Єдиний унікальний номер № 333/6096/24
Провадження № 1-кс/333/1961/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені, Ізмаїльського району, Одеської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, в кримінальному провадженні, що 08.06.2024 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004708, за участі прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі лейтенант Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , звернувся до слідчого суді з вищевказаним клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 , строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначив, що зібраними під час досудового розслідування доказами, встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, який є особливо тяжким злочином та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий та прокурор під час розгляду клопотання його підтримали та просять задовольнити.

Підозрюваний не заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що він неодружений, немає на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, за місцем реєстрації проживає з батьками, також повідомив, що проходить військову службу по мобілізації з 12.03.2022, а до цього працював на посаді автомаляра в автомайстерні в м. Одеса.

Захисник заперечував проти застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наполягаючи на тому, що слідчий і прокурор не довели наявність ризиків, про які зазначили в клопотанні, підозрюваний не збирається впливати на свідків чи вчиняти інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства чи суду та буде вчасно виконувати процесуальні обов`язки, а тому для забезпечення їх виконання не має потреби обирати запобіжний захід.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді бойового медика протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 4 батальйону оперативного призначення, згідно наказу командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 12.10.2023 № 301, солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи умисно в умовах воєнного стану, 23.04.2024 самовільно залишив місце служби з метою ухилення від військової служби, а саме місце тимчасової дислокації роти вогневої НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_3 НГУ, яка розташовувалась у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцеперебування до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

За вказаним фактом, 08.06.2024 уповноваженою особою першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004708, за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

09.07.2024 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі лейтенантом ОСОБА_5 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Запорізької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України, яка того ж дня була вручена йому особисто.

Таким чином, ОСОБА_3 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- повідомленням про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення з додатками, яке надійшло з військової частини НОМЕР_3 НГУ;

- протоколами допиту свідків - військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 НГУ, які пояснили обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, на які вказують слідчий і прокурор.

Розуміючи тяжкість вчиненого злочину, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем Збройних Сил України, і у разі не застосування запобіжного заходу пов`язаного з позбавленням волі має повернутися до місця служби, де в разі наявного бойового розпорядження може бути відряджений до зони бойових дій де є можливість здійснити спробу залишити підконтрольну ЗСУ територію України під час безпосереднього виконання своїх обов`язків військової служби з метою уникнення настання кримінальної відповідальності та його ув`язнення на підставі вироку суду.

Крім того, 07.07.2024 ОСОБА_3 було виявлено на відстані 100 метрів від лінії Державного кордону України на території Одеської області (поблизу пункту пропуску «Рені») при спробі незаконно перетнути кордон за допомогою акваскутера, рухаючись в напрямку Румунії, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення № 264210 від 07.07.2024.

Тому зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_3 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому слід враховувати, що відповідно до норм КПК України, допит свідків має також проводитися під час судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, необхідно взяти до уваги, що підозрюваний є військовослужбовцем, у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

Зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_3 являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може повторно покинути місце служби, чим фактично вчинить нове кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

Тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, варто зазначити, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_3 задля нівелювання ризиків можливості переховуватися від суду і слідства, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 буде саме тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі ухвалення вироку, наслідки злочину, а саме, зниження бойової готовності підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу, в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_3 не можливо, оскільки, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193-194, 196, 205 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 вересня 2024 року включно, з утриманням в установі для попереднього ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 07 вересня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений 11.07.2024 року о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1