Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/573/24
Провадження № 1-р/332/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Яцуна О.С., секретаря судового засідання Мусаєва Р.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора Гірного В.І., подану в порядку ст. 380 КПК України, щодо роз`яснення вироку суду від 05.06.2024 відносно ОСОБА_1 в частині вирішення долі речових доказів,

ВСТАНОВИВ:

Згідно змісту заяви, Заводським районним судом м. Запоріжжя 05.06.2024 винесено вирок у кримінальному провадженні № 0000325 від 23.11.2023 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 369 КК України, яким останнього засуджено до покарання у вигляді штрафу у розмірі 37 000,00 грн.

Вивченням вказаного вироку встановлено, що судом при винесені судового рішення вирішено долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України без зазначення ст. ст. 96-1, 96-2 КК України щодо застосування спеціальної конфіскації вилученого у ході досудового розслідування майна.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 380 КПК України, ініціатор звернення просить з урахуванням вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України щодо застосування спеціальної конфіскації надати роз`яснення щодо порядку виконання резолютивної частини вироку в абзаці «Речові докази», а саме: бензопилу марки «Stilh», моделі 180, в корпусі помаранчевого кольору та грошові кошти в сумі 5 000 гривень купюрами номіналом по 500 гривень в кількості 10 шт.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши вказану заяву, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 96-2 КК України регламентовано, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про необхідність роз`яснення вироку суду, вказавши, що доля речових доказів, зазначених у резолютивній частині вироку від 05.06.2024, вирішена за правилами ст. 100 КПК України, ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 372, 374, 380 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву прокурора Гірного В.І., подану в порядку ст. 380 КПК України, щодо роз`яснення вироку суду від 05.06.2024 відносно ОСОБА_1 в частині вирішення долі речових доказів задовольнити.

Роз`яснити, що доля речових доказів, зазначених у резолютивній частині вироку від 05.06.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 369 КК України, вирішена за правилами ст. 100 КПК України, ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.С. Яцун