УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 754/7480/23

провадження № 51-1749ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ), раніше не судимого.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі ? КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання певнихобов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у провадженні.

Як установив суд, 3 листопада 2022 року приблизно об 11:23 ОСОБА_5 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки - автомобіля марки «Seat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, рухаючись на паркувальному майданчику магазину «Метро» по АДРЕСА_2 , в порушення вимог п. п. 2.3 «б», 4.16 «а» та 18.1 Правил дорожнього руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, розташованим поруч виїзду з паркувальних місць, що був позначений Дорожньою розміткою 1.14.1 («Зебра»), продовжуючи рух, не надав перевагу для руху пішоходу ОСОБА_6 , яка в цей час пересікала проїзну частину по вказаному пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, і мала перевагу в русі під час переходу проїзної частини по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого ОСОБА_5 вчинив наїзд на ОСОБА_6 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді травми правої нижньої кінцівки: перелом латерального мищелку великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, з наявністю рідини (гемартроз) у навколо-суглобових комірцях, надколінній сумці; розрив заднього рогу медіального меніску; забій м`яких та параартикулярних тканин, яке відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 21 лютого 2024 року вирок місцевого суду змінив та зменшив суму моральної шкоди.

В інший частині вирок залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі прокурор вказує про те, що ухвала апеляційного суду є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК). Покликається на необґрунтоване звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України

(далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (ч. 1 ст. 433 КПК).

Як регламентовано ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В силу ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК передбачає основне покарання у виді штрафу від 3000 до 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк

до 2 років, або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі на строк до 3 років та додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до 3 років, яке є обов`язковим.

Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за ст. 75 КК не допускається.

Згідно ухвали апеляційного суду ОСОБА_5 вироком Деснянського районного суду м. Києва не звільнено від відбування покарання у видіпозбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 75 КК передбачає звільнення від відбування лише основного покарання, натомість звільнення від призначеного судом додаткового покарання не допускається, відсутність у резолютивних частинах рішень судів вказівки про те, що на підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування лише основного покарання, в даному випадку не можна визнати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказане узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 2 вересня 2020 року у справі № 761/22398/17 (провадження № 51-673км20).

Колегія суддів не вбачає підстав для ініціювання відступу від цієї позиції.

Оскільки істотних доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду прокурор у касаційній скарзі не навів, а наведені у ній мотиви свідчать про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3