ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 Справа №607/9331/24 Провадження №1-кп/607/1442/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0000273, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Черепова Хмельницького району Хмельницької області, ромської національності, громадянки України, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудженої,

про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, -

встановив:

Верховною радою України 24.02.2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року. Указами Президента України ОСОБА_5 строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та на даний час скасовано не було. Так, на момент події кримінального правопорушення воєнний стан в Україні діяв на підставі Указу Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до Закону України від 08.11.2023 № 342-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05 години 30 хвилин 14.02.2024.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також що право приватної власності є непорушним.

ОСОБА_4 , знаючи свої обов`язки та права громадянки України, маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання в умовах воєнного стану 30.01.2024 року близько 09:30 год. у кабінці №1 громадського туалету на території автовокзалу, що по АДРЕСА_2 у неї виник умисел таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи його 30.01.2024 року близько 09:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у кабінці № 1 громадського туалету, який знаходиться на території автовокзалу, що по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій умисно таємно, шляхом вільного доступу, викрала гаманець торговельної марки «Baellery» Forever Mini сірого кольору, вартістю 142,43 грн, в якому знаходились паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , Посвідчення водія серії НОМЕР_2 , які видані на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка AT «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та грошові кошти в сумі 100 грн та 300 Євро, що згідно курсу НБУ становить 12 300 грн, який у подальшому заховала у свою сумку. Після цього, 30.01.2024 року близько 09:34 год ОСОБА_6 із гаманцем та її вмістом, який зазначено вище, вийшла із кабінки № 1 громадського туалету, який знаходиться на території автовокзалу, що по АДРЕСА_2 та таким чином, покинула місце вчинення злочину, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 12 542,43 грн.

Крім цього, після вчинення крадіжки чужого майна, 30.01.2024 року близько 09:30 год ОСОБА_6 , яка перебувала у кабінці № 1 громадського туалету, який знаходиться на території автовокзалу, що по АДРЕСА_2 при огляді вмісту викраденого гаманця торговельної марки «Baellery» Forever Mini сірого кольору в повній мірі розуміючи, що в ньому знаходиться паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий 10.11.2021 органом 6115 на ім`я ОСОБА_7 , незаконно заволоділа ним. Після цього, 30.01.2024 року близько 09:30 год. ОСОБА_6 із викраденим паспортом громадянина України вийшла із кабінки № 1 громадського туалету, який знаходиться на території автовокзалу, що по АДРЕСА_2 та таким чином, покинула місце вчинення злочину, розпорядившись зазначеним паспортом на власний розсуд.

В суді, в порядку передбаченому ст.348 КПК України, на запитання головуючого судді обвинувачена ОСОБА_4 надала відповіді: суть обвинувачення зрозуміла, вину визнає, бажає надавати показання.

Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються. Суд постановив ухвалу допитати лише обвинувачену ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 надала показання: 30 січня 2024 року приблизно в 09 год. 30 хв. вона зайшла в приміщення громадського туалету біля центрального автовокзалу у м.Тернополі, де виявила гаманець, в якому знаходились два паспорти, дві банківські картки, 140 грн. та 300 Євро. Гаманець вона викинула, а гроші та документи заховала у свою сумку. Злочин вчинила у зв`язку з важким матеріальним становищем, оскільки утримує п`ятеро неповнолітніх дітей і на даний час вагітна, тому їй необхідні були гроші. Вину визнає повністю, все було, як зазначено в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється.

Суд вважає, що визнання обвинуваченою ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів є належним і допустимим доказом її винуватості. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано правильно. За таких обставин її необхідно визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану та ч.3 ст.357 КК України - незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, яка раніше не суджена, її молодий вік, стан здоров`я, характеристику, а також, обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди і те, що вона багатодітна мати, вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких сімейних обставин - утримання п`яти неповнолітніх дітей. Обставин, що обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

В контексті ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень їй доцільно призначити покарання передбачене ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу. Також, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, з урахуванням особи винної, суд вважає за доцільне призначити їй основне покарання за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції закону, у виді штрафу.

Відповідно до ст.70 КК України ОСОБА_4 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу.

В порядку передбаченому ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Обвинувачена ОСОБА_4 не заперечує вартості експертизи та підстав щодо її стягнення. Отже, з ОСОБА_4 необхідно стягнути 1514 грн. 56 коп. витрат на залучення експерта, які зазначено в обвинувальному акті та підтверджено довідкою про вартість товарознавчої експертизи, в користь держави Україна.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 28 КПК України, статями 69, 185, 357 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.3 ст.357 КК України і призначити їй покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави Україна 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Головуючий суддяОСОБА_1