Справа № 305/177/21
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції кримінальне провадження 11-кп/4806/171/21, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Костилівка, мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, із середньою освітою, одружена, що має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, непрацююча, несудима, засуджена:

- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік.

На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного за цим вироком, якщо вона протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винною у вчинені кримінальних правопорушень за таких обставин.

15.11.2020 ОСОБА_6 біля обіду, шляхом вільного доступу, знаходячись у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , діючи умисно, таємно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрала золотий ланцюжок належний ОСОБА_9 , чим заподіяла останній матеріальну шкоду на суму 1818 грн.

Крім того, ОСОБА_6 22.11.2020 біля 14 год, шляхом вільного доступу, знаходячись в літній кухні домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з

-2-

метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрала золоте колечко належне ОСОБА_9 , чим заподіяла останній матеріальну шкоду у розмірі 3212 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію діянь обвинуваченої, просить вирок суду скасувати у частині призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом належним чином не враховано дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона має на утриманні трьох малолітніх дітей, а тому призначене їй покарання у виді обмеження волі суперечить положенням ст. 61 КК України. За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік; за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 01(один) рік 06 (шість) місяців. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування обвинуваченій ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців. На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01(один) рік та покласти, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В решті вирок залишити без змін.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 03.03.2021 стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання за ч. 1, 2 ст. 185 КК України скасувати й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин; за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців та на підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців. На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням на 01 (один) рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В обґрунтування поданих до апеляційної скарги змін прокурор посилається на те, що судом належним чином не враховано дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона має на утриманні трьох малолітніх дітей і одне немовля, а тому призначене їй покарання у виді обмеження волі суперечить положенням ст. 61 КК України. Також судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі, яке не передбачено санкцією вищевказаної статті з урахуванням змін, внесених Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, що набрав чинності 01.07.2020, яких слова «караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян» змінено словами «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян», тобто в цій частині посилено відповідальність за вчинення кримінального проступку. Одночасно, вказаними змінами виключено покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу з урахуванням внесених до неї змін, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-3-

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченої ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 цього Кодексу, апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах зміненої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її обґрунтованість, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на таке.

Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», що набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до яких слова «караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян» змінено словами «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян», тобто в цій частині посилено відповідальність за вчинення кримінального проступку. Одночасно, новими змінами виключено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Однак, як вбачається з вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2021, обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік, що не передбачено санкцією відповідної статті Кримінального кодексу України, чим суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України 15.11.2020, тобто після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, тому до останньої застосовується санкція вказаної статті в редакції вищевказаного Закону, яка набула чинності 01.07.2020.

За таких підстав, колегія судді погоджується з доводами зміненої апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованості призначення обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі та, з урахуванням положень ст. 50, 65 КК України, уважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді громадських робіт, у розмірі, встановленому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018).

Також частково слушними є доводи прокурора про наявність підстав для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до кримінальних проступків, за який передбачено покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

-4-

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_6 вчинила 15.11.2020, також відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 у період з 15.11.2020 по 15.11.2023 вчинила інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_6 від досудового розслідування або суду. Тому підстав уважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

За таких обставин, станом на день постановлення апеляційним судом рішення трирічний строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України закінчився, обвинувачена ОСОБА_6 заяв чи клопотань про звільнення її від кримінальної відповідальності не подавала, а тому на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини вироку, судом першої інстанції за ч. 2 ст. 185 КК України, обвинуваченій ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 01(один) рік.

Частиною 3 статті 61 КК України визначено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинуваченої ОСОБА_6 є на утриманні четверо дітей, з яких троє малолітніх віком до 14 років, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.к.п. 60-63).

Отже, як вірно посилається прокурор у зміненій апеляційній скарзі, законом не допускається призначення жінкам покарання у виді обмеження волі за наявності на їх утриманні дітей віком до чотирнадцяти років. Таким чином судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування вироку з ухваленням нового.

Необхідність застосування більш суворого покарання згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

За таких обставин, колегія суддів уважає за необхідне скасувати вирок в частині призначення обвинуваченій покарання.

-5-

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За приписами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєне кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи факт вчинення обвинуваченою двох епізодів крадіжки протягом короткого проміжку часу, наявність щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинення кримінальних правопорушень, перебуваючи у стані вагітності, як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу ОСОБА_6 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, має на утриманні чотирьох дітей, з яких троє малолітніх та одне немовля, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі, оскільки вона не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян, колегія суддів уважає, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою можливо з призначенням їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт зі звільненням від покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, що буде відповідати тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та даним про її особу. У зв`язку з чим посилання суду на призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України підлягає виключенню з резолютивної частини вироку суду.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують її відповідальність, відсутність обтяжуючих вину обставин, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції її від суспільства, але в умовах контролю за її поведінкою органами з питань пробації за місцем її проживання, а тому застосовує до неї покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням, згідно ст. 79 КК України.

З цих підстав змінена апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 374, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Змінену апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

-6-

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2021 щодо ОСОБА_12 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Виключити з резолютивної частини вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2021 вказівку суду на призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Призначити ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

В решті вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2021 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді