Справа № 192/852/24
Провадження № 1-в/192/76/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «СВК (№21)» - ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Грузка-Зарінський міста Макіївка Донецької області, який відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2022 року яким він засуджений за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України з урахуванням вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2022, яким засуджений за ч.3 ст. 185 КК України,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Початок строку: 20.09.2021 року

Кінець строку: 29.03.2025 року

встановив:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Зазначив, що якщо передбачена можливість, то хоче раніше звільнитись.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 не підлягає умовно-достроковому звільненню так, як має одне заохочення та не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що засуджений має лише одне заохочення, не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання виді 3 років 6 місяців позбавлення волі за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2022 року яким він засуджений за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України з урахуванням вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2022, яким засуджений за ч.3 ст. 185 КК України.

Згідно з характеристикою ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 30.09.2021 року. За період перебування в СІЗО порушень режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав. В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 29.09.2022 року, працевлаштований на виробництві установи в ТНП різноробочим. За час відбування покарання характеризується задовільно, порушень режиму утримання не допускає, стягнень не має, має одне заохочення.. З іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. ОСОБА_5 не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участі в роботі самодіяльних організацій установи, не підтримує зв`язки з рідними.

30.06.2023 року комісією Солонянської ВК №21 відмовлено засудженому у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.

02.02.2024 року комісією Солонянської ВК №21 відмовлено засудженому у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 на профілактичному обліку не перебуває.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 має одне заохочення у вигляді подяки за підсумками роботи за 2-й квартал 2023 року застосоване до нього 20.07.2023, працює та до праці ставиться задовільно.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання до якого засуджений ОСОБА_5 суд враховує, що він має одне заохочення, яке застосоване до нього в 2023 році, не бере участь в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій установи, в реалізації програми диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не підтримує зв`язки з рідними.

Застосоване до ОСОБА_5 в 2023 році заохочення не має системного характеру, тому суд вважає, що підстави вважати, що його поведінка протягом всього строку відбування покарання та ставлення до праці є сумлінними відсутні.

Судом також враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому, він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, до нього неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, отже засуджений усвідомлює та розуміє наявність підстав для такого звільнення, його неодноразово було звільнено від відбування покарання з випробуванням. Суд вважає, що на даному етапі відбування ним покарання його умовно-дострокове звільнення не буде відповідати основній меті його призначення та не буде мати попереджувального впливу насамперед на ОСОБА_5 та на інших осіб.

Суд вважає, що формальність підстав для застосування положень ст. 81 КК України у зв`язку з відбуттям відповідного строку покарання на що посилався засуджений не може бути єдиною підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, ОСОБА_5 не довів свого виправлення, умовно-дострокове звільнення є недоцільним, тому в задоволенні клопотання суд відмовляє.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії повної ухвали суду.

Повна ухвала складена 29.04.2024.

Суддя ОСОБА_1