Справа № 372/925/24
Провадження 1-кс-213/24
ухвала

Іменем України

20 лютого 2024 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання заступника начальника СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальник СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002621 від 24.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.358 КК України, яке обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділу Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке винесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002621 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України за фактом підроблення документів на відчуження транспортного засобу SUBARU LEGACY, № кузова НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сірого кольору, 2019 року випуску, вчинене за попередньою змовою групою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.11.2023 до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що відомі особи за попередньою змовою групою осіб здійснили підроблення документів на відчуження автомобіля SUBARU LEGACY, № кузова НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сірого кольору, 2019 року випуску, належного ОСОБА_5 , котрі останній не підписував.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002621 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорешуння, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

14.12.2023 допитаний, як потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що в жовтні 2022 року до нього за місцем проживання в м. Києві приїхала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останньому потрібні були кошти, після чого ОСОБА_7 запропонував викупити його автомобіль, який був оформлений на ОСОБА_6 . Після повернення боргу, потерпілий мав повернути автомобіль ОСОБА_7 . 26.11.2022 він приїхав до міста Обухів та оформив угоду, після якої дав ОСОБА_7 15 тисяч доларів США, тим самим придбавши у нього автомобіль Subary Legacy, № кузова НОМЕР_1 . Фактично автомобіль не забирав, автомобіль залишився у користуванні ОСОБА_7 . В сервісному центрі потерпілий особисто підписав усі документи, а саме договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ним та ОСОБА_6 . Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_6 . В середині жовтня 2023 року йому зателефонувала ОСОБА_6 та сказала, що вона подала на розлучення з ОСОБА_7 , тоді він попросив закрити зі ним питання, ОСОБА_6 зазначила, що протягом декількох днів питання буде закрито. Десь в той же час потерпілий побачив, що у нього в Дії зникла вкладка про належний йому автомобіль, який придбав у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Він одразу зателефонував ОСОБА_6 , запитав що це таке, на що вона мені сказала, що ОСОБА_7 зі мною розрахується. Наразі ОСОБА_6 незаконно володіє та розпоряджається майном, яке на неї оформляв ОСОБА_7 , а саме будинок та дача. Тоді потерпілий зателефонував ОСОБА_7 та розказав йому про те, що ОСОБА_6 переоформила автомобіль за нього, яким чином це відбулось, на той час він ще не розумів. Пізніше потерпілому стало відомо, що ОСОБА_6 переоформила автомобіль з нього на свою подругу ОСОБА_14 , яка проживає в с. Красне Обухівського району. Він ніякого доручення на це не давав, в сервісному центрі не був. Тому вважає, що ОСОБА_6 лише підробивши документи могла переоформити автомобіль.

Крім цього, допитаний як свідок ОСОБА_7 повністю підтвердив показання, надані потерпілим.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім цього, на даний час, місцезнаходження транспортного засобу SUBARU LEGACY, № кузова НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сірого кольору, 2019 року випуску, встановити не представилось можливим.

Таким чином, можливість розпоряджатись майном, а саме транспортного засобу SUBARU LEGACY, № кузова НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сірого кольору, 2019 року випуску, може призвести до його знищення та втрати, а тому з метою встановлення заборони розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном.

Слідча Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явилася, просила розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримала в повному обсязі, просила не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0002621 від 24.11.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб SUBARU LEGACY № кузова НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сірого кольору, 2019 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_14 (проживає в АДРЕСА_1), заборонивши користування, розпорядження та відчуження, з утриманням на майданчику зберігання транспортних засобів Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

Заборонити уповноваженим особам сервісних центрів МВС (посадовим особам Мінюсту, нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності та користування, зміни власників та користувачів, зміни форми власності та порядку користування транспортного засобу SUBARU LEGACY, № кузова НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сірого кольору, 2019 року випуску.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1