Провадження № 1-кс/554/5465/2024
У Х В А Л А

24 травня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000688 від 27 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 03 серпня 2023 року у справі № 554/6417/23 (провадження № 1-кс/554/9576/2023) на військовий квиток ОСОБА_4 та зобов`язати слідчих та прокурорів повернути військовий квиток його власнику ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що з моменту вилучення майна та накладення на нього арешту минуло дев`ять місяців, що є достатнім для виконання необхідних слідчих та процесуальних дій з вказаним майном, дослідження та фіксації необхідної інформації, яка має значення для потреб досудового розслідування, з урахуванням того, що заходи забезпечення кримінального провадження мають тимчасовий характер, а не постійний, однак станом на даний час органом досудового розслідування не доведено наявності будь-яких фактичних даних (доказів), які б свідчили про необхідність у збереженні накладеного арешту. Про підозру в межах кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено. Разом із тим, факт перебування майна під арештом тривалий час порушує права та інтереси ОСОБА_4 , як власника майна, зокрема позбавляє його конституційного права на законних підставах користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Наголосив на тому, що військовий квиток ОСОБА_4 є його особистим документом, який був отриманий відповідно до норм чинного законодавства України, а тому з огляду на введення в Україні воєнного стану, повинен знаходитися у останнього. Зазначив, що стороною обвинувачення не доведено та не зазначено, конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які б виправдовували такий спосіб втручання у приватне життя ОСОБА_4 , а тому просив його скасувати в порядку статті 174 КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Слідчий групи слідчих в кримінальному провадженні - старший слідчий ВРЗ у СГ та СД СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд цього клопотання без його участі, в якій заперечив проти його задоволення, зазначивши в обґрунтування своєї позицій, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000688 від 27 вересня 2023 року триває, а військовий квиток ОСОБА_4 являється речовим доказом і необхідний для проведення подальших слідчий дій в кримінальному провадженні.

Заслухавши думку адвоката, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження № 0000688 від 27 вересня 2023 року, яке на запит суду було надано слідчим, та судового провадження № 554/6417/23 (провадження № 1-кс/554/9576/2024), в межах якого було накладено спірний арешт, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 07 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до постанови слідчого від 01 серпня 2023 року вилучений в ході проведення обшуку військовий квиток на ОСОБА_4 визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчої судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2023 року накладено арешт без права розпорядження, відчуження та користування на майно, вилучене 01 серпня 2023 року, в тому числі на військовий квиток на ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 .

Як слідує із змісту цієї ухвали суду, метою застосування щодо військового квитка ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна було забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим було доведено існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема зберегли на собі сліди кримінальних правопорушень. При цьому слідчою суддею було враховано можливість використання його як доказу в даному кримінальному провадження, наслідки арешту майна, а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В подальшому, 27 вересня 2023 року із матеріалів названого кримінального провадження було виділене кримінальне провадження під № 0000688 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 322 і ч. 1 ст. 366 КК України в окреме провадження, по якому на цей час триває досудове розслідування.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При тому відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені в частині 3 статті 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Між тим, слідчим не надано суду відомостей про здійснення будь-яких слідчих, оперативно-розшукових дій щодо військового квитка ОСОБА_4 , а лише констатовано про необхідність їх проведення в майбутньому, без надання будь-яких доказів на підтвердження цього.

Разом із тим, з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, в свою чергу, не вбачається даних, які б свідчили про дослідження названого військового квитка.

В цьому аспекті слідчий суддя зазначає, що не дивлячись на те, що з часу вилучення військового квитка ОСОБА_4 , тобто з 01 серпня 2023 року, до моменту даного судового розгляду минув тривалий проміжок часу, ніякі дії, спрямовані на його дослідження, зокрема проведення судових експертиз, по ньому не вчинювалися, огляд не проводився, а тому приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у право на мирне володіння заявником належним йому майном.

Так, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7 і 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні клопотання слідчий суддя також враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поряд із цим, відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

На підставі викладеного, дотримуючись принципів кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканості права власності, зважаючи на те, що в кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, з військовим квитком ОСОБА_4 будь-яких слідчих (розшукових) дій не здійснюється та експертні дослідження не проводяться, слідчий суддя вважає, що на даний час потреба у подальшому утриманні відповідного майна під арештом відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

З огляду на викладене, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000688 від 27 вересня 2023 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000688 від 27 вересня 2023 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2023 року у справі № 554/6417/23, провадження № 1-кс/554/9576/2023 на військовий квиток ОСОБА_4 .

Зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000688 від 27 вересня 2023 року, повернути ОСОБА_4 військовий квиток.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6