КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3546/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження для обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжено для обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави терміном на 60 днів, тобто до 24 травня 2024 року включно.

Захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, як незаконну.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та не обґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Матеріали справи не містять будь яких даних, які б поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість підозри, а також в розумінні п.1 ч.1 ст. 178 КПК України наявності вагомих доказів причетності підзахисного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Не погоджується з вказаними ризиками в клопотанні прокурора. Вважає, що підстав та доказів необхідності в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не міститься в матеріалах справи.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що захисником не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування відправосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111 КК України, які відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Судом першої інстанції при продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що висновок про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на об`єктивних даних. Застосування найсуворішого запобіжного заходу зумовлене тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за найтяжче з яких у разі визнання його вини, передбачено покарання у виді позбавлення на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочинів, відомості про особу обвинуваченого, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкриміновані злочини, може з метою уникнення покарання переховуватись від суду. Як зазначив в клопотанні прокурора, наразі не встановлено всіх речей та документів, які зберегли на собі сліди злочину, не допитано свідків, існують ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нові кримінальні правопорушення або продовжити злочинну діяльність. Враховані обставини щодо обвинувачення у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки в умовах воєнного стану та мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку у сукупності з даними, що характеризують особу обвинуваченого, спростовують доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Доводи апелянта про відсутність доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення є передчасними на даному етапі провадження, оскільки рішення про доведеність вини особи за пред`явленим обвинуваченням, щодо правильності кваліфікації її дій стороною обвинувачення, суд приймає лише на підставі досліджених доказів, яким оцінка надається в нарадчій кімнаті. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4