Слідчий суддя формально прийшов до висновку про неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, зокрема у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання.

Апелянт вказував на те, що підозрюваний має місце реєстрації у Полтавській області та постійне місце проживання у Києві, не має наміру уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого та суду.

Факт перебування за місцем проживання підозрюваного речей та документів потерпілої лише свідчить про те, що вони були друзями, а не про наявність тиску.

На думку захисника, до ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешт.

Також захисник зазначав про можливість застосування особистої поруки, оскільки мати підозрюваного - ОСОБА_13 є медичним робітником та заслуговує на довіру, а тому може надати письмове зобов`язання про те, що вона поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Апелянт вказував на неналежність та недопустимість протоколів допиту свідка Осадчої від 28.08.2023, а також на те, що протоколи допитів свідків від 26.08.2023, протоколи огляду Інтернет сайтів від 28.08.2023 та 18.08.2023 не мають відношення до кримінального провадження, оскільки час, з якого починають події, зазначені у підозрі - 25.10.2023, тобто після 2-х місяців оформлення цих документів.

Протоколи негласних слідчих (розшукових) дій від 15.12.2023, 16.02.2024, 12.02.2024, 01.02.2024, протокол допиту свідка від 05.02.2024, протокол обшуку 12.03.2024, протокол огляду мобільного телефону від 14.03.2024 лише підтверджують надання ОСОБА_11 послуг сексуального характеру, за власною волею, та не підтверджують наявність з боку підозрюваних дій, спрямованих на забезпечення її діяльності.

Крім того, що раніше зазначені протоколи негласних слідчих (розшукових) дій не можуть бути прийняті до уваги на цій стадії, оскільки слідчим не надано копії ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду, яка була підставою для їх проведення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0003333 від 24.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 01.02.2024 ОСОБА_6 перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на організацію та зайняття сутенерством з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на організацію та зайняття сутенерством з корисливих мотивів, ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідування день та час домовився із ОСОБА_14 , узгодив дії по забезпеченню зайняття проституцією та надання послуг сексуального характеру іншими особами, розробили спільний план з розподілом функцій учасників групи, до яких входять: організаційна робота, матеріально - технічне забезпечення, підбір та консультація осіб жіночої статі для надання сексуальних послуг, пошук клієнтів, збір так званої «каси» в місцях розпусти та рекламування послуг.

Так, ОСОБА_6 у невстановлений день та час орендував приміщення квартири АДРЕСА_1 , з метою функціонування вказаних приміщень як місць розпусти. Відповідно до попередньо розподілених обов`язків ОСОБА_6 , окрім надання в користування приміщень для організації місць розпусти, взяв на себе обов`язки з організаційної роботи, зокрема щодо розміщення реклами у всесвітній мережі Інтернет, набору та контролю адміністраторів, диспетчерів, матеріально - технічного забезпечення, а також фінансово - бухгалтерської роботи.

В свою чергу ОСОБА_14 відповідно до попередньо розподілених функцій перебувала на «посаді» адміністратора, в тому числі у приміщенні, де надаються послуги сексуального характеру, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

01.02.2024 в ході проведення спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_12 зателефонував за рекламним номером НОМЕР_1 , що розміщений в мережі Інтернет та висловив побажання скористатись послугами сексуального характеру за гроші. Оператор, в ході розмови повідомила вартість надання послуг сексуального характеру та також повідомила, що можна під`їхати за адресою: АДРЕСА_3 . біля продуктового магазину «АТБ». Після того, як ОСОБА_12 о 15:20 год. прибув за вищевказаною адресою, до нього підійшла повія, а саме ОСОБА_11 та завела останнього до квартири, яка знаходиться в сусідньому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , де повідомила, що вартість послуги становить 3 000 гривень, та ОСОБА_12 надав повії раніше обумовлену суму грошових коштів, а саме 3 000 гривень. Після чого повія надавала послуги сексуального характеру.

Отримані грошові кошти в подальшому розподілялись між повією, ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .

Окрім того, 12.03.2024 в ході проведення спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_12 зателефонував за рекламним номером НОМЕР_2 , що розміщений в мережі Інтернет та висловив побажання скористатись послугами сексуального характеру за гроші. Оператор, в ході розмови повідомила вартість надання послуг сексуального характеру та також повідомила, що можна під`їхати за адресою: АДРЕСА_3 . біля магазину «Аврора». Після того, як ОСОБА_12 о 18:30 год. прибув за вищевказаною адресою, до нього підійшла повія, а саме ОСОБА_11 та завела останнього до квартири, яка знаходиться в сусідньому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , де повідомила, що вартість послуги становить 2 500 гривень, та ОСОБА_12 надав повії раніше обумовлену суму грошових коштів, а саме 2 500 гривень. Після чого повія надавала послуги сексуального характеру.

Отримані грошові кошти в подальшому розподілялись між повією, ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .

Після завершення контролю за вчиненням злочину незаконна діяльність ОСОБА_6 та ОСОБА_15 була припинена внаслідок їх затримання співробітниками поліції.

Окрім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_14 у невстановлений досудовим розслідуванням день час та місці, але не пізніше 25.10.2023, вирішили джерелом отримання доходів і засобів для існування на постійній основі обрати злочинний шлях та грубо порушуючи конституційні права та свободи громадян, посягаючи на їх волю, честь та гідність, використовуючи обман та уразливий стан людини, здійснювати її трудову експлуатацію шляхом зайняття проституцією.

Усвідомлюючи, що зайняття таким видом злочинної діяльності самотужки не принесе бажаного злочинного результату та кримінальних прибутків, оскільки потребуватиме підшукання особи, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує роботи, їх схиляння до нібито високооплачуваної роботи, трудову експлуатацію, організацію її діяльності, постійний контроль та нагляд за нею, її переховування, у невстановлений досудовим розслідуванням день, місяць та рік, але не пізніше 25.10.2023 ОСОБА_6 домовився з ОСОБА_14 спільно вчиняти злочини, пов`язані з переміщенням, переховуванням людей в різних квартирах з метою трудової експлуатації з використанням обману та уразливого стану, за що особа повинна була отримати грошові кошти та розділяти їх з ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_6 з ОСОБА_14 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, запросили ОСОБА_11 , яка не мала постійного місця роботи, була матеріально незабезпеченою, перебувала в уразливому стані, обманним шляхом, повідомляючи неправдиві відомості про вигідні умови праці і чіткий розподіл зароблених грошових коштів, замовчуючи дійсні наміри на трудову експлуатацію останньої, примушування під фізичним та моральним тиском виконання дій, які остання в подальшому відмовлялась виконувати, обіцяючи при цьому вигідні умови праці, використовуючи уразливий стан вказаної особи, зумовлений скрутним матеріальним становищем, збігом тяжких особистих, сімейних та інших обставин, винаймавши останній різні квартири з ціллю зайняття її проституцією, при цьому надававши їй можливість проживати в них тривалий проміжок часу. Домігшись згоди ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 переміщали її до різних квартир, де в подальшому вони мали переховувати її, шляхом обмеження фізичних контактів потерпілої з іншими особами, в тому числі представниками правоохоронних органів, контролювати їх дії та спілкування під час надання послуг, в тому числі з використанням прихованої відео зйомки в квартирі де проживала та надавала сексуальні послуги остання, обмежувати свободу пересування цієї особи, а також надавати приміщення для її перебування (переховування) та організовувати безоплатну або не в повній мірі оплачувану роботу, що на їх думку, мало приносити значні кримінальні прибутки. Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_14 було прийнято рішення на створення не справжніх аккаунтів в інтернет-мессенджері «Telegram» з нік-неймами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», що на їх думку повинно було призвести до психологічного злому особистості потерпілої та подоланні у неї будь-якого опору та супротиву до її трудової безоплатної експлуатації, постійно та у будь-який час доби.

Після цього, реалізовуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , шляхом обману ОСОБА_11 , що полягав у переконані вигідності пропозиції праці на них, обіцяючи хороші умови проживання та харчування, справедливий розподіл зароблених грошових коштів, створюючи при цьому хибне уявлення про умови праці, їх відношення до неї та використовуючи уразливий стан, зумовлений тяжким матеріальним становищем ОСОБА_11 , з використанням обману та уразливого стану домоглись її згоди на вказану роботу, з метою її трудової експлуатації.

Схиливши ОСОБА_11 до зайняття проституцією, винаймали останній квартири для тривалого місця проживання, в тому числі за адресою: АДРЕСА_2 , де переховували ОСОБА_11 , що виразилося у обмеженні фізичних контактів її з іншими особами, в тому числі представниками правоохоронних органів, контролі дій та спілкування під час надання сексуальних послуг та вільного часу, обмеженні свободи пересування, а також наданні приміщення для перебування (переховування), почали забирати усі її зароблені грошові кошти, тобто фактично залишаючи останню без будь-яких грошових коштів. ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_14 погрожували та принижували ОСОБА_11 , декілька разів останні намагались її втопити в р. Дніпро та у зимовий період часу заставляли в ній купатися. Крім цього, під час зайняття проституцією ОСОБА_6 та ОСОБА_14 змушували ОСОБА_11 вступати в статевий зв`язок з клієнтами без засобів контрацепції, за що отримувала 6 000 гривень. В разі якщо вона відмовлялась вступати в такий статевий зв`язок її заставляли стояти своїми колінами на гречці та вчиняли щодо неї вищевказані дії. Також її змушували вступати в статевий зв`язок під приводом фізичного насильства у зв`язку з чим ОСОБА_11 не могла їм відмовити. Весь свій заробіток ОСОБА_6 та ОСОБА_14 забирали декілька разів на день. ОСОБА_6 та ОСОБА_14 неодноразово застосовували щодо неї фізичне насильство шляхом побиття. Поміж цього, останні вчиняли моральний тиск, погрози та приниження щодо неї у зв`язку з чим вона боялась за своє життя та здоров`я, через що не могла втекти чи припинити таку діяльність. Неодноразово ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_14 телефонували до ОСОБА_11 з невідомих людей, організовували перевірки та провокації, за які її чекало покарання у формі штрафів та фізичного покарання, використовуючи факт відсутності у останньої документів та грошових коштів та не даючи можливості в будь-який час повернутися додому, примушували останню в будь-який час доби надавати послуги сексуального характеру, у різних квартирах, в тому числі за адресою: АДРЕСА_2 . Отримані від зайняття проституцією ОСОБА_11 грошові кошти привласнювались ОСОБА_6 та ОСОБА_14 та розподілялись між ними.

Згідно даних протоколу затримання від 13.03.2004, цього ж дня о 00 год. 43 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

13.03.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у сутенерстві (дії по забезпеченню заняттям проституцією іншими особами), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 303 КК України; та у переміщенні, переховуванні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням примусу, обману, матеріальної залежності потерпілого, його уразливого стану, за попередньою змовою групою осіб, поєднані з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 149 КК України.

15.03.2024 слідчий відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15.03.2024 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Встановлено строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 00 год. 43 хв. 13.03.2024.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн., та зобов`язано його, у разі внесення застави, прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора і суду та виконувати наступні обов`язки: не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановлено до 11.05.2024.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні,

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 та ч. 2 ст. 149 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 та ч. 2 ст. 149 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про можливість визначення йому застави у виді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання або застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, 2 ст. 149 КК України. є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених злочинів.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованих йому злочинів, з посиланням на те, що підозрюваний перебував з потерпілою ОСОБА_11 , у дружніх відносинах та діяв за її вимогами та в її інтересах, не застосовував щодо останньої насильство або погрози, а також доводи про неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема роздруківок переписок, протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, протоколів допитів свідків, огляду сайтів та мобільного телефону, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання захисника на те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, доводи захисника про те, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_6 у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Посилання захисника на дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, були враховані слідчим суддею, та з урахуванням вказаних відомостей слідчий суддя в ході розгляду клопотання дійшов висновку про наявність підстав для визначення застави підозрюваному в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України. Разом з тим, вказані дані про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі особистої поруки, або зменшення йому визначеного слідчим суддею розміру застави.

Твердження захисника про непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави, є безпідставними, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень є такою, що достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукатиме до їх виконання належним чином.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року, -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3