Справа № 646/7133/24
№ провадження 1-кп/646/946/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду

в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000476 від 03.04.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, не працює, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

в скоєнні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

З 19 лютого 2014 року представниками російської федерації (далі - рф) розпочато збройне вторгнення збройних сил рф (далі ЗС рф), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами ЗС рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ - голосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС рф представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації рф окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими рф з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими рф (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС рф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно- артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї ЛЕП фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також, встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї OOH ES-11/1 від 02 03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії РФ проти України», п.п. 17,18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.).

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 р., ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони. навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

За результатом вчинення вказаних дій військовими формуваннями держави- агресора рф в період з 24.02.2022 по 10.09.2022 було тимчасово окуповано частину територію Харківської області, в тому числі м. Куп`янськ Харківської області, які в інтересах Російської Федерації створили на вказаних територіях незаконні органи влади - окупаційну адміністрацію держави-агресора рф, метою діяльності якої було завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, 03.06.2022 на території м. Куп`янськ Харківської області групою осіб з числа громадян України з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою «тимчасова цивільна адміністрація Харківської області», що створена та функціонує в інтересах рф, та обрання її керівника - громадянина України ОСОБА_4 . Надалі вказаний незаконний орган влади був перейменований в «тимчасову військово-цивільну адміністрацію Харківської області».

10.06.2022 головою «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_4 видано наказ № 9/22 від 10.06.2022, згідно з яким затверджене утворення районних окупаційних адміністрацій держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, зокрема «временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Куп`янськ).

18.07.2022 головою «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_4 видано наказ №УГ-35/22 від 18.07.2022 щодо перейменування назви вказаного незаконного органу в «военно-гражданскую администрацию Харьковской области», згідно з п. 2 якого також, перейменовано районні підрозділи вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора на «военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснено з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно- штатної структури відповідно до п. 3 вказаного наказу.

Так, у громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала на території тимчасового окупованого м. Куп`янськ Харківської області, у невстановлений час, але не пізніше 08.07.2022, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території, а саме, посади «ведущего специалиста отдела по работе с обращениями граждан Управления информационного и документационного обеспечения Военно-гражданской администрации Харьковской области».

З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу ОСОБА_3 08.07.2022, прибула до будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходилась « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де погодилась зайняти посаду «ведущего специалиста отдела по работе с обращениями граждан Управления информационного и документационного обеспечения Военно-гражданской администрации Харьковской области».

Приблизно через два тижні, більш точна дата не встановлена, ОСОБА_3 підписала та отримала копію трудового договору щодо зайнятої посади «ведущего специалиста отдела по работе с обращениями граждан Управления информационного и документационного обеспечения Военно-гражданской администрации Харьковской области», що не пов`язана із виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у вказаній окупаційній адміністрації держави-агресора.

До службових обов`язків ОСОБА_3 , відповідно до займаної посади, входило прийняття заяв громадян та надання відповідей на запити громадян, що надходили до «временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области».

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_3 з 08.07.2022 до початку серпня 2022 року, здійснювала прибуття до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився «отдел по работе с обращениями граждан Управления информационного и документационного обеспечения Военно-гражданской администрации Харьковской области», де виконувала свої службові обов`язки. З початку серпня 2022 року, більш точна дата не встановлена, до початку вересня 2022 серпня, більш точна дата не встановлена, ОСОБА_3 виконувала свої службові обов`язки згідно з трудовим договором на посаді «ведущего специалиста отдела по работе с обращениями граждан Управления информационного и документационного обеспечения Военно-гражданской администрации Харьковской области» за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки відділ змінив територіальне розташування.

В подальшому, на початку вересня 2022 року, більш точна дата не встановлена, у зв`язку зі деокупацією підрозділами ЗСУ м. Куп`янськ Харківської області ОСОБА_3 припинила виконувати свої службові обов`язки згідно з трудовим договором на посаді «ведущего специалиста отдела по работе с обращениями граждан Управления информационного и документационного обеспечения Военно-гражданской администрации Харьковской области».

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

ОСОБА_3 надала письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам ч. 3 ст. 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин, суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, з вищою освітою, заміжня, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога у КНП «Куп`янське ТМО» не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у Куп`янському РВП ГУНП в Харківській області не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг від сусідів на поведінку обвинуваченої не надходило.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд бере до уваги правову позицію, сформульовану у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 344/16025/18, а саме, рішення суду про позбавлення права займатись певною діяльністю має бути чітко і ясно сформульовано в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин покарання, а також відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, враховуючи умови її життя, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління та місцевого самоврядування, в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, що є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Дійшовши висновку про можливість не визначати додаткове факультативне покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно з ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки №379592439 від 22.05.2024 щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відомості відсутні.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд дійшов висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи відсутність майна, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124, 369, 370, 373, 374, 377, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління та місцевого самоврядування без конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1