29.03.2024
Справа № 642/6264/18
Провадження № 1-кп/642/297/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника та представника цивільного відповідача- ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2018 за № 0000694 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, інваліда 3-ї групи, з повною загальною середньою освітою, працюючого водієм ТОВ « Експрес», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2024 року до Ленінського районного суду м.Харкова із Київського районного суду м. Полтави надійшло вказане кримінальне провадження на підставі ухвали Верховного Суду від 21 грудня 2023 року, якою постановлено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, направити для розгляду до Ленінського районного суду м.Харкова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2024 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 20.02.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000694 від 28.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив, що підстав для закриття, зупинення провадження немає. У справі маються всі необхідні для розгляду в судовому засіданні матеріали, підсудність розгляду справи визначена правильно. Вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Представник потерпілого не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду та заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Експрес» з переліку наданих у відповіді Територіального сервісного центру у м. Харкові від 23.01.2024.

Захисник обвинуваченого та представник цивільного відповідача не заперечувала проти призначення провадження до судового розгляду. З приводу забезпечення позову заперечувала, оскільки вартість транспортних засобів, на які просить накласти арешт представник потерпілого, значно перевищує спричинену шкоду. Окрім того, зазначила, що зазначені транспортні засоби перебувають на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , автобус БАЗ працює на лінії громадського транспорту в м. Харкові та забезпечує функціонування міста, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні клопотання.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Прокурор щодо вирішення питання про забезпечення позову покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду та подану заяву приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, крім іншого, призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що перешкод для призначення судового засідання немає, а саме, підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.2 ст. 314 КПК України відсутні.

В підготовчому судовому засіданні проведені всі необхідні дії щодо підготовки справи до судового розгляду. Провадження за обвинувальним актом підсудне суду. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягає. Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження також немає. Порушення вимог КПК України, які б унеможлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України до судового розгляду.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник, представник потерпілого, представник цивільного відповідача.

Згідно вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд розглядає клопотання сторін та вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до вимог ст. ст. 127,128,129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позивач має право звернутись клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, ч.1 ст.171 КПК України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, суд згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні особи, яка звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Представником потерпілого не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Враховуючи наведене, доказів на підтвердження викладених у заяві доводів суду не надано, накладення арешту на транспортні засоби не відповідає вимогам розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Сторони не позбавлені права заявити клопотання, щодо виклику для допиту осіб, витребування документів чи речей, зокрема, і під час безпосередньо судового розгляду згідно положень ст.350 КПК України.

Керуючись ст. ст. 55, 128, 174, 242, 314-317, 350, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000694 від 28.06.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - на 10 квітня 2024 року об 11-00 годині, в залі судового засідання приміщення Ленінського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20.

Відмовити представникові потерпілого в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою http://gr.pl.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала в частині відмови в накладенні арешту на майно може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: