Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/10306/23

Провадження № 1-в/635/50/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

УСТАНОВИВ:

31 жовтня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_5 у судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

В державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» відбуває строк покарання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 14.12.2009 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2) 24.03.2010 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 24.04.2014 року по відбуттю строку покарання;

3) 25.12.2014 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 2 місяці. 05.03.2015 року Апеляційним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 4 місяців арешту;

4) 06.03.2015 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

5) 21.05.2015 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

6) 10.06.2015 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 10.10.2017 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;

7) 19.08.2020 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

8) 18.01.2021 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.ч.2, 3 ст. 185 , ч. 1ст. 70,

ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

9) 10.03.2021 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

10) 13.08.2021 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі

Засуджений: 21.09.2021 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Октярського районного суду м. Полтави від 13.08.2021 року, до відбуття 3 роки 5 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28 грудня 2020 року, прибув до державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 03 лютого 20232 року. За час відбування покарання не притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 4 заохочення.

Відповідно до характеристики, наданої на засудженого начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 , ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як високий. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 в державній установі «Темнівська виправна колонія(№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_7 та довідки про заробітну плату, засуджений з лютого 2022 року по серпень 2022 року включно не був працевлаштований, з вересня 2022 року по жовтень 2023 року працевлаштований до майстерні.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_8 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_4 маються процесуальні витрати на користь держави у суму 4 576,60 грн., а також до в бухгалтерії Темнівської виправної колонії знаходиться виконавчий лист на загальну суму 4 255,50 грн., станом на 16 листопада 2023 року виконачим листом утриманого 804,50 грн. Інші витрати засудженим ОСОБА_4 погашені не були, утримань з особового рахунку засудженого не здійснювалось.

Питання щодо можливого застосування статей 100, 101 КПК України, за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання було розглянуто комісією установи 16.02.2022 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Питання про застосування статті 82 КК України, за відбуттям частини покарання було розглянуто 09.09.2022 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування статті 81 КК України було розглянуто 26.04.2023 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не довела свого виправлення.

Таким чином суд встановив, що станом на 16.02.2022, 09.09.2022 та 26.04.2023 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, останній має ряд судимостей за злочини проти власності. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_4 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише позитивна характеристика засудженого.

Проте, такої поведінки засудженого ОСОБА_4 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_4 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд також не встановив на даному етапі відбування покарання, враховуючи, що строк відбування покарання закінчується 25.05.2024 року доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, засуджений ОСОБА_4 не виправився і не довів це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

За таких обставин суд враховує наявність не погашеної заборгованості з процесуальних питань, одинадцяти судимостей, зокрема за статтями 185, 186 КК України, наявність високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, зловживання засудженим наркотичними речовинами та здатності в стані сп`яніння вчинити новий злочин, поведінку за весь час відбуття покарання, ставлення до праці, трьох відмов від застосування заохочувальної норми, як особи, яка не стала на шлях виправлення, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшов висновку про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1