Номер провадження: 11-сс/813/66/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000545, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000545, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 24.11.2023 за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 27, а саме: накопичувач на жорстких дисках марки «Seagate» s/n QM2J1HQ та накопичувач на жорстких дисках марки «Seagate» s/n 9QM1C60G.

Рішення слідчого судді в частині накладення арешту обґрунтоване тим, що зазначені жорсткі диски можуть бути використані для забезпечення збереження в якості речового доказу у кримінальному провадженні та проведення в подальшому необхідних експертних досліджень.

В частині відмови накладення арешту на майно слідчим суддею обґрунтовано тим, що слідчим не доведено наявність зв`язку мобільного телефону із вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки мобільний телефон марки «iPhone 13» у корпусі синього кольору придбаний власником у 2023 році, а тому обставини справи, якими слідчий обґрунтовує клопотання, передують 2023.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу слідчого судді в частині відмови накладення арешту на мобільний телефон незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Доводи обґрунтовує тим, що вилучений мобільний телефон може містити дані, які сприятимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному проваджені.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно задовольнити у повному обсязі та накласти арешт на майно, вилучене 24.11.2023 за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13» у корпусі синього кольору; накопичувач на жорстких дисках марки «Seagate» s/n QM2J1HQ; накопичувач на жорстких дисках марки «Seagate» s/n 9QM1C60G.

Прокурор ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак до початку судового розгляду подав заяву про розгляд без його участі, а тому у відповідності до положень ч. 3 ст. 306 та ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державного реагування на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів провадження СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000545, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у 2016 році, більш точну дату та час встановити не виявилось за можливе, за невстановлених обставин, невстановленими особами розроблений злочинний план, направлений на заволодіння об`єктами нерухомого майна на території м. Одеси, шляхом використання завідомо підроблених правовстановлюючих документів та реєстрації, на їх підставі, права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за підконтрольною їм особою, та подальше відчуження вказаного майна, з метою особистого збагачення.

Так, діючи відповідно до розробленого плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 2016 року, невстановлені особи визначили об`єктом свого протиправного умислу право власності на майно Публічного акціонерного товариства «Машинобудівне виробниче об`єднання «ОРІОН», (надалі ПАТ «МВО «ОРІОН»), зокрема об`єкти нерухомості, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 ; м. Одеса, вул. Болгарська, 80; м. Одеса, вул. Болгарська, 71; м. Одеса, вул. Картамишевська, 10, інформація щодо права власності на які не зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України «МІНМАШПРОМ УКРАЇНИ» від 27.01.1995 №121 на базі Одеського машинобудівного виробничого об`єднання «ОРІОН» створено ВАТ «Машинобудівне-виробниче об`єднання «ОРІОН», до статутного капіталу якого увійшло вищевказане нерухоме майно.

Крім того, відповідно до акту передачі акцій засновникам відкритого акціонерного товариства державному органу приватизації, від 15.06.1993, Міністерством машинобудування, військово-промислового комплексу та конверсії України, сертифікат акцій на суму одинадцять мільярдів сто сімдесят дев`ять мільйонів карбованців, який відповідає сумарній номінальній вартості акцій відкритого акціонерного товариства «Машинобудівне виробниче об`єднання «ОРІОН», зокрема і вищевказане нерухоме майно передане Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Одеській області.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 2016 року, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на шахрайське заволодіння правом власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, приблизно у літку 2016 року, більш точний час та місце не встановлені, невстановлені особи з метою заволодіння шляхом обману правом власності на об`єкти нерухомості які належать ПАТ «МВО «ОРІОН» та розташовані за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 , склали та підробили документи щодо права власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_11 , яке нібито розташоване за вигаданими адресами, а саме: на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 1254,3 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 23 021,9 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 1929,9 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ; на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 4258,4 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

У подальшому у серпні 2016 року, заздалегідь отримавши при невстановлених обставинах бланки договорів купівлі-продажу нерухомого майна (предметом договору є приміщення за адресами: АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ), які укладалися в Одеській товарній біржі у 1997 році, ОСОБА_11 , прибувши до державного реєстратора ОСОБА_12 , який у свою чергу будучи введеним в оману стосовно наявності правових підстав на набуття прав власності на зазначені нежитлові приміщення та впевненим, що відомості в наданих йому документах відповідають дійсності, діючи відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 1254,3 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 23 021,9 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 1929,9 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ; на нежитлові приміщення за вигаданою адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 4258,4 кв.м., які фактично розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , за ОСОБА_11 . У подальшому, у жовтні 2016 року ОСОБА_11 , діючи відповідно до загального плану та в межах визначеної ролі, з метою легалізації вказаного майна, право власності на яке було здобуте злочинним шляхом уклав ряд договорів купівлі-продажу.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказ Фонду державного майна України від 25.04.2018 №555 «Про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій публічного акціонерного товариства «Машинобудівне виробниче об`єднання «Оріон» (код за ), прийнято рішення про продаж об`єктів малої приватизації державного пакету акцій у кількості 2883281 штук, що становить 50% статутного капіталу ПАТ МВО «ОРІОН», у зв`язку з чим було оголошено аукціон, який декілька разів не відбувся. У подальшому органом досудового розслідування отримано інформацію про те, що група осіб зокрема адвокати та співробітники підконтрольних ОСОБА_13 , юридичних осіб, вчиняють дії направлені на зрив електронних торгів на які виставлений державний пакет акцій ПАТ «МВО «ОРІОН», що стало підставою для проведення обшуку за місцем мешкання ряду осіб, зокрема за місцем мешкання ОСОБА_9 , яка у різний період часу входила до складу засновників ТОВ «ДУБОВІ ТА КОМПАНІЯ» (37192869). Під час вказаного обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple iPhone 11Pro», та направлено на експертне дослідження, в ході якого у месенджері «WhatsApp» виявлене листування у групі з назвою «Приватизация», яка створена 22.09.2022, власником групи є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (абонент НОМЕР_1 ), а користувачами є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (абонентський номер НОМЕР_2 ); ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (абонентський номер НОМЕР_3 ); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (абонентський номер НОМЕР_4 ); ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (абонентський номер НОМЕР_5 ) та інші.

Встановлено, що вищевказані особи у вказаному чаті вели листування щодо вчинення комплексу заходів направлених на зрив вищевказаного аукціону та зниження вартості пакету акцій ПАТ МВО «ОРІОН», в тому числі шляхом ініціювання різного роду судових процесів. Натомість наміри вказаної групи осіб реалізовуються про що свідчить наявність у Єдиному державному реєстрі судових рішень ряду судових справ, зокрема №916/77/23; №916/79/23; №916/84/23; №916/1015/23, та згідно судових рішень по вказаним справам представниками позивача були учасники вищевказаної групи в месенджері «WhatsApp» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адвокати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зважаючи на вищевикладене, органом досудового розслідування зроблено висновки, що вказана група осіб діючи в інтересах достовірно не встановлених на поточний момент осіб вчиняють дії направлені на перешкоджання здійснення законній господарській діяльності, яку здійснює ПАТ «МВО «ОРІОН», в тому числі шляхом подачі дискредитуючих позовних заяв до Господарського суду Одеської області, про що свідчить подача позовних заяв Міжнародної комерційної компанії «Нордікс Трейд ЛТД» до ПАТ «МВО «ОРІОН» про витребування з незаконного володіння об`єктів нерухомого майна (які є об`єктами злочинного посягання), натомість вказана тема обговорюється в зазначеному вище листуванні.

На підставі вищевикладених фактів, за наявності достатніх підстав вважати, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка своїми активними діями сприяла у вчиненні кримінальних правопорушень, які направлені на заволодіння нерухомим майном ПАТ «МВО «ОРІОН», надання вказівок, та керівництва подачі позовних заяв до суду, публікації статей у ЗМІ тим самим дискредитуючи діяльність вказаної юридичної особи, у зв`язку з чим, з метою отримання додаткових доказів причетності останніх до вчинення протиправних дій, які є предметом розслідування даного кримінального провадження, а також встановлення інших причетних осіб та фактів, які мають значення для досудового розслідування, слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході вказаного обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 13» у корпусі синього кольору; накопичувач на жорстких дисках марки «Seagate» s/n QM2J1HQ та накопичувач на жорстких дисках марки «Seagate» s/n 9QM1C60G.

Так відмовляючи у задоволені клопотання про накладення арешту в частині мобільного телефону слідчий судді прийшов до висновку, що вилучений мобільний телефон придбаний у 2023 році, а обставини справи, якими слідчий обґрунтовує клопотання, передують 2023 року та останнім не доведено наявність зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушенням, а тому відсутні підстави для накладення на них арешту.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучений мобільний телефон,оскільки органом досудового розслідування не доведено обставини, визначені ст.ст. 132, 170, 171 КПК України, а також правові підстави для арешту майна, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також апеляційний суд звертає увагу, що раніше 10.01.2023 у ОСОБА_9 вже вилучався мобільний телефон та на нього вже накладався арешт, у зв`язку з чим остання вимушено повторно придбала мобільний телефон.

При цьому апеляційний суд не приймає до уваги доводи прокурора про те, що вилучене майно має значення для дослідження фактичних обставин у кримінальному проваджені, з урахуванням того, що остання повторно придбала мобільний телефон, після того як у неї здійснено обшуку та апеляційному суду не надано жодного доказу, що вилучений мобільний телефон, який придбано у 2023 році є знаряддям вчинення злочину.

Також стороною обвинувачення не надано даних, про те, яку саме інформацію може містити вилучений мобільний телефон та яким чином може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи наведене, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим, відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 170-173, 376, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2023 в частині відмови прокурору у задоволені клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «iPhone 13» у корпусі синього кольору, вилучений за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000545, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4