Справа № 177/1615/22
Провадження № 1-кп/177/87/24
У Х В А Л А

19 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши заяву представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області від представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 надійшла заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про ухвалення додаткового рішення в кримінальному провадженні № 0000947 від 29.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024, обвинувачену ОСОБА_4 визнано винуватою за ч. 2 ст. 345 КК України, цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю, у зв`язку з чим вона просить вирішити питання про стягнення з обвинуваченої судових витрат, які полягають у витратах на понесену правову допомогу в порядку ч. 8 ст.141 ЦПК України, на підтвердження чого до заяви долучені документи щодо судових витрат, які поніс цивільний позивач.

Суддя, дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження №0000947 від 29.08.2021, вважає необхідним заяву представника потерпілого ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, повернути заявнику, виходячи із наступного.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024, обвинувачену ОСОБА_4 визнано винуватою за ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки передбачені ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 51 678 (п`ятдесят одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн.16 коп. та моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Положення, які стосуються процесуальних витрат у кримінальному провадженні, регламентовані главою 8 КПК України.

Натомість, при подачі заяви про постановлення додаткового рішення у кримінальному провадженні № 0000947 від 29.08.2021, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 посилається на норми ЦПК України, що є помилковим, оскільки у цьому провадженні застосуванню підлягають норми КПК України.

Зазначене узгоджується із висновком ВП ВС у справі №462/6473/16-ц від 21.11.2018, відповідно до якого питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Відповідно до ч.1 ст.120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому, правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, особа має процесуально підтвердити надання правових послуг.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

При цьому, зі змісту положень ч. 5 ст. 128 КПК України слідує, що норми Цивільного процесуального кодексу України застосовуються в кримінальному провадженні за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить визначення поняття «додаткове рішення», не передбачає можливість та процедуру ухвалення додаткового рішення у кримінальному провадженні, в тому числі після ухвалення судом вироку в кримінальному провадженні чи прийняття іншого рішення, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 126 КПК України).

В постанові у справі №598/1781/17 від 17.06.2020 Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Вимога про стягнення з обвинуваченої судових витрат, які полягають у витратах на понесену правову допомогу у цивільному позові, при розгляді справи по суті та в дебатах представником потерпілого заявлена не була.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 завершено розгляд кримінального провадження №0000947 від 29.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 по суті.

Можливість винесення додаткового рішення після ухвалення вироку КПК України не містить. Рішення щодо процесуальних витрат може бути оскаржене в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що порушене у заяві питання не регулюється нормами КПК України, суд вважає за необхідне, заяву представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 про приєднання доказів та ухвалення додаткового рішення про стягнення із ОСОБА_4 судових витрат на надання професійної правничої допомоги на користь потерпілого ОСОБА_2 в кримінальному провадженні №0000947 від 29.08.2021, такою, що не підлягає розгляду.

Керуючись ст.ст.7, 369-372 КПК України,суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - вважати такою, що не підлягає розгляду у кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1