єдиний унікальний номер справи 546/233/24
номер провадження 1-кп/546/63/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 та секретарки судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2024 року за № 0000318 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з професійно-технічною освітою, пенсіонерка, вдова, не є особою з інвалідністю, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не депутатка, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

встановив:

Відповідно до обвинувального акту, з метою незаконного набуття права на чуже майно ОСОБА_3 , а саме: права власності на земельну ділянку, невстановлена особа (щодо якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження), виготовила завідомо підроблені неправдиві документи, а саме:

- довідку Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 17.01.2020 № 27 про те, що померлий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті 18.02.2005 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Його сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала з ним та здійснювала догляд;

- заповіт від 28 грудня 2004 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лобачівської сільської ради народних депутатів Решетилівського району Полтавської області ОСОБА_9 , до якого внесено завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_8 усе своє майно рухоме та нерухоме, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- державний акт серія ПЛ-ІІІ № 026651 від 26.03.2001 на право приватної власності на землю, до якого внесено завідомо неправдиві відомості про те, що державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину України ОСОБА_8 , який мешкає у с. Прокопівка Решетилівського району, у тому, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,96 га на території Решетилівської селищної ради.

У січні 2020 року у ОСОБА_3 виник прямий корисливий злочинний умисел спрямований на заволодіння правом власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0102 площею 4,9609 га, що знаходиться на території Решетилівської селищної ради (на даний час Решетилівської міської ради) Решетилівського району (на даний час Полтавського району) Полтавської області, що залишилась після померлого 18.02.2005 ОСОБА_8 та розпорядником якої на момент скоєння кримінального правопорушення була Решетилівська районна державна адміністрація Полтавської області (на даний час спадкоємець ОСОБА_5 ).

У подальшому, 31 січня 2020 року о 11 год. 30 хв., на виконання свого злочинного наміру, з метою придбання права власності на земельну ділянку, шляхом обману на підставі вищевказаних завідомо підроблених документів, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибула до приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу (на даний час Полтавського районного нотаріального округу) ОСОБА_10 , який здійснює професійну діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , де у службовому кабінеті підписала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину № 9 від 31.01.2020 (спадкова справа № 4/2020 до майна померлого 18 лютого 2005 року ОСОБА_8 ), у якій нотаріусу повідомила завідомо неправдиві відомості, а саме: «18 лютого 2005 року помер мій брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 . На день смерті залишилось спадкове майно, що складається із: земельної ділянки площею 4, 96 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Решетилівської с/ради Решетилівського р-ну Полтавської обл. Я, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємцем згідно заповіту, посвідченого секретарем Лобачівської с/ради Решетилівського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_9 28.12.2004 за реєстровим № 18. Спадкоємці за законом першої черги спадкування мені не відомі. Необхідні документи додаю і прошу видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом».

При цьому, ОСОБА_3 достовірно знала, що ОСОБА_8 її кровним родичем не був та жодних спадкових прав на майно померлого вона не мала.

Вищевказану заяву разом з іншими підробленими документами, а саме:

- довідкою Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 17.01.2020 № 27 про те, що померлий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті 18.02.2005 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Його сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала з ним та здійснювала догляд;

- заповітом від 28 грудня 2004 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Лобачівської сільської ради народних депутатів Решетилівського району Полтавської області ОСОБА_9 , до якого внесено завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_8 усе своє майно рухоме та нерухоме, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- державним актом серія ПЛ-ІІІ № 026651 від 26.03.2001 на право приватної власності на землю до якого внесено завідомо неправдиві відомості про те, що державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину України ОСОБА_8 , який мешкає у с. Прокопівка, Решетилівського району, у тому що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,96 га на території Решетилівської селищної ради;

подала нотаріусу з метою заволодіння правом на майно, а саме: правом власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0102, площею 4,9609 га, що знаходиться на території Решетилівської селищної ради (на даний час Решетилівської міської ради) Решетилівського району (на даний час Полтавського району) Полтавської області.

У подальшому, 31 січня 2020 року, приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу (на даний час Полтавського районного нотаріального округу) ОСОБА_10 , на підставі поданих ОСОБА_3 заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а також завідомо підроблених документів, відкрито спадкову справу № 4/2020 до майна померлого 18 лютого 2005 року ОСОБА_8 , про що внесено відповідні відомості до Спадкового реєстру та 11.02.2020 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за № 129.

11 лютого 2020 року ОСОБА_3 подала приватному нотаріусу Решетилівського районного нотаріального округу (на даний час Полтавського районного нотаріального округу) ОСОБА_10 заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо виникнення права власності) № 38404383, сформовану в електронному вигляді за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0102, площею 4,9609 га, що знаходиться на території Решетилівської селищної ради (на даний час Решетилівської міської ради) Решетилівського району (на даний час Полтавського району) Полтавської області, а також свідоцтво про право на спадщину за законом № 129 від 11.02.2020, з метою її набуття у власність, про що нотаріусом 11.02.2020 внесено відповідні відомості до вищевказаного Реєстру та зареєстровано право приватної власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вона довела свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння правом власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0102, площею 4,9609 га, до кінця.

При цьому судом встановлено, що право розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :00:002:0102, площею 4,9609 га, станом на час скоєння кримінального правопорушення належало Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області. На даний час право приватної власності на земельну ділянку належить спадкоємиці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , його доньці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області у справі № 546/1155/23 від 31.01.2024, яке набрало законної сили 03.03.2024.

Таким чином, умисними протиправними діями ОСОБА_3 , що полягали у придбанні права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0102, площею 4,9609 га, шляхом обману з використанням підроблених документів ОСОБА_5 завдано збитків в сумі 719800 гривень 00 копійок, що становить 684 (719800 : 1051) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що згідно примітки 2 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром та відповідно кваліфікуючою ознакою скоєного.

Вказані дії ОСОБА_3 , які виразилися у придбанні права на чуже майно шляхом обману, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою судді від 28 березня 2024 року призначене підготовче судове засідання на 18 квітня 2024 року.

18 квітня 2024 року проведене підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд даного кримінального провадження на 18 квітня 2024 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 вважала, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинено останньою, тому просить суд визнати її винуватою та, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання,те, що обвинувачена раніше не судима, призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від його відбування із встановленням іспитового строку. Також, посилаючись на положення ст. 77 КК України, прокурор просила не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, визнала повністю та зазначила, що всі обставини, які викладені у обвинувальному акті, дійсно мали місце. У вчиненому правопорушенні щиро кається, просить вибачення перед потерпілою та просить суворо не карати.

Захисник ОСОБА_4 також просив врахувати обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого таку як щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Обвинувачена відповідні висновки зробила, тож подібного у майбутньому не повториться. Просив призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із застосуванням іспитового строку на мінімальної тривалості.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 підтвердили, що земельна ділянка потерпілій повернута, претензій до обвинуваченої потерпіла не має та на суворому покаранні не наполягають.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції обвинуваченої, роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, доходить висновку, що своїми умисними діями, які виразилися у придбанні права на чуже майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах (на момент вчинення кримінального правопорушення), обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення і її протиправні дії суд кваліфікує за частиною 4 статті 190 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення злочину).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно статті 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні виду і міри покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину. Також, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, пенсіонерка, стан її здоров`я, яка за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не зверталася, наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що вона правдиво розповіла про обставини вчиненого кримінального правопорушення, критично відноситься до своїх дій та зобов`язується виправитися, думку прокурора, яка просила призначити покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі на строк п`ять років та звільнити її відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Суд також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №302/904/16-к, відповідно до якого загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Санкцією частини 4 статті 190 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення злочину), передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи сукупність цих обставин, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та їй необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції чинній на момент вчинення злочину) у виді позбавлення волі на мінімальний строк п`ять років із застосуванням положень ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку. Вирішуючи питання тривалості іспитового строку суд виходить з того, що обвинувачена є особою похилого віку, раніше не судимою, у вчиненому правопорушенні щиро розкаялася. Однак кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, відноситься до особливо тяжкого злочину, а тому, враховуючи всі обставини вчинення ОСОБА_3 даного злочину, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченій іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до статті 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Тобто, положення зазначеної статті не передбачають призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна у тому випадку, якщо особу звільнено від відбування основаного покарання на підставі ст. 75 КК.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Враховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого.

По даному кримінальному провадженню наявні процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 20078,28 грн.

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, оскільки обвинувачена визнається винною.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 100, 124, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта за проведення судових експертиз на суму 20078 (двадцять тисяч сімдесят вісім) гривень 28 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- спадкову справу № 4/2020 до майна померлого 18.02.2005 ОСОБА_8 , договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0102 від 17.07.2021 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом №129 (спадкова справа № 4/2020) від 11.02.2020, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0102, витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку :00:002:0102, довіреність, що видана ОСОБА_3 на представництво її інтересів від 11.02.2020 ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , зареєстрована в реєстрі за №131, копію паспорта (1,2,4,12 стор) ОСОБА_12 , копію картки фізичної особи платників податків ОСОБА_12 , копію паспорта (1, 2, 4, 12 стор) ОСОБА_11 , копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_11 , вилучені у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_10 ;

- реєстраційну справу у паперовому вигляді, що містилася в електронній формі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :00:002:0102 та оригінал реєстраційної справи у паперовому вигляді, щодо реєстрації 18.02.2020 права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0102, вилучені у державного реєстратора ОСОБА_14 ;

- оригінал заповіту ОСОБА_3 від 11.02.2020, копію паспорту ОСОБА_3 стор. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 12, 13, копію картки платника податків ОСОБА_3 на 2-х арк., оригінал довіреності ОСОБА_3 зареєстрованої в реєстрі за №131 від 11.02.2020 вилучені у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_10 ;

- договір оренди землі № 53 від 11.02.2020 від ОСОБА_3 на 3 арк., Витяг №200743756 та технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0102, належної ОСОБА_11 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Решетилівської міської ради Полтавського району Полтавської області, вилучені в ході проведення обшуку в ТОВ СКП «Сількомунгосп»;

- довіреність від 31.08.2022 ОСОБА_15 ; довіреність від 09.12.2014 ОСОБА_15 ; витяг про реєстрацію в реєстрі № 2802415; заповіт ОСОБА_15 ; витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39115286; державний акт про право власності на землю ОСОБА_16 від 07.05.2004; витяг з реєстру № 34772728; копія паспорту та коду ОСОБА_16 ; копія державного акту на ОСОБА_15 ; державний акт про право власності на землю № 044561; витяг з реєстру № 7750143; довіреність на ОСОБА_17 ; витяг з реєстру довіреностей № 25064673; заява ОСОБА_17 ; заповіт ОСОБА_17 ; витяг із спадкового реєстру № 34803811; спадковий договір ОСОБА_17 ; витяг із спадкового реєстру № 34805772; копія паспорту ОСОБА_17 ; договір між ОСОБА_18 разом із витягом; договір між ОСОБА_19 разом із витягом; договір між ОСОБА_20 разом із витягом; договір між ОСОБА_21 разом із витягом; договір між ОСОБА_22 з витягом; договір між ОСОБА_18 ; договір між ОСОБА_23 разом із витягом; договір між ОСОБА_24 разом із витягом; договір між ОСОБА_25 разом із витягом; договір між ОСОБА_26 разом із витягом; довіреність ОСОБА_27 разом із витягом; копія паспорту, УБД ОСОБА_27 ; довіреність ОСОБА_28 разом із витягом; копія паспорта ОСОБА_28 та УБД; розпорядження голови РДА № 389 від 23.10.2017; копія завірена розпорядження № 389 від 23.10.2017; розпорядження № 389 від 23.10.2017; сертифікат на право на земельну частку № 0132830; розпорядження № 389 від 23.10.2017; розписка ОСОБА_29 ; заповіт ОСОБА_30 з витягом; витяг ОСОБА_14 ; копія паспорта ОСОБА_30 з ІНН; розписка ОСОБА_31 ; довіреність ОСОБА_30 разом із витягом; довіреність ОСОБА_32 разом із витягом; розписка ОСОБА_31 ; копія паспорта на ІНН ОСОБА_33 ; свідоцтво на право на спадщину за законом ОСОБА_10 разом із витягом; витяг з реєстру ОСОБА_14 ; копія паспорту на ІНН ОСОБА_34 ; розписка ОСОБА_34 ; заповіт ОСОБА_34 з витягом; розписка ОСОБА_35 ; довіреність ОСОБА_36 з витягом; заповіт ОСОБА_33 разом з витягом; витяг з реєстру ОСОБА_14 ; розпорядження № 132 від 12.06.2015; довіреність ОСОБА_33 разом з витягом; договір купівлі-продажу ОСОБА_37 ; заповіт ОСОБА_37 разом з витягом; розписка ОСОБА_38 ; договір від 26.01.2009 з додатками; довіреність від 08.12.2008 на 2 арк. від ОСОБА_39 , вилучені в ході проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_11 ;

- інформаційну довідку за № 370891350 на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку із кадастровим номером :00:002:0102 площею 4,9606 га; реєстраційну справу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :00:002:0102, отримані в ході огляду Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0102, площею 4,9609 га, яка розташована на території Решетилівської міської об`єднаної територіальної громади (колишньої Решетилівської селищної ради) Полтавського району (колишнього Решетилівського району), на яку ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 14 березня 2024 року було скасовано арешт, залишити у володінні власника ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1