КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Київський слідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 грудня 2023 року включно, та визначено ОСОБА_6 розмір застави у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн.

Таке рішення слідчий суддя, враховуючи, що прокурором та доказами, які містяться в матеріалах клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, а також дані про особу обвинуваченого, який неодружений, утриманців не має, не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, має ряд хронічних захворювань, водночас його стан здоров`я на даний час розцінюється як задовільний, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик того, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі на строк до восьми років, може переховуватися від суду, ______________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5686/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 3 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1

оскільки у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори, а також ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом погроз, вмовлянь, з огляду на те, що обвинувачений проживає з ними в одному населеному пункті та має спільне коло друзів та знайомих, та володіє даними щодо їх місця проживання, номерами телефонів та іншими контактними даними, з метою зміни їх показань або відмови від них, та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, тобто не має будь-якого офіційного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні 16 епізодів злочинної діяльності та відносно нього на даний момент розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000186 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345 та ч. 1 ст. 263 КК України, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченомустрок дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що він не погоджується з даним рішенням суду та вважає його незаконним і однобічним через порушення його права на захист.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою з можливістю внесення застави на більш м`який запобіжний захід (нічний домашній арешт або особисте зобов`язання) або зменшити розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувану ухвалу прийнято неналежним складом суду, оскільки клопотання стосовно ОСОБА_6 надійшло до Святошинського районного суду м. Києва з порушенням вимог п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України та підлягало направленню до Київського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а такий орган у даному кримінальному провадженні - СУ ГУНП в Київській області знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 6 «а», тобто у Шевченківському районі м. Києва.

При цьому ГУНП в Київській області (юридична особа органу досудового розвішування) знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15 (також Шевченківський район).

Тому вважає, що стороною обвинувачення територіальна підсудність встановлена на власний розсуд, без урахування вимог ст. 132 КПК України, що порушує засади кримінального провадження, передбачені п.п. 1, 2, 14 ст. 7 КПК України.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, яких він фактично не вчиняв, до затримання обвинувачений працював, має постійне місце мешкання, соціальні зв`язки - дочку та цивільну дружину.

Також вказує й на те, що ОСОБА_6 хворіє гіпертонічною хворобою, ВІЛ, гепатитом С та в умовах установи виконання покарання загострились хронічні захворювання, які напряму можуть вплинули на життя та вже негативно впливають на здоров`я обвинуваченого, якому під час розгляду спірного клопотання неодноразово викликалась бригада лікарів ШМД та надавалась медична допомога у зв`язку із підвищеним артеріальним тиском.

Крім того, вважає, що вказані прокурором у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, безпідставні та нічим недоведені.

Зокрема, щодо ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, то ОСОБА_6 має постійне місце проживання, доньку, цивільну дружину та під час військового стану можливості виїхати за межі України не має.

Не надала сторона обвинувачення і доказів можливості з боку ОСОБА_6 знищити, приховати та спотворити докази, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, які в ході допиту про можливі погрози з його боку не повідомляли.

Щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, то сторона обвинувачення доказів можливості таких дій з боку обвинуваченого не надала. До того ж ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень не вчиняв.

Тому, оскільки КПК України покладає обов`язок доведення ризиків не процесуальної поведінки особи і неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу на сторону обвинувачення, яка цього не зробила, то за наявності вищевикладених обставин, є всі підстави для скасування ухвали від 26.10.2023 року.

Окрім цього, вказує й на те, що розмір визначеної судом застави є непомірним, оскільки ч. 4 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути явно непомірним для нього. У цьому контексті помірність розміру застави не означає її відповідність вартості усіх активів підозрюваного.

За таких обставин, вважає, що фактично підставою для продовження ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу є не наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тяжкість нібито вчинених ним кримінальних правопорушень, проте, міра покарання за них може бути призначена із застосуванням ст. 75 КК України, тому відсутня необхідність у продовженні застосування найбільш суворого запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону та враховуючи, що захисник ОСОБА_7 повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, від якого ніяких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а також зважаючи на скорочені терміни розгляду апеляційних скарг на такі судові рішення та те, що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував щодо апеляційного розгляду без участі його захисника, апеляційний розгляд здійснено без участі захисника ОСОБА_7 , участь якого у даному провадженні є необов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримку доводів апеляційних скарг, а також заперечення прокурора щодо апеляційних прохань сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду та захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про відсутність підстав для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000476 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, враховуючи, що прокурором та доказами, які містяться в матеріалах клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, а також дані про особу обвинуваченого, який неодружений, утриманців не має, не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, має ряд хронічних захворювань, водночас його стан здоров`я на даний час розцінюється як задовільний, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик того, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі на строк до восьми років, може переховуватися від суду, оскільки у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори, а також ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом погроз, вмовлянь, з огляду на те, що обвинувачений проживає з ними в одному населеному пункті та має спільне коло друзів і знайомих, та володіє даними щодо їх місця проживання, номерами телефонів та іншими контактними даними, з метою зміни їх показань або відмови від них, та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, тобто не має будь-якого офіційного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні 16 епізодів злочинної діяльності та відносно нього на даний час розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000186 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345 та ч. 1 ст. 263 КК України, і тому визнав необхідним продовжитиОСОБА_6 строк тримання під вартою,оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до ОСОБА_6 жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який неодружений, утриманців не має, не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має ряд хронічних захворювань, але його стан здоров`я на даний час розцінюється як задовільний, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі на строк до восьми років, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, з якими проживає в одному населеному пункті та має спільне коло друзів та знайомих, і володіє даними щодо їх місця проживання, номерами телефонів та іншими контактними даними, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має будь-якого офіційного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні 16 епізодів злочинної діяльності та відносно нього також ще розглядаються два кримінальні провадження № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та № 0000186 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилаються обвинувачений та захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та обвинуваченого під час апеляційного розгляду про те, що ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду відсутній, оскільки ОСОБА_6 до затримання працював, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки - доньку та цивільну дружину, та під час військового стану можливості виїхати за межі України не має, то вказані обставини жодним чином не вказують на зменшення існування зазначених вище ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зважаючи на конкретні обставини висунутого обвинувачення, характер та тяжкість діянь, які йому інкримінуються, і покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у їх вчиненні.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому посилання захисника та обвинуваченого на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яких він фактично не вчиняв, - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Посилання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що сторона обвинувачення не надала доказів можливості з боку ОСОБА_6 знищити, приховати та спотворити докази, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, які в ході допиту про можливі погрози з боку обвинуваченого не повідомляли, не заслуговують на увагу, оскільки це жодним чином не спростовує і не зменшує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які наведені вище, адже прокурор має право заявити про допит потерпілих та свідків на будь-якій стадії судового розгляду, відповідно до визначеного судом обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження, а тому з великою ймовірністю існує ризик незаконного впливу на них.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, щосторона обвинувачення не надала доказів можливості з боку обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вочевидь ті обставини, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні 16 епізодів злочинної діяльності корисливого злочину, а також те, що хоча він в силу ст. 89 КК України і раніше не судимий, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та відносно нього на даний момент розглядаються ще два кримінальних провадження, вказують на можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи ж захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 хворіє гіпертонічною хворобою, ВІЛ, гепатитом С, та в умовах установи виконання покарання загострились хронічні захворювання, які можуть вплинули на життя та вже негативно впливають на здоров`я обвинуваченого, нічим не підтверджені, адже суду не були надані жодні відомості про те, що за станом здоров`яОСОБА_6 не може утримуватися під вартою.

Що стосується прохання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про зменшення розміру застави, оскільки розмір визначеної судом застави є непомірним для обвинуваченого, то воно не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, отже суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, кількості епізодів злочинної діяльності, ймовірної суми спричинених збитків, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, майнового стану обвинуваченого та положень ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України вірно визначив заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Посилання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що оскаржувану ухвалу прийнято неналежним складом суду, оскільки стороною обвинувачення територіальна підсудність встановлена на власний розсуд, без урахування вимог ст. 132 КПК України, що порушує засади кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2, 14 ст. 7 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом апеляційного розгляду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо постановлення судового рішення з порушенням його права на захист є надуманими, адже оскаржуване рішення прийнято судом з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, за участі прокурора, обвинуваченого та його захисника, а інших обставин, які б могли вказувати на протилежне, обвинуваченим не наведено.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 грудня 2023 року включно, та визначено ОСОБА_6 розмір застави у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн., - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3