Справа №463/2958/24
Провадження №1-кс/463/2762/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

05 квітня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 про визнання її сина ОСОБА_3 потерпілим та його допит його у статусі потерпілого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова зі скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого визнати її сина ОСОБА_3 потерпілим та допитати його у статусі потерпілого.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 19.01.2024, в якому він перебуває у статусі заявника. Враховуючи наведене просить слідчого суддю зобов`язати слідчого визнати її сина ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та допитати у якості потерпілого.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно ч.2 вказаної норми, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, передбачений ч.1 ст.303 КПК України, є вичерпним.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст.220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вищезазначена норма регламентує порядок розгляду клопотань учасників процесу про виконання будь-яких процесуальних дій, тобто заходів, що здійснюються слідчим з метою виконання завдань кримінального провадження.

Порядок розгляду будь-яких інших клопотань учасників процесу положеннями вищезазначеної норми не охоплюється.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому провадженні розглядаються в межах заявлених скаржником вимог.

Поряд з цим згідно прохальної частини скарги, вимог про оскарження бездіяльності, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст.220 КПК України не зазначено.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 , просить слідчого суддю зобов`язати слідчого визнати її сина ОСОБА_3 потерпілим та допитати його у статусі потерпілого.

При цьому до матеріалів скарги не додано заяв чи зверненнь до слідчого слідчого відділу Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відтак, бездіяльність, яка полягає у невиконанні, не стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, а тому не може бути предметом оскарження до слідчого судді в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Як визначено ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню.

Виходячи зі змісту ст.304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при зверненні до суду і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається, що ОСОБА_2 , оскаржує бездіяльність слідчого в розумінні ст. 303 КПК України, та не вказує в скарзі на недотримання вимог ст.220 КПК України, і на те, що ніякої відповіді на своє клопотання вона не отримала, тобто не розглядом клопотання, що передбачено вимогами ст. 220 КПК України.

Отже, із викладеного слідує, що порушені перед слідчим суддею питання, не відносяться до повноважень слідчого судді, не входить до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст.303 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Одночасно, слідчий суддя роз`яснює, що особа, яка подала скаргу, не позбавлена права звернутися до слідчого судді зі скаргою на рішення прокурора, відповідно до ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись вимогами ст.ст.220, 221, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання її сина ОСОБА_3 потерпілим та його допит його у статусі потерпілого.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1