Справа №576/1525/21 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-кп/816/1039/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Зґвалтування
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 153 ( в редакції КК України від 2001 року), ч. 3 ст. 153 (в редакції КК України від 2001 року) ,ч 4 ст. 152 ( в редакції КК України від 2019 року), ч. 3 ст. 153 ( в редакції КК України від 2019 року), ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 (в редакції КК України від 2019 року) КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153 ( в редакції КК України від 2001 року), ч. 2 ст. 152 (в редакції КК України від 2019 року), ч. 3 ст. 152 (в редакції КК України від 2019 року) КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який закінчується 30 березня 2024 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року, клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 години 26 травня 2024 року.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що вже тривалий час перебуває під вартою, що є недопустимим. Пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень не ґрунтується на належних та допустимих доказів. Так, заявлена кількість статевих актів, які нібито відбулися з потерпілою, жодним доказом не підтверджено та перевищу загальноприйняту норму для тривалості статевого життя дорослої людини.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, захисника ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 153 ( в редакції КК України від 2001 року), ч. 3 ст. 153 (в редакції КК України від 2001 року) ,ч 4 ст. 152 ( в редакції КК України від 2019 року), ч. 3 ст. 153 ( в дер акції КК України від 2019 року), ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 (в редакції КК України від 2019 року) КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153 ( в редакції КК України від 2001 року), ч. 2 ст. 152 (в редакції КК України від 2019 року), ч. 3 ст. 152 (в редакції КК України від 2019 року) КК України, про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, направлених проти статевої свободи та статевої недоторканості, за які передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, вчинені по відношенню до неповнолітньої особи, що доводиться обвинуваченому племінницею, тобто перебуває з нею у сімейних відносинах. Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу суд першої інстанції.

Згідно практики ЄСПЛ, тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З врахуванням того, що злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості, у вчиненні яких, обвинувачується ОСОБА_7 , становлять небезпеку для суспільства, в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав є виправданим продовження останньому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи відсутність у обвинуваченого сталого джерела до існування, заробітку, міцних соціальних зв`язків, є об`єктивні підстави вважати, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 має асоціальну спрямованість. Останній може вчинити нове кримінальне правопорушення за умови обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Також судом першої інстанції вірно оцінено та обставина, що потерпіла є племінницею і перебуває з обвинуваченим у родинних відносинах, яка проживає з матір`ю останнього, бабусею потерпілої, котра має вплив на останню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

При розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, апеляційний суд повинен уникати наскільки це можливо, будь-якого дублювання в збиранні та оцінці доказів, які мають значення для розгляду кримінального провадження щодо доведеності висунутого обвинувачення, яке здійснюється судом першої інстанції, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції повинен відбуватись впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно, доводи обвинуваченого про не доведення факту вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів не бере до уваги.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що застосування менш суворішого запобіжного заходу, не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити зазначені дії, тобто подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.

Відповідно до практики ЄСПЛ розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як встановлено колегією суддів, тривалий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обумовлюється складністю кримінального провадження з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, щодо якого здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового розгляду. Водночас суспільний інтерес у цьому провадженні, виходячи з характеру висунутого обвинувачення та наслідків кримінального правопорушення, про що зазначалося вище, на переконання колегії суддів, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3