Справа № 392/625/20
провадження № 1-кп/405/124/20
УХВАЛА

20.02.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000106, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

встановив:

в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда знаходиться кримінальне провадження за №0000106 від 08.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, вказавши, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків. Крім того, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, просив не визначати розмір застави.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими заявлене клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачена та захисник заперечували щодо задоволення клопотання, при цьому обвинувачена вказала, що зазначені прокурором ризики є не доведеними, вона не має наміру переховуватися від суду, знищувати, ховати або спотворювати будь-яку річ чи будь-який документ, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, є раніше не судимою, має доньку, будинок, у якому до затримання проживала, має не задовільний стан здоров`я, а лікування в умовах слідчого ізолятору позитивних результатів недає.

Дослідивши подане прокурором клопотання, матеріали кримінального провадження, у тому числі й характеризуючі дані на обвинувачену, заслухавши клопотання прокурора, обвинуваченої та її захисника, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 21.12.2023 року (справа № 392/625/20, провадження № 1кп/405/124/20) обвинуваченій ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.02.2024 року. Продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 здійснено з урахуванням поданого прокурором клопотання від 20.12.2023 року, яке обгрунтовувалося наявністю визначених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України).

Згідно з клопотанням про продовження обвинуваченій запобіжного заходу, прокурор вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, під час розгляду зазначеного вище клопотання прокурор не довів, що ризики, на які він та інші прокурори раніше посилалися при обґрунтуванні підстав для подальшого тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою, збереглися й до теперішнього часу.

Суд також бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини, по справах:

- «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, при ризику вчинення ним подальших правопорушень, при ризику вчинення ним подальших правопорушень, при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними та абстрактними;

- «Клішин проти України», згідно з яким наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами;

- «Белчев проти Болгарії», у відповідності до якого обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Більш того, суд критично ставиться до позиції і тверджень прокурора, за якими прокурор вважає, що підставою для подальшого тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою є також очікування призначення їй покарання у виді позбавлення свободи. Це також знаходить своє обгрунтування у рішенні ЄСПЛ по справі «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Худойоров проти Росії», «Рохліна проти Росії» та у рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» від 19 грудня 2006 року, згідно з яким наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Але, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, усі клопотання прокурорів про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строків дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою являють собою фактично копії кожного попереднього клопотання, без належних і переконливих для суду обґрунтувань.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків можливої неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, суд відмічає, що з урахуванням матеріалів кримінального провадження, у тому числі й характеризуючих даних на обвинувачену, у даному випадку відсутня навіть вказівка на будь-яку дію, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Прокурор також не довів належними та допустимими доказами, що обвинувачена зможе переховуватися від суду, знищувати, ховати або спотворювати будь-яку річ чи будь-який документ, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується,

Натомість, надаючи оцінку можливості обвинуваченої ОСОБА_3 переховуватися від суду, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», відповідно до якої небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Водночас прокурор не спростував доводів обвинуваченої, що вона потребує лікування та що вона є соціально адаптованою особою, а саме: має постійне місце проживання у селі Нововознесенці, Маловисківського району, Кіровоградської області, де проживає її донька, з якою вона проживала до затримання та є громадянкою України.

25 червня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив рішення у справі за конституційними скаргами заінтересованих осіб щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини п`ятої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, яким констатував, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Конституційний Суд України у даному Рішенні зокрема вважає, що обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (справи: «Смирнова проти Росії» «Пірузян проти Вірменії». «Тирон проти Румунії»).

Ризик втечі обвинуваченого (підозрюваного) не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що такий ризик маловірогідний і необхідність в утриманні особи під вартою відсутня (рішення «Панченко проти Росії»).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (рішення ЄСПЛ «Сулаоя проти Естонії»). При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії»).

Аналогічні правові позиції також викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Яблонський проти Польщі», «Іловецький проти Польщі».

Що стосується заявленого ризику переховування ОСОБА_3 від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, то суд відмічає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 обмежено загальними фразами про тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій ОСОБА_3 та ризик незаконного впливу на свідків, при цьому конкретних даних або іншої інформації такого впливу або намагання ОСОБА_3 переховуватись від слідства, матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою не містять.

Щодо можливості обвинуваченої незаконно впливати на свідків, суд також не погоджується доводами прокурора, оскільки прокурор під час розгляду даного клопотання такий ризик не довів.

Ризик стосовно можливості знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення також не знайшли свого підтвердження, оскільки дане твердження прокурора грунтується на суб`єктивній думці прокурора та жодним доказом не підтверджений.

Отже, при оцінці доводів прокурора про існування передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, на які прокурор посилався у своїй промові на підтримання даного клопотання, слідчий суддя критично ставиться до тверджень прокурора, оскільки жоден з ризиків прокурор у судовому засіданні не довів, як не обґрунтував і того, що збереглися раніше визначені судом ризики, тільки процитував норми закону.

Таким чином суд вважає, що оскільки прокурором ризики, не доведені, підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369, 395 КПК України,

постановив:

в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6