Справа № 562/380/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

01.03.2024 року

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000014 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , судимості немає,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

в с т а н о в и в :

04 січня 2024 року приблизно о 20:30 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі по АДРЕСА_2 та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_5 офіційний документ банківську картку «Монобанк» з номером НОМЕР_1 , яким розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 04 січня 2024 року приблизно о 20:50 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна заволодіння грошовими коштами, що перебували на рахунку належної ОСОБА_5 банківської картки «Монобанк» з номером НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, який введений в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів, шляхом проведення транзакції через банкомат АТ КБ «ПриватБанк» на вул.Заводській, 2А в м.Здолбунів Рівненської області таємно викрав грошові кошти в сумі 20000 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, встановлені судом, погодившись з вартістю викраденого майна. У скоєному щиро розкаявся.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає, що за таких обставин не перешкоджає згідно ст.325 КПК України розгляду справи.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєних кримінальних правопорушеннях доведена повністю.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, та у викраденні офіційного документа з корисливих мотивів ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185,ч.1 ст.357 КК України.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує, що кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, судимості немає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не виявлено.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного основного покарання, обставин, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року відносно обвинуваченого застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту, які обвинуваченому, з урахуванням положень ст.ст.177, 181 КПК України та з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слід залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 374-376, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185,ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,

-за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 залишити обраний йому запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання по АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 до 07:00 години без застосування електронних засобів контролю, поклавши на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою суду чи прокурора та не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу прокурора чи суду.

Речові докази в справі, а саме: грошові кошти в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. номіналом 500 грн. 30 купюр з серійними номерами АИ2869797, ЕА5495639, УЖ9636622, ЗИ4815276, ЗЗ9432959, ЗБ7013836, ФГ7287992, ФЗ3069935, ФБ4252723, ЗЗ8994842, ФБ3725638, СЖ4134359, ФЖ6168790, ФГ8509354, БТ3123965, УЗ9004676, ЗД3510171, УД6129144, ФД0335602, УИ0191052, ЗГ3255018, МВ3657279, ЛЗ8422946, ФГ8948974, ЛЗ7892219, ВЕ3204706, УЖ6169552, АА2590113, СГ0784409, ФЖ7932912, які належать потерпілому ОСОБА_5 та зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» - повернути законному володільцю.

Накладений ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2024 року арешт на вказані вище грошові кошти в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. скасувати.

Документи кримінального провадження №0000014 залишити при справі протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: