Провадження № 1-кс/947/6850/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого дізнавача СД ВП №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000106 від 27.01.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, до ЧРУП ГУНП в Чернігівській області звернулась із заявою ОСОБА_5 , котра просить провести перевірку та вжити заходів до невстановленої особи, котра телефонувавши з номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та представившись працівником ОСОБА_6 заволоділа грошовими коштами заявниці в сумі 48000 гривень, котрі остання перерахувала на вказану в розмові банківську картку.

Під час допиту ОСОБА_5 у статусі потерпілої остання пояснила, що 27.01.2024 близько 16:00 їй зателефонувала невідома особа з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , яка представилась працівником ОСОБА_7 та повідомила, що з її банківської картки намагаються зняти грошові кошти. Дана особа давала вказівки останній, в результаті чого ОСОБА_5 зателефонувала на номер НОМЕР_3 , після чого їй зателефонували з номеру НОМЕР_2 , але зв`язок перервався. Тому через декілька хвилин їй знову зателефонували з номеру НОМЕР_1 .

Невідома особа давала вказівки як їй розблокувати картку та продиктував номер банківської картки, на яку вона мала перерахувати грошові кошти, що остання і зробила, перерахувавши 27.01.2024 року о 16 год. 23 хв. та 16 год. 26 хв. грошові кошти у сумі 48000 грн, двома платежами по 24000 грн., зрозумівши, що її ошукали, потерпіла звернулась до «ПриватБанку», де їй надали квитанцію про перерахування коштів, відповідно до якої кошти були перераховані на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Одеса, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , у подальшому грошові кошти були перераховані на банківську картку НОМЕР_5 , власником якої є також ОСОБА_8 .

В ході проведення тимчасового доступу до інформації з АТ КБ «ПриватБанк» по банківському рахунку НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 , встановлено зняття 27.01.2024 о 16 год. 28 хв., та 16 год. 29 хв. готівкових коштів сумами 8000 грн., 8000 грн., та 4000 грн., із вказаного рахунку після їх надходження через банківський термінал, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

17.05.2024 будучи опитаний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показав, що він мешкав з ОСОБА_10 1987 р.н., за адресою: АДРЕСА_3 , в лютому місяці 2024 року він посварився з нею та залишив її, тим самим перестав мешкати за вказаною адресою, та показав що мобільним телефоном ОСОБА_11 , не користувався , доступу до її Приват 24 він не мав, будь-яких банківських карток ОСОБА_12 у нього не має, та ними не користувався.

17.05.2024 року ОСОБА_9 заявою добровільно видав мобільний телефон марки НОКІА сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 з метою подальшого проведення його огляду із залученням відповідних спеціалістів.

Мобільний телефон НОКІА сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 було визнано речовим доказом.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею, з метою забезпечення арешту майна було прийнято рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування та про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що добровільно видане майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є всі підстави вважати, що було знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя зазначає, що передача на відповідальне зберігання речового доказу у кримінальному провадженні є компетенцію слідчого, а не слідчого судді, а тому в цій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчого вищевказане майно визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД ВП №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000106 від 27.01.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки НОКІА сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на старшого дізнавача СД ВП №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1