Справа № 333/2431/24
Провадження №1-кс/333/962/24
УХВАЛА

20 березня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У своїй скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що він 01.03.2024 року звернувся до ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі з повідомленням про вчинення адвокатом ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.5 ст.407, ч.1 ст.435-1 КК України, яка була отримана 06.03.2024 року. Водночас, станом на подачу скарги уповноважені особи вказаного правоохоронного органу не внесли відповідні відомості до ЄРДР, хоча у матеріалах, доданих до повідомлення про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень достатньо даних.

На думку ОСОБА_2 працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі, допустили бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Враховуючи вимоги ст.303 КПК України ОСОБА_2 просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі внести відомості до ЄРДР за його повідомленням від 01.03.2024 року.

Розглянувши скаргу ОСОБА_2 , а також матеріалами, отримані від ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі, слідчий суддя дійшов до такого.

Згідно відповіді заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі ОСОБА_4 від 19.03.2024 року заява ОСОБА_2 від 01.03.2024 року надійшла до управління 06.03.2024 року та розглядалася уповноваженими особами другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) у зв`язку з тим, що подія мала місце на території Херсонської області.

Як вбачається з відповіді керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 18.03.3024 року заяву ОСОБА_2 від 01.03.2024 року розглянуто саме уповноваженими особами зазначеного слідчого відділу і прийнято рішення про долучення її до матеріалів кримінального провадження №0000015, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.09.2023 року за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_6 розташування військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться у м. Херсоні.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК). Будучи одним із проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідує, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Водночас, нормами Розділу ІІІ КПК України визначено, що повноваження слідчого судді місцевого суду здійснюються ним лише щодо органів досудового розслідування та дізнання, які знаходяться в межах територіальної юрисдикції даного суду.

При цьому, ні положеннями § 1 Глави 26 КПК України, який регламентує оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, ні іншими положеннями Глави 26 КПК України не визначено територіальної підсудності розгляду скарг, які подаються в порядку §1 Глави 26 КПК України.

Для вирішення цього питання суд вважає за необхідне, за аналогією закону застосувати ті норми КПК України, які регулюють подібні правовідносини.

Відповідно до норм КПК України, зокрема ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192 КПК України, клопотання, заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності.

Таким чином, з урахуванням положень ч.6 ст. 9 КПК України, зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Згідно з положеннями ст.38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Згідно позиції, викладеній Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16.06.2016 року № 223/1650/0/4-16, органом досудового розслідування, враховуючи системний аналіз положень п.8 ч.1 ст.3 КПК України та ч.1 ст.38 КПК України, є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Іншими словами, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч.1 ст.38 КПК.

З матеріалів, отриманих від ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі вбачається, що заяву ОСОБА_2 було розглянуто уповноваженими особами другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі у зв`язку з тим, що подія мала місце на території Херсонської області.

Таким чином, фактично ОСОБА_2 оскаржується бездіяльність уповноважених осіб другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі.

Згідно листа в.о.Директора Державного бюро розслідувань адресованого Верховному Суду Касаційний кримінальний суд № 153/0/157-21 від 13.04.2021 року слідує, що відповідно до статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління. З метою ефективного виконання покладених на ДБР завдань з 1 березня цього року у територіальних управліннях почали діяти слідчі підрозділи із дислокацією у всіх областях України. Інформація щодо назв підрозділів, місця дислокації, контактних даних, місцевих та апеляційних судів, під територіальною юрисдикцією якого знаходиться слідчий відділ додана.

Враховуючи, що орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме другий слідчий відділ (з дислокацією у м.Херсоні) Територіального управління ДБР, розташоване у м. Мелітополі не перебуває під територіальною юрисдикцією Комунарського районного суду м. Запоріжжя, скаргу ОСОБА_2 має розглядати суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме Херсонський міський суд Херсонської області.

За таких обставин вважаю, що скаргу ОСОБА_2 необхідно повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 34, 38, 304, 306КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що на підставі ч.7 ст.304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1