Справа № 638/2348/24
Провадження № 1-кп/638/1254/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002802 від 16.11.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, є військовослужбовцем строкової служби, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймає посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - помічника гранатометника і відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.1 ст. 263 КК України, -

встановив:

Наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України №224-ос від 14.05.2023 (про особовий склад) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця строкової служби, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії помічник гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_3 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, військове звання «солдат».

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить строкову військову службу.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження строкової військової служби, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії помічник гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.11.2023 став на злочинний шлях та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, маючи намір ухилитись від військової служби, без дозволу командування, вирішив самовільно залишити місце служби, провівши час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, 15.11.2023 самовільно залишив місце несення служби тимчасове місце розташування підрозділу НОМЕР_1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), та у період часу з 15.11.2023 (більш точний час не встановлено) по 21.23 год 16.11.2023, тобто до моменту затримання, в порядку ст. 208 КПК України, перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а протиправно та самочинно звільнений від обов`язку військової служби час проводив на власний розсуд.

16.11.2023 ОСОБА_5 затримано в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в порядку ст. 208 КПК України, під час вчинення злочину.

Крім того, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем Державної прикордонної служби був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння, бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Так, відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Натомість, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , проходячи військову службу на посаді помічника гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_2 , у серпні 2023 року (більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені), перебуваючи у зоні проведення бойових дій біля АДРЕСА_3 , знайшов: 3 підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ, 1 підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2, 1 підривач до ручних гранат типу М213, які відносяться до категорії вибухових пристроїв; 1 споряджений корпус ручної гранати Ф-1, 1 корпус ручної гранати М67, 2 корпуси ручних гранат РГ-42 які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а також 113 патронів калібру 5,45х39 АК, які є бойовими припасами та придатні до стрільби.

Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння знайдених ним бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Надалі ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються бойовими припасами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами поза місцем проведення бойових дій, підняв с землі 3 підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ, 1 підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2, 1 підривач до ручних гранат типу М213, які відносяться до категорії вибухових пристроїв; 1 споряджений корпус ручної гранати Ф-1, 1 корпус ручної гранати М67, 2 корпуси ручних гранат РГ-42 які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а також 113 патронів калібру 5,45х39 АК, які є бойовими припасами та придатні до стрільби та відніс їх до місця тимчасового проживання домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_2 (більш точна адреса не встановлена), після чого поклав їх до свого рюкзака, таким чином здійснивши придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, та носив їх при собі без передбаченого законом дозволу до 16.11.2023 приблизно о 13.14 год, де на відкритій ділянці місцевості, неподалік від будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 був виявлений працівниками Національної поліції України. У проміжок часу з 14.39 год по 15.26 год за вказаною адресою проведено огляд місця події, в ході якого, у ОСОБА_5 виявлено та вилучено раніше придбані бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, а саме: 3 підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ, 1 підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2, 1 підривач до ручних гранат типу М213, які відносяться до категорії вибухових пристроїв; 1 споряджений корпус ручної гранати Ф-1, 1 корпус ручної гранати М67, 2 корпуси ручних гранат РГ-42 які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а також 113 патронів калібру 5,45х39 АК, які є бойовими припасами та придатні до стрільби.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за:

ч.1 ст.263 КК України, тобто у носінні та придбанні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу;

ч. 4 ст. 408 КК України, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчинених кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.263 та ч.4 ст. 408 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за:

ч.1 ст.263 КК України, тобто у носінні та придбанні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу;

ч. 4 ст. 408 КК України, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Визначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує: тяжкість скоєних правопорушень; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх суспільну небезпеку; а також, враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зазначає, що вчинені ОСОБА_5 правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є:

за ч.1 ст. 263 КК України - тяжким злочином;

за ч.4 ст. 408 КК України особливо тяжким злочином.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у АДРЕСА_1 , є громадянином України, з середньою освітою, військовослужбовцем строкової служби, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймає посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії помічника гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За медичною характеристикою ОСОБА_6 перебував у стаціонарному лікуванні при госпітальному відділенні ВМЗ 15 МПЗ ДПСУ, з 07.11.2023 по 14.11.2023. Раніше не судимий, за спеціалізованою психіатричною медичною допомогою в ОКНП ЧОПЛ не звертався. Відповідно до службової характеристики, за час проходження служби в Державній прикордонній службі України, зарекомендував себе з негативної сторони.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за кожне з вчинених кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його ставлення до скоєного, не можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

-за ч.4 ст.408 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 16 листопада 2023 року.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати строк тримання під вартою з 16 листопада 2023 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судових експертиз:

1) № СЕ-19/121-23/28071-БЛ від 25.12.2023 2271,84 грн;

2) № КСЕ-19/121-23/27833 від 19.01.2024 9087,36 грн;

3) № СЕ-19/121-23/27803-КТ від 10.01.2024 7572,80 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_5 від 16.11.2023 за адресою: АДРЕСА_5 та які було вилучено в ході огляду місця події від 16.11.2023 за участі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , а саме:

1) корпус ручної осколочної гранати М-67 з маркуванням «TNS 13J024-025»;

2) корпус ручної осколочної гранати Ф-1 з маркуванням «16716-254-D TNT»;

3) два корпуси РГ-42 з ідентичним маркуванням «21 85-51Т» на кожній;

4) підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 4 одиниці з маркуванням з зовнішнього боку запобіжного важіля на № 1,2,3 ідентичні «УЗРГМ 10-84 354»та на №4 «185-84 УЗРГМ 2583» один підривач іноземного виробництва «М 213 СТР» з маркуванням на важелі «FUZEM213 CTJ 4E 506-002;

5) патрони калібру 5.45 у кількості 114 шт. та плашки спорядження для магазинів;

6) IPhone XR сер. MT3T2LL, G0NXWQLLKXKW, IMEI 77000.

Речові докази, а саме: корпус ручної осколочної гранати М-67 з маркуванням «TNS 13J024-025»; корпус ручної осколочної гранати Ф-1 з маркуванням «16716-254-D TNT»; два корпуси РГ-42 з ідентичним маркуванням «21 85-51Т» на кожній; підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 4 одиниці з маркуванням з зовнішнього боку запобіжного важіля на № 1,2,3 ідентичні «УЗРГМ 10-84 354»та на №4 «185-84 УЗРГМ 2583» один підривач іноземного виробництва «М 213 СТР» з маркуванням на важелі «FUZEM213 CTJ 4E 506-002; патрони калібру 5.45 у кількості 114 шт. та плашки спорядження для магазинів, які перебувають на зберіганні у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві - знищити.

Речовий доказ, а саме IPhone XR сер. MT3T2LL, G0NXWQLLKXKW, IMEI НОМЕР_2 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1