Справа № 161/2782/24
Провадження № 1-кп/161/511/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001352, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 12.02.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого водієм відділу гуманітарних, спеціальних перевезень та експлуатації колісних транспортних засобів Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи, не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 11.05.2023 о 19.55 год., керуючи автомобілем марки «SKODA OCTAVIA» транзитний номерний знак НОМЕР_1 у місті Луцьку, здійснюючи рух автодорогою по проспекту Відродження у напрямку проспекту Молоді, зупинився з правого боку проїзної частини, навпроти будинку № 12, з наміром вийти з салону автомобіля. Надалі проявив безпечність, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не переконавшись у безпечності своїх дій, відкрив передні ліві двері автомобіля, якими вдарив у правий ліктьовий суглоб ОСОБА_6 , який керував велосипедом марки «Magnum Ranger» та рухався у напрямку проспекту Молоді м.Луцька, здійснював об`їзд вищевказаного автомобіля, що призвело до падіння ОСОБА_6 на асфальтоване покриття проїзної частини.

В результаті дорожньо-транспортної пригодиОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми з геморагічними забоями головного мозку, посттравматичним крововиливом під м`яку мозкову оболонку, переломом потиличної кістки з переходом на основу черепа, підшкірними гематомами потиличної ділянки голови, підшкірними гематомами правого ліктьового суглоба, середньої третини лівого передпліччя, які згідно висновку експерта за № 356 від 28.06.2023за ступенем тяжкості належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

-в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну;

-в порушення вимог п.15.13 Правил дорожнього руху України, водійвідчинив двері транспортного засобу, залишив їх відчиненими і вийшов з транспортного засобу, коли це загрожувало безпеці і створило перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження визнав повністю. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу визнав, одночасно розмір заявленої моральної шкоди вважав дещо завищеним, погоджуючись на відшкодування суми, що буде визначена судом.

Суду дав показання, що 11.05.2023 ввечері керував автомобілем марки «SKODA OCTAVIA» у місті Луцьку, рухався по проспекту Відродження у напрямку проспекту Молоді. Зупинився автомобілем з правого боку проїзної частини для того, щоб вийти з салону автомобіля. Не переконавшись, що це безпечно, відкрив передні ліві двері автомобіля та вдарив ними потерпілого, який керував велосипедом марки «Magnum Ranger» та здійснював об`їзд автомобіля, внаслідок чого той впав та отримав тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся, ствердив про добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому на лікування, витрат закладу охорони здоров`я, судових витрат та 155 000 грн у якості часткового відшкодування моральної шкоди. Просив суворо його не карати, не позбавляти волі. Щодо наявного у нього права керування, пояснив, що керування транспортними засобами є єдиним джерелом його доходу, він виконує важливу, в даний час, гуманітарну місію, за що неодноразово нагороджувався Головнокомандувачем ЗСУ, в зв`язку з чим просив не позбавляти його права керування.

Представник потерпілого в судовому засіданні ствердив про відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди в сумі 45 000 грн, часткове відшкодування моральної шкоди 155 000 грн, а тому просить задовольнити цивільний позов в частині суми моральної шкоди, що залишилась не відшкодованою, а також стягнути витрати на правничу допомогу. Щодо міри покарання, то просить обвинуваченого суворо не карати, не призначати йому реального покарання у виді позбавлення волі, а також не позбавляти права керування транспортними засобами.

Така позиція представника потерпілого підтверджена самим потерпілим ОСОБА_6 .

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження,підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст. ст.50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із позиції самого потерпілого, тобто особи, яка безпосередньо постраждала внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, при цьому, у категорії справ, де форма вини є необережною, саме позиція потерпілого, на думку суду, є визначальною: так, представник потерпілого ОСОБА_6 безпосередньо в судовому засіданні ствердив про відшкодування шкоди, пов`язаної з його лікуванням та також часткового відшкодування моральної шкоди обвинуваченим, який щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу події злочину та щиро вибачився за скоєне, в зв`язку з чим, він просив обвинуваченого суворо не карати (призначити покарання, що не буде пов`язане з відбуттям реальної міри покарання, а також не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування), враховуючи також і особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, активно сприяв у розкритті вчиненого ним злочину, має постійне місце проживання, де скарг на нього не надходило, працевлаштований та згідно характеристики характеризується виключно позитивно, виконує важливу гуманітарну місію у складний та важкий для країни період місію «На щиті», за що неодноразово нагороджувався Головнокомандувачем ЗСУ;раніше не порушував вимог ПДР України та не притягувався до адміністративної відповідальності, витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого добровільно відшкодував, що стверджується квитанцією від 09.0-2.2024, відшкодував і судові витрати у справі, що стверджується квитанцією від 12.03.2024, тому суд, з врахуванням конкретних обставин даної справи та позиції потерпілого щодо покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, суд враховує, що виключно право керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 , він використовує таке право на даний час у важливій гуманітарній місії, при цьому враховує, що під час скоєння ДТП він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також, що він не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР (протилежного в судовому засіданні не доведено), потерпілий також не наполягав на його застосуванні, тому суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень та відповідатиме вимогам ст.50 КК України.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст. 1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково:

- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в сумі 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн.;

- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував часткове добровільне відшкодування такої школи в сумі 155 000 грн, що стверджується розпискою представника потерпілого ОСОБА_7 від 14.03.2024, майновий стан обвинуваченого, при цьому, виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої шкоди, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілого та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законним володільцям та залишити у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати не підлягають стягненню, в зв`язку з їх добровільним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією від 12.03.2024.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 16.05.2023, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 286 ч.2 КК України, призначивши покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково:

- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в сумі 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн.;

- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

Речові докази:

- автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» транзитний номерний знак НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_4 ;

- велосипед марки «Magnum Ranger» - повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_6 ;

- відеозаписи з відеокамер з інформацією про обставини ДТП 11.05.2023 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 16.05.2023 - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1