КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 з доповненнями та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.01.2024 залишено без задоволення клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 23 години 00 хвилин по 07 години 00 хвилин наступного дня, за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Цією ж ухвалою на покладено на підозрюваного ОСОБА_10 наступні

_____________________________________________________________________________________Справа №761/2897/24 Слідчий суддя - ОСОБА_12

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1784/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатись з території Київської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;носити електронний засіб контролю;повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну місця свого проживання.

Виконання ухвали покладено на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Залишено без задоволення клопотання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про взяття на поруку.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначено до 21.03.2024 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 25 136 038,02 грн., посилаючись на те, що слідчим суддею не враховано доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 , будучи засновником Благодійного фонду та маючи можливість виїзду за межі Державного кордону України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки має тісні соціальні зв`язки із представниками органів військового управління, у тому числі Білоцерківської районної (державної) військової адміністрації, органів внутрішніх справ, військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На переконання прокурора, слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

22.02.2024 від прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначав, що позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не можуть бути безумовними підставами для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, оскільки не спростовують висновки про те, що ОСОБА_10 може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Слідчий суддя не звернув увагу на те, що до вчинення вказаного особливо тяжкого злочину можуть бути причетні ряд інших осіб, що дає підстави вважати, що в разі, якщо до підозрюваного не буде застосована міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він буде мати можливість спілкуватись із зазначеними особами, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більше того, наявні підстави вважати, що ОСОБА_10 , з метою приховання вчиненого кримінального правопорушення та уникнення кримінальної відповідальності, пов`язаної з безальтернативним покаранням у вигляді позбавлення волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання не дослідив та залишив поза увагою доводи щодо можливості визначення розміру застави, співмірної завданим державі збиткам у розмірі 25 136 038,02 грн.

Також, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою підозрюваному ОСОБА_10 змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання, посилаючись на відсутність у клопотанні та оскаржуваній ухвалі належного обґрунтування наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також посилання на обставини, які свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник вказувала на те, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення є неправомірним.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду, 26.02.2024 надійшла заява ОСОБА_15 про взяття підозрюваного ОСОБА_10 на особисту поруку, в якій ОСОБА_15 зазначив, що готовий забезпечити прибуття підозрюваного до органу досудового розслідування та суду на першу вимогу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту з наведених у ній підстав, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями сторони обвинувачення, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подані прокурором та стороною захисту апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 27.04.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді директора TOB «ГЛОБАЛ XIЛ ІКС ГРУП» (), будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, заволодів грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 (), які виділялися на її потреби рішеннями Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.01.2022 № 4175/4216 «Про затвердження міської цільової програми з організації військової служби, виконання військового обов`язку, мобілізаційної підготовки і територіальної оборони у місті Києві «Захисник Києва на 2022-2024 роки» та від 15.12.2022 № 5828/5869 «Про бюджет міста Києва на 2023 рік», в особливо великих розмірах, шляхом поставки не якісного форменого одягу, який не відповідає технічним умовам, розробленим та уведеним у дію Міністерством оборони України та не може використовуватись за своїм цільовим призначенням, під видом форменого одягу належної якості.

22.01.2024 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України.

23.01.2024 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, та у випадку визначення застави, визначити розмір застави в сумі 25 136 038, 02 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.01.2024 залишено без задоволення клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 23 години 00 хвилин по 07 години 00 хвилин наступного дня, за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Цією ж ухвалою на покладено на підозрюваного ОСОБА_10 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатись з території Київської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю;повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну місця свого проживання.

Виконання ухвали покладено на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні

Залишено без задоволення клопотання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про взяття на поруку.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначено до 21.03.2024 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеним вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваногопереховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність існування у кримінальному провадженні іншого вказаного у клопотанні слідчого ризику, зокрема можливості підозрюваного перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також недоведеність стороною обвинувачення існування обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленому у кримінальному провадженні ризику, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки та такий ступінь вірогідності, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дитей, працевлаштований, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту в нінчий час доби.

Разом з тим, колегія суддів не убачає підстав для застосування щодо ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді особистого зобов`язання, про який порушено питання в апеляційній скарзі захисника, оскільки, на переконання колегії суддів, більш м`який запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім стримуючим засобом, та не здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З цих же підстав колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_15 про взяття підозрюваного ОСОБА_10 на особисту поруку, оскільки, на переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде недостатнім стримуючим заходом для запобігання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідуавння та суду.

Викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведність існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Крім того, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор фа не звернув увагу на те, що слідчий суддя здійснює судовий розгляд у межах поданого клопотання слідчого. У той же час, подане слідчому судді клопотання містило посилань на існування у кримінальному провадженні вищевказаного ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційних скарг прокурора та захисника підозрюваного висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційних скарг.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 з доповненнями та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року, -без змін.

У задоволенні заяви ОСОБА_15 про взяття підозрюваного ОСОБА_10 на особисту поруку, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3