Номер провадження: 11-сс/813/777/24
Справа № 522/1975/24 1-кс/522/2503/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000020 від 17.01.2024 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого вищу освіту, офіційно не працюючого, інваліда 2 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України,

встановив:

В провадженні СВ УСБУ в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0000020 від 17.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.114-2 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, за наступних обставин.

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08.11.2023 № 34294-ІХ затверджено Указ Президента України від 06.11.2023 №734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. з 16.11.2023 строком дії на 90 діб, тобто до 14.02.2024 та у подальшому Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2024 № 3564-ІХ затверджено Указ Президента України від 05.02.2024 №49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. з 14.02.2024 строком дії на 90 діб, тобто до 13.05.2024.

Установлено, що ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним із засобів масової інформації та інших відкритих джерел інформації про введення правого режиму воєнного стану на всій території України, а також введеної органами державної влади на обмеження що стосуються фото- та відео зйомки, заборони розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії ІНФОРМАЦІЯ_9, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, при невстановлених слідствах обставинах за допомогою електронного обладнання, а саме належного йому мобільного телефону моделі «Blackviєw ВV 9200» імеі 1 НОМЕР_1 та імеі НОМЕР_2 з сім картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 та НОМЕР_4 10.01.2024 о 05:30 в чат - боті «ІНФОРМАЦІЯ_8» в месенджері «Телеграм», розмістив та поширив інформацію наступного змісту: «Старопортофранковская - м. Арнаутская ! Человек 20! Пост, транспорт общественный тормозят».

Крім того, 25.01.2024 о 05:42 при невстановлених слідством обставинах за допомогою електронного обладнання, а саме належного йому мобільного телефону йому мобільного телефону моделі «Blackviєw ВV 9200» імеі 1 НОМЕР_1 та імеі НОМЕР_2 з сім картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 та НОМЕР_4 розмістив та поширив в чат - боте «ІНФОРМАЦІЯ_10» в меседжере «Телеграм» інформацію наступного змісту: «Поселок! Выезд от Папашона с Сахарова в сторону Ашана возле автомойки ! Стоит человек 15 ! Пиксели и полиция, рядом бусы !».

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 (вих. № 943/7485 від 08.04.2024), отриманої на запит органу досудового розслідування, встановлено що 10.01.2024 у період з 05:00 до 08:50 на виконання вимог бойового розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 03.01.2024 № 50дск, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 спільно із представниками ІНФОРМАЦІЯ_11 та Національної поліції виконували завдання на мобільному блокпосту в АДРЕСА_2 25.01.2024 у період з 05:00 до 10:15 на виконання вимог бойового розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 29.12.2023 № 5668 дск, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 спільно із представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 виконували завдання на мобільному блокпосту в АДРЕСА_3 ».

При цьому ідентифікація на місцевості співробітників ІНФОРМАЦІЯ_7 на інших підрозділів, які залучаються до виконання завдання за призначенням можлива: за ознаками розпізнавання на форменому одягу, номерними знаками службових автомобілів та написами та позначеннями на них.

Інформація щодо їх розміщення не розміщувалась у відкритому доступі та її розповсюдження може завдати шкоди обороноздатності України та завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та державній безпеці України.

25.04.2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.ст.208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, а саме: несанкціоноване поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення ІНФОРМАЦІЯ_9 чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану за кваліфікуючими ознаками: поширення інформації про розташування ІНФОРМАЦІЯ_9 чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, яка не розміщувалася у відкритому доступі ІНФОРМАЦІЯ_12 або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості, вчинене в умовах воєнного стану.

26.04.2024 року старший слідчий в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання та підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та доведеність існування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, однак враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, вважав за необхідне визначити розмір застави, враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, стан здоров`я та вік.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор вважає, що слідчий суддя не врахував положення ч.4 ст.183 КПК України та як наслідок необґрунтовано визначив розмір застави підозрюваному, не врахувавши суспільну небезпеку злочину, оскільки умисні дії підозрюваного могли завдати шкоди життю та здоров`ю військовослужбовців та обороноздатності держави.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (далі - КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання органу досудового розслідування про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та на законних підставах визначив розміру застави, який відповідає положенням ст.182 КПК для осіб, які підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, врахував характер вчинення злочину, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим за результатами розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Крім того, слідчий суддя врахувавши положення ч.4 ст.183 КПК України, вважав за необхідне визначити розмір застави, враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, стан здоров`я та вік.

Апеляційний суд враховує положення ч.6 ст.176 КПК, відповідно до яких під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Водночас відповідно до ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 цього Кодексу має право не визначати розмір застави, зокрема щодо особи підозрюваної за ст.114-2 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу сторони обвинувачення, що вказана норма процесуального закону регламентує, що слідчий суддя, враховуючи обставини можливого вчинення особою кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його соціальні зв`язки, має право не визначати розмір застави, на чому наполягає прокурор. При цьому, це не є обов`язком слідчого судді, а є його правом.

Слідчий суддя правильно врахував обставини та тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, його особу, а також соціальні зв`язки, вік підозрюваного та сімейний стан, та визначив підозрюваному заставу, розмір якої відповідає п.2 ч.5 ст.182 КПК.

У суді апеляційної інстанції прокурор не надав доказів, що застосований до підозрюваного запобіжний захід на даний час не забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного. Більш того, прокурор повідомив апеляційному суду, що з часу внесення застави підозрюваний не порушував покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів враховує, що підозрюваний, усвідомлюючи той факт, що йому може бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, за першим викликом з`явився в судове засідання апеляційного суду для участі у розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, що вказує на те, що застосований альтернативний запобіжний захід є ефективним та сприяє виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, колегія суддів враховує, що підозрюваний є інвалідом 2 групи, одружений, офіційно працює.

Апеляційний суд наголошує, що ефективне розслідування кримінальних проваджень щодо загроз національній безпеці України є вкрай важливим, а притягнення державних зрадників, колаборантів тощо до кримінальної відповідальності є важливою складовою захисту національної безпеки країни.

Разом з цим ст.62 Конституції України та пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплюють дію принципу презумпції невинуватості - одного з базових принципів кримінальної юстиції.

Під час досудового розслідування та судового розгляду особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Конституційний суд України зазначає, що метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, від будь-яких форм осуду публічної влади, доки вину не буде доведено (Рішення від 8 червня 2022 року 3-р(ІІ)/2022).

Європейський суд роз`яснює, що п. 2 ст. 6 Конвенції забороняє посадовим особам оголошувати людину винною до винесення їй вироку судом. Можна лише інформувати громадськість про розслідування у кримінальних справах, наприклад, розкривати інформацію про вручення підозри, затримання та зізнання. Але робити це розсудливо та обачно, вибір слів є важливим (Рішення ЄСПЛ від 02 жовтня 2018 року у справі «Криволапов проти України»).

Тому наявність чи відсутність вини особи має бути встановлена в передбаченому кримінальним процесуальним порядком.

Разом з тим, варто зазначити, що безальтернативність застосування запобіжного заходу у справах даної категорії може нести в собі ризики порушення прав людини.

Колегія суддів звертає увагу сторони обвинувачення, що запобіжний захід не є покаранням за злочин, його мета - це забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Незалежно від законодавчих змін та особливостей періоду, процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати правовим принципам, які є універсальними і підлягають до застосування у будь-якій демократичній країні, де панує верховенство права, а саме: презумпція невинуватості; презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Комітет міністрів Ради Європи та Європейський комітет з питань запобігання катуванням чи нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню зазначають: відповідальним за велику кількість осіб, яких держава тримає під вартою, є загальний світогляд працівників правоохоронних і судових органів (Рішення ЄСПЧ «Сукачов проти України»).

Європейські комітети рекомендують: зменшувати до мінімуму застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового слідства; якнайширше застосовувати альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи; ретельно описувати обставини, за яких може бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дотримання таких стандартів є важливим питанням для нашої держави, оскільки безпосередньо впливає на перспективу членства в ЄС, авторитет України на міжнародній арені та цивілізований шлях розвитку країни загалом.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції»).

Таким чином, запобіжний захід має бути обрано/продовжено із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненому.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, із застосуванням застави в межах п.2 ч.5 ст.182 КПК, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК, та існування реальної потреби проведення досудового розслідування, а також в подальшому розгляду кримінального провадження в суді в розумні строки.

При цьому, у разі порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків, прокурор не позбавлений можливості звернутись до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному та звернення застави в дохід держави.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Оскільки доводи сторони обвинувачення про відсутність підстав для обрання обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у виді застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в кримінальному провадженні №0000020 від 17.01.2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4