ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3619/24
Провадження № 1-кс/362/445/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_5 ,
27.05.2024 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи що на території України введено воєнний стан, 21 березня 2024 року, близько 16 години 40 хвилин, (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська 58-а, Обухівський район, Київська область, обирала товари, які були необхідні для побуту своєї сім`ї.
Так, підійшовши до каси самообслуговування ОСОБА_5 , почала здійснювати сканування обраного нею товару В цей час у ОСОБА_5 , виник прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що на території України діє воєнний стан, шляхом вільного доступу просканувала штрих код пластиліну «Пластиленд» 12 кольорів; шкребка для кухонного тефлону з ручкою; пачки кави у зернах «Ambassador NERO» (1000 г); кухонної металевої вішалки на 5 гачків; парасольки 70 см., для сплати і відразу ж скасувала операцію та сплативши лише за просканований товар.
В подальшому ОСОБА_5 , поклала пластилін «Пластиленд» 12 кольорів; шкребок для кухонного тефлону з ручкою; пачку кави у зернах «Ambassador NERO» (1000 г); кухонну металеву вішалку на 5 гачків; парасольку 70 см., до поліетиленового пакету, не розрахувалась за нього, вийшла з магазину, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд чим спричинила ТОВ «Вигідна покупка», матеріальну шкоду на суму 742,75 грн (сімсот сорок дві) гривні 75 коп.
Окрім цього, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи що на території України введено воєнний стан, 16 квітня 2024 року, близько 11 години 40 хвилин, (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська 58-а, Обухівський район, Київська область, обирала товари, які були необхідні для побуту своєї сім`ї.
Так, підійшовши до каси самообслуговування ОСОБА_5 , почала здійснювати сканування обраного нею товару В цей час у ОСОБА_5 , виник прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що на території України діє воєнний стан, шляхом вільного доступу просканувала штрих код чоловічого тримеру «MLG LT-187»; набору від комарів «Antimosquito» 45 ночей, ектрофумігатор + рідина 30 мл.
В подальшому ОСОБА_5 , поклала чоловічий тример «MLG LT-187»; набор від комарів «Antimosquito» 45 ночей, ектрофумігатор + рідина 30 мл., до поліетиленового пакету, не розрахувалась за нього, вийшла з магазину, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд чим спричинила ТОВ «Вигідна покупка», матеріальну шкоду на суму 699, 20 грн (шісотдевяносто дев`ять) гривень 20 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в умовах воєнного стану.
У клопотанні слідчий вказав, що перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, також може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрювана може переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, вплинути на свідків та потерпілого, вчинити новий злочин, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Слідчому та прокурору не відомо хто є власником будинку де на даний час проживає підозрювана, і на який підставі вона там може проживати, як і доказів, що власник будинку не заперечує, що підозрювана може там перебувати під домашнім арештом.
ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначила, що вона працює офіційно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому просила надати їй змогу працювати.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив врахувати, що його підзахисна має постійне місце роботи та має на утриманні неповнолітніх дітей.
23.05.2024 року старшим слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 23.05.2024 року вручено підозрюваної ОСОБА_5 у відсутності захисника (а.с.41-43).
Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 підтверджуєтьсяпротоколом огляду місця події від 08.05.2024; протоколом огляду від 09.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 16.05.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_7 , від 16.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 15.05.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 , від 16.05.2024; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 , від 20.05.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі представника потерпілого ОСОБА_9 ,від 20.05.2024.
Вирішуючи вищезазначене клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя виходить з положень ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК Українизміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.
Згідно з ст. 9 КПК Українипід час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України.
Його застосування без встановлення наявності підстав та ненадання матеріалів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного.
Слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.
Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.
Вказана судова практика закріплена листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо зазначення слідчим у клопотання про доведеність вини ОСОБА_5 (а.с.3), слідчий суддя наголошує, що презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини визнається однією з основоположних засад кримінального судочинства в правовій державі.
Водночас вона є важливим елементом права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства в силу статті 9 Конституції України як міжнародний договір, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.
Сенс презумпції невинуватості стосується обов`язку держави визнавати правовий статус обвинуваченого як невинуватого на всіх стадіях, що передують визнанню винним.
Випадком, коли відповідно до практики Європейського суду з прав людини порушується принцип презумпції невинуватості, є відображення у судовому рішенні щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, думки про те, що вона винна, без доведення її вини відповідно до закону. Навіть без формального висновку про винуватість достатньо наявності будь-якого висловлювання, з якого вбачається, що суд вважає особу винною.
Як зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від
23 жовтня 2008 року у справі «Хужин та інші проти Росії» (KhuzhinandOthers
v. Russia), положення частини другої статті 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості є одним із елементів справедливого судового розгляду. Цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону.
Європейський суд з прав людини наголошує, як важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи, порушеної проти особи, та визнання її винною в тому чи іншому злочині.
Затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обрання щодо неї запобіжного заходу, інших заходів процесуального примусу не є доказом вини цієї особи. При вирішенні конфлікту між правом людини на свободу та особисту недоторканність, з одного боку, та правом держави застосовувати запобіжні заходи для забезпечення розслідування кримінальної справи з іншого, презумпція невинуватості набуває особливого значення, зокрема під час розгляду судом подання про обрання щодо особи запобіжного заходу, або вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.
На суд покладається обов`язок зважати на всі обставини, що є в матеріалах слідства, прийняти законне та обґрунтоване рішення, керуючись презумпцією невинуватості, яка при розгляді питання про застосування запобіжного заходу створює презумпцію залишення на свободі. Окрім того, оскільки підозрюваний вважається невинуватим, доки вину не доведено, обмеження свободи в жодному разі не може набувати форми покарання або використовуватися як метод запобігання публічним заявам з боку обвинувачуваного, наприклад, про свою невинуватість.
Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не повноважний встановлювати вину особи у скоєнні злочину.
Отже, у цій справі слідчий суддя, залишаючись безстороннім, вирішує порушене у клопотанні питання в межах наданих сторонами доказів, з урахуванням особи підозрюваної, та інших матеріалів, що мають істотне та виключне значення для законного та справедливого судового рішення щодо обрання запобіжного заходу.
Згідно із правилом ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Аналогічно, в п.175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» наведено поняття «обґрунтована підозра», яке означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Слідчий суддя не досліджує і не надає оцінки доказам, які обгрунтовують підозру у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки це є дискреційними повноваженнями суду.
На переконання слідчого судді, органом досудового розслідування були наведені достатні відомості про обставини вчинення дій, кваліфікованих за вказаною вище статтею КК України, які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями, дають підстави слідчому судді для висновку, що могли мати місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, тобто, оцінюючи сукупність отриманих відомостей, слідчий суддя констатує, що кримінальне правопорушення могло бути вчинено за описаних у клопотанні обставин.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ; її вік та стан здоров`я те що вона тяжких захворювань не має, не одружена, але має на утриманні двох неповнолітніхдітей, працює офіційноКП «Комбінат комунальних підприємств м. Васильків», на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; міцність соціальних зв`язків у місці її проживання, те що воназа місцем реєстрації не проживає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,з її слів із дозволу їїцивільного чоловіка, згідно рапорту - характеристики на підозрювану за місцем фактичного проживання зарекомендувала себе посередньо, але із сусідами підтримує дружні стосунки, громадський порядок не порушує; те, що вона раніше судима, але знята з обліку у зв`язку із закінченням іспитового строку (а.с.39); сприяє досудовому слідству,компрометуючих матеріалів на ОСОБА_5 слідчий та прокурор не володіють, також слідчим, прокурором не надано доказів, щодо власника майна де проживає підозрювана, як і не надано думку власника житла, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність слідчим та прокурором наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено ризиків передбачених п. 1, п.3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_5 переховуватися від досудового слідства та суду, оскільки спростовується наданими матеріалами клопотання, що з часу вчинення злочину і до часу звернення з клопотанням до суду підозрювана не переховувалася від досудового слідства та суд, а з`являлася постійно на виклики; впливати на свідків, потерпілого, то свідки та потерпілі в даному кримінальному провадженні допитані, що підтверджується протоколами допиту свідків та потерпілих, а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_5 дієвим буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з матеріалів справи не вбачається.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим та прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосувати щодо неї альтернативний запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме обґрунтованої підозрою, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, може забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 181, 183, 184, 194, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борисів, Фастівського району, Київської області, громадянки України, яка має середню освіту, не одруженої, працюючої КП «Комбінат комунальних підприємств м. Васильків», маючі на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
- повідомляти прокурора, слідчого, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, роботи.
Роз`яснити підозрюваної ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Відділ поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення та до «27» липня 2024 року, включно.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошено 03.06.2024 року.
Слідчий суддя ОСОБА_10