Справа № 991/2752/24
Провадження 1-кс/991/2778/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисників - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 (далі - Скарга), в якій захисник просить:

- скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 06.10.2022;

- скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_7 від 22.08.2023.

Скарга мотивована тим, що у рамках кримінального провадження № 0000143 від 20.02.2019 (далі - Кримінальне провадження) ОСОБА_7 повідомлено про підозру, в подальшому - про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру. Разом з тим, відсутні достатні докази для підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме: не надано доказів будь-якої форми участі ОСОБА_7 у злочинній організації; кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255 КК України є штучно створеним приводом для притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 не має статусу «злодія в законі», тобто не є суб`єктом такого злочину, враховуючи мету, з якою здійснювалась криміналізація такого діяння; консультативним висновком від 19.04.2023 підтверджується, що протоколи оглядів накопичувача моноблока Apple iMac A1312, вилученого в ході обшуку 08.11.2019, є недостовірними доказами, оскільки внаслідок проведених детективом дій відбулися зміни в інформаційному наповненні жорсткого диску, що є складовою частиною моноблоку, а інформаційний вміст був змінений; відсутні докази для підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, у діях ОСОБА_7 , описаних у повідомленні йому про підозру, про зміну повідомленої підозри та про нову підозру; відсутні докази отримання ОСОБА_7 будь-яких матеріальних благ у результаті вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тобто відсутній корисливий мотив, у тому числі на вчинення розтрати коштів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1»; при складенні повідомлень про підозру органом досудового розсовування не було враховано висновки, викладені у звіті, складеному міжнародною юридичною компанією Baker Mckenzie; відсутні докази будь-якого протиправного втручання ОСОБА_7 в діяльність АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В судовому засіданні захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримали доводи, викладені у Скарзі, просили задовольнити із викладених у ній підстав.

Підозрюваний ОСОБА_7 в режимі відеоконфернцзв`язку (ВКЗ) з власних технічних засобів підтримав позицію своїх захисників та вимоги Скарги, просив її задовольнити.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_6 заперечував проти доводів Скарги, посилаючись на відсутність спеціального суб`єкта у ч. 1 ст. 255 КК України, яка є похідною від інших інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та вказує на стійкість та організованість осіб, причетність до вчинення злочинів яких встановлюється у Кримінальному провадженні. Прокурор зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, у тому числі щодо обставин, викладених у Скарзі (окрім кваліфікації за ч. 1 ст. 255 КК України), вже перевірялась слідчим суддею та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду при вирішенні питання про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами (протоколами оглядів, протоколами допитів, банківськими документами, тощо). Інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення замасковані під цивільно-господарські правовідносини, чим надано протиправним діям учасників злочинної організації правомірності. Прокурор ппросив відмовити у задоволенні Скарги.

Від детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_8 надійшли письмові заперечення на Скаргу, в яких він зазначає, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, висновок науково-правової експертизи не може братися слідчим суддею до уваги, оскільки стосується питань права та носить рекомендаційний характер, а консультативний висновок від 19.04.2023 щодо здійснення оглядів накопичувача моноблока Apple iMac A1312, вилученого в ході обшуку 08.11.2019, також не може братися слідчим суддею до уваги так як з його змісту не вбачається наявності у спеціаліста відповідної кваліфікації, відомостей, які обов`язково мають бути зазначені (принципи та алгоритми дій, зазначені у методиках та інформаційних джерелах, на які зроблено посилання у висновку та яких треба дотримуватися).

Дослідивши зміст Скарги та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру вручено ОСОБА_7 06.10.2022, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру - 22.08.2023, а за такого строк, визначений п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, сплив та Скарга може бути подана до суду.

В ході судового розгляду Скарги встановлено, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні.

В рамках даного Кримінального провадження 06.10.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні:

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, тобто в організації розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненої організованою ним групою, в особливо великих розмірах;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, тобто в організації, у складі організованої ним групи, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В подальшому, 22.08.2023 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні:

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (у редакції статті до 27.06.2020), тобто у створенні злочинної організації з метою вчинення особливо тяжких злочинів, а також керівництві такою організацією та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великому розмірі, вчиненому ОСОБА_7 , у складі злочинної організації, як організатором цього злочину;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції статті до 01.07.2020), тобто у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому ОСОБА_7 , у складі злочинної організації, як організатором цього злочину;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції статті до 28.04.2020), тобто в організації вчинення членами створеної ним злочинної організації та іншими особами фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, а так само набуття, володіння або використання цих коштів.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У Скарзі сторона захисту посилається на відсутність достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (у редакції статті до 27.06.2020).

За такого, з огляду на положення п. 18 ч. 1 ст. 3 та ч. 3 ст. 26 КПК України, при вирішенні Скарги слідчому судді необхідно встановити наявність/відсутність достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_7 про підозру 06.10.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру 22.08.2023 у Кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття «достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення», яке застосовується у п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Разом з тим, системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України») свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)». Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Як вбачається із конструкції п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)». У цьому контексті слідчому судді необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому, чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення їй про підозру.

Так, враховуючи ступінь і характер обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого застосовується/обирається запобіжний захід, ступінь обґрунтованості підозри для прийняття такого рішення має досягати найвищого рівня, який встановлюється Кримінальним процесуальним кодексом України на стадії досудового розслідування. З урахуванням характеру обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого прийнято рішення про здійснення спеціального досудового розслідування, стандарт «наявність достатніх доказів для підозри особи», який передбачений у ч. 2 ст. 297-4 КПК України, має досягати рівня нижче середнього у порівнянні з найвищим рівнем, який встановлюється Кримінальним процесуальним кодексом України на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, у відповідності до положень статті 42 КПК України, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі. Саме у зв`язку із цим п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, оскільки неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені п. 1 та п. 3 ч. 7 ст. 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання відповідного втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

З огляду на викладене, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є набагато нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та є нижчим, ніж стандарт «наявність достатніх доказів для підозри особи», який застосовується при вирішенні питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного. Так, останній також використовується для обґрунтування необхідності обмеження прав, свобод і законних інтересів підозрюваного з огляду на положення ст.ст. 279- 1 - 279-5 КПК України, однак менш серйознішого у порівнянні з обмеженнями, яких людина зазнає внаслідок застосування відносно неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри» та стандарт «наявність достатніх доказів для підозри особи», який застосовується при вирішенні питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Факти, що підтверджують наявність достатніх підстав (доказів) для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

При цьому, слідчий суддя в ході розгляду скарг на повідомлення про підозру не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, а зібрані у кримінальному провадженні на день складення повідомлення про підозру докази були достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту повідомлення про підозру від 06.10.2022 вбачається, що в ході досудового розслідування встановлені наступні обставини: у період з жовтня 2014 року до березня 2020 року, ОСОБА_7 , будучи керівником публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», Банк), діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи займану посаду та зловживаючи своїм службовим становищем, організував вчинення розтрати грошових коштів Банку, в особливо великому розмірі, а також підробку офіційних документів необхідних для реалізації протиправних дій.

Так, ОСОБА_9 будучи наділеним владними повноваженнями щодо підлеглих йому осіб, поєднав свої безпосередні повноваження та повноваження інших працівників Банку зі злочинними діями, створивши стійке об?єднання, до якого увійшло щонайменше четверо службових осіб Банку та інші невстановлені на даний час особи.

Забезпечуючи загальне керівництво банківською установою та її працівниками, ОСОБА_7 одночасно поєднував ці дії із організацією протиправних дій працівників Банку, які використовували свої службові повноваження з метою вчинення злочину.

Так, розтрата коштів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» була здійсненна шляхом переказів фізичним особам, фізичним особам-підприємцям та юридичним особам коштів Банку, як оплати за послуги із залучення ними клієнтів-юридичних осіб сегменту корпоративного бізнесу на обслуговування до АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», які фактично надані не були.

Використовуючи укладені депозитні договори та договори банківського рахунку із клієнтами Банку, його службові особи забезпечували підробку офіційних документів, вносячи до них завідомо недостовірні відомості, про нібито залучення третіми особами таких клієнтів Банку та на підставі вказаних документів здійснювали виплату коштів третім особам.

З метою вчинення вказаного злочину, учасниками організованої групи використано механізм матеріального стимулювання Агентів чи/та Партнерів, за залучення Клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) та/або поточному рахунку в Банку, передбачений Положенням про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», затвердженого на засіданні Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» 25.09.2013 (далі - Положення).

До приходу ОСОБА_7 на керівні посади в АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідне Положення та передбачений ним механізм стимулювання третіх осіб за залучення клієнтів Банку у практичній діяльності банківської установи не використовувався, а залучення нових клієнтів здійснювалось працівниками Банку, до безпосередніх службових обов?язків яких це відносилось.

Разом з тим, одразу після призначенням на посаду ОСОБА_7 , у період з 13.11.2014 до 23.02.2017, за його ініціативи, безпосередньої участі та за участю інших учасників організованої ним групи, до вищевказаного Положення вносились зміни, які забезпечували можливості реалізації злочинного умислу щодо розтрати коштів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Так, зокрема перші ж ініційовані ОСОБА_7 зміни до Положення, затверджені 13.11.2014 на засіданні Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», дозволили раніше неможливе використання у механізмі виплат як «Клієнтів» державних підприємств та підприємств із участю держави у статутному капіталі, які розміщували в АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» значні обсяги коштів на вкладних (депозитних) та поточних рахунках, які нібито були залучені, використаними учасниками групи, - «Агентами» чи/та «Партнерами».

Крім того, відповідні зміни надали можливість використовувати як «Партнерів», фізичних осіб-підприємців, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Одночасно, поряд із використанням депозитних рахунків було введено стимулювання Агентів/Партнерів за розміщення коштів на поточних рахунках Клієнтів та вкладах на вимогу, що вагомо збільшило суми виплат «Агентам» та «Партнерам», а отже і створило можливості для протиправних дій із коштами Банку.

Таким чином, таке нормативне регулювання внутрішньої діяльності Банку забезпечило можливість співучасникам злочину, використовувати свої службові повноваження з метою вчинення протиправних дій.

Зокрема до складу організованої групи поряд із ОСОБА_7 входили наступні службові особи АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1»: радник Голови Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а в подальшому заступник Голови Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_10 , заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а в подальшому директор департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_11 , заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_12 та заступник директора департаменту корпоративного банкінгу та транзакційного бізнесу АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а в подальшому директор департаменту корпоративного банкінгу та транзакційного бізнесу, заступник Голови Правління ОСОБА_13 .

Учасники організованої групи залучались ОСОБА_7 , виходячи із займаних ними посад та наявних повноважень, необхідних для реалізації розтрати коштів Банку, шляхом протиправного використання, передбаченого Положенням механізму стимулювання третіх осіб за залучення Клієнтів Банку.

При цьому, окремих із вказаних службових осіб АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_7 призначав на відповідні посади або ж сприяв у такому призначенні, якщо відповідне рішення приймалось чи погоджувалось іншим органом Банку або ж погоджувалось Національним Банком України.

Так, зокрема, ОСОБА_7 призначив своїм радником ОСОБА_10 , а в подальшому сприяв у його призначенні на посаду заступника Голови Правління.

Усі вищевказані службові особи Банку, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що Клієнти Банку не залучались будь-якими третіми особами, зловживаючи своїм службовим становищем, вчиняли дії, які у своїй сукупності, забезпечували можливість розтрати коштів банківської установи.

ОСОБА_7 , як керівник організованої групи, займаючи спочатку посаду Першого заступника Голови Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а в подальшому - виконувача обов`язків та безпосередньо Голови Правління Банку, здійснюючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто будучи службовою особою Банку, діючи всупереч його інтересам та зловживаючи службовим становищем виключно в інтересах очолюваної ним групи, організовував скоєння вказаного вище злочину та керував його підготовкою і вчиненням, у тому числі, як організатор:

- забезпечував керівництво організованою ним групою;

- розподіляв ролі інших учасників організованої ним групи;

- використовуючи надані його посадою повноваження, усував перешкоди для вчинення злочину;

- здійснював загальний контроль за діями учасників організованої ним групи при підготовці та вчиненні вищеописаного злочину, реалізації злочинного умислу, спрямованого на розтрату грошових коштів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», зокрема надаючи їм вказівки та отримуючи від них звіти про виконання таких вказівок;

- будучи членом Правління Банку, особисто ініціював та виносив на розгляд Правління питання про внесення змін до Положення та брав участь у їх затвердженні;

- здійснював відбір клієнтів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», які підпадали під визначення «Клієнт», викладене у зміненому Положенні (у редакції, що діяла на момент такого відібрання), для використання їх у ході розтрати коштів Банку, усвідомлюючи при цьому, що вказані клієнти Банку були залучені чи/та утримані працівниками Банку, зокрема ним самостійно або ж підлеглими йому працівниками, а не відповідними «Агентами» чи/та «Партнерами»;

- будучи членом Комітету з управління активами та пасивами АБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на засіданнях якого затверджувались умови співпраці з « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 » та встановлювались процентні ставки «Клієнтам», володіючи відомостями щодо залучення «Клієнтів» безпосередньо працівниками АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», приховуючи ці відомості від інших членів комітету, голосував «ЗА» відповідні умови співпраці та процентні ставки;

- організовував процес складання (підготовки) та підписання документів, необхідних для дотримання, описаного у Розділі IV зміненого Положення, процесу матеріального стимулювання агентів/партнерів, який створив видимість залучення чи/та утримання заздалегідь підшуканими «Агентами» та «Партнерами» відповідних «Клієнтів», а фактично забезпечило розтрату коштів АБ « ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- особисто залучав до складу організованої групи нових членів, зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;

- регулярно отримував інформацію щодо злочинної діяльності, зокрема від ОСОБА_10 , як особисто, так і за допомогою месенджерів, встановлених на мобільних телефонах, опрацьовував та використовував для реалізації злочинного плану та усунення перешкод у вчиненні злочину;

- здійснював контроль за виплатами «Агентам» та «Партнерам», зокрема самостійно погоджуючи (візуючи) відповідні розпорядження на оплату, усвідомлюючи при цьому, що вказані у розпорядженнях «Агенти» та « ОСОБА_15 » не надавали послуг, за які отримують відповідну плату, а «Клієнти» зазначені у розпорядженнях були залучені або ж утримані працівниками Банку, а не вказаними «Агентами» та «Партнерами»;

- доводив до окремих учасників організованої групи відомості щодо спрямованості злочинного умислу групи, відведених їм ролей та визначених функцій;

- особисто або ж через інших учасників організованої групи надавав вказівки підпорядкованим йому керівникам департаментів Головної установи АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», керівникам окремих обласних дирекцій АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», через цих керівників підлеглим вже їм працівникам департаментів, дирекцій та відділень зазначеного Банку, а також залученим останніми «Агентам» та «Партнерам».

Таким чином, у період з листопада 2014 року до березня 2020 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи займану посаду та зловживаючи своїм службовим становищем, діючи як організатор злочину, забезпечив (організував) створення із числа підлеглих йому осіб АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» та інших на даний час невстановлених осіб, стійкого об`єднання, метою якого було здійснення систематичного протиправного обернення коштів банківської установи на користь третіх осіб, керуючи таким об`єднанням, забезпечив розтрату коштів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» на загальну суму 205 998 435,93 грн, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

При цьому, ОСОБА_9 , з метою документального забезпечення можливості вчинення злочину, діючи, як організатор, також забезпечив внесення підпорядкованими йому службовими особами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» неправдивих відомостей до Актів наданих послуг про ніби то залучення/утримання Агентами/Партнерами Клієнтів Банку, що в дійсності здійснювалося працівниками Банку, тобто вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Зі змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 22.08.2023 вбачається, ОСОБА_7 інкримінується організація вчинення кримінальних правопорушень, про які йдеться у повідомленні про підозру від 06.10.2022 (ч. 5 ст. 191, ч. ч. 1 ст. 366 КК України), у складі злочинної організації.

Згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 22.08.2023, до злочинної організації поряд із ОСОБА_7 входили такі службові особи АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1»: радник Голови Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а в подальшому заступник Голови Правління ОСОБА_10 , заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а в подальшому директор департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами ОСОБА_11 , заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_12 та директор Одеської обласної дирекції АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_16 .

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , зловживаючи своїм службовим становищем, переконавши заступника директора Департаменту корпоративного банкінгу та транзакційного бізнесу АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», після цього - директора цього ж Департаменту, а у подальшому - заступника Голови Правління ОСОБА_13 в правомірності виплат Агентам та Партнерам Банку, забезпечили відсутність належного контролю щодо законності та обґрунтованості відповідних виплат з його сторони. При цьому ОСОБА_13 не був обізнаний щодо функціонування та діяльності злочинної організації, а також дійсної мети внесення змін у вищевказані нормативні документи Банку.

Крім того, ОСОБА_7 разом з іншими співучасниками забезпечив залучення до діяльності злочинної організації двох груп фіктивних Агентів та Партнерів:

1) перша група осіб, до якої увійшло щонайменше троє осіб, складалась із членів сім`ї чи близьких друзів членів злочинної організації (із числа службових осіб Банку), а саме: дружини ОСОБА_10 - ОСОБА_17 , близького друга ОСОБА_10 - ОСОБА_18 та його дружини ОСОБА_19 . Вказані особи, враховуючи довіру до них інших членів злочинної організації, були ознайомлені з кінцевою злочинною метою злочинної організації, а саме заволодіння коштами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а тому ці особи залучались як пособники вчинення цього злочину. Водночас ці ж особи за для досягнення вказаної злочинної мети, були залучені до вчинення й інших злочинів, а саме внесення до офіційних документів, а саме актів наданих послуг, завідомо неправдивих відомостей, а також легілізації (відмивання) коштів, якими заволоділи члени злочинної організації;

2) друга група осіб, до якої увійшло щонайменше семеро осіб, складалась із знайомих та менш близьких друзів членів злочинної організації, а саме: подруги ОСОБА_10 - ОСОБА_20 (на сьогодні ОСОБА_21 ), подруги ОСОБА_12 - ОСОБА_22 та її матері ОСОБА_23 , знайомої ОСОБА_12 - ОСОБА_24 (на сьогодні ОСОБА_25 ), подруги ОСОБА_12 - ОСОБА_26 , друзів ОСОБА_12 - ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Вказані особи, не будучи наближеними до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , як основних членів злочинної організації, не були ознайомлені з її кінцевою метою щодо заволодіння коштами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1». Вони залучались як пособники у внесенні до актів наданих послуг, завідомо неправдивих відомостей, а також легілізації (відмивання) коштів. Водночас ОСОБА_29 ( ОСОБА_30 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_31 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , з урахуванням обмеженої інформації, наданої їм ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а також низьким рівнем обізнаності у фінансовій та правовій сферах, усвідомлювали протиправність своїх дій, які полягали у підробців документів та передачі отриманих коштів ОСОБА_12 , вчиняючи фінансові операції (переказ на інші рахунки, зняття, оплата комісій, податків тощо) з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, тобто легалізовували (відмивали) кошти, які у подальшому передавали членам злочинної організації.

Усі вищевказані службові особи Банку, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що Клієнти Банку не залучались будь-якими третіми особами, зловживаючи своїм службовим становищем, вчиняли дії, які у своїй сукупності, забезпечували можливість заволодіння коштами банківської установи.

Одночасно, злочинна схема полягала у тому, що рахунки, на які виплачувалась винагорода Партнерам чи Агентам Банку, відкривались лише у цій банківській установі. Це забезпечувало членам злочинної організації можливість доступу, контролю та розпорядження коштами на рахунках у Банку, у якому злочинна організація була повністю інтегрована у вертикаль керівних посад та прийняття управлінських рішень.

Члени злочинної організації з числа працівників Банку мали можливість зняття коштів як у касах Банку без осіб, на яких були відкриті вказані рахунки, так і шляхом переказу цих коштів на інші рахунки.

Зокрема ОСОБА_12 самостійно або ж через інших підконтрольних їй осіб, шляхом надання довіреності чи передачі банківських карток і PIN-кодів Агентів чи Партнерів, здійснювали зняття вказаних коштів через каси АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

У такий спосіб в момент переказу коштів як оплати за послуги фіктивним ОСОБА_14 чи Партнерам,члени злочинної організації отримували повний контроль над ними та можливістю використання цих коштів на власні цілі та потреби.

При цьому переведення цих грошей у готівку, забезпечувало розрив ланцюгу фінансових операцій та дозволяло приховати, замаскувати джерело їх незаконного походження.

Так, ОСОБА_7 , як керівник злочинної організації, займаючи спочатку посаду Першого заступника Голови Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а в подальшому - виконувача обов`язків та безпосередньо Голови Правління Банку, здійснюючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто будучи службовою особою Банку, діючи всупереч його інтересам та зловживаючи службовим становищем виключно в інтересах створеної та очолюваної ним злочинної організації, організовував скоєння вказаних вище злочинів та керував їх підготовкою і вчиненням, організовував приховування злочинної діяльності організації, об`єднав дії інших співучасників і спрямував їх на вчинення особливо тяжких злочинів та координував їх дії та розподілив обов`язки між членами злочинної організації, у тому числі, як організатор:

- здійснював загальне керівництво діями інших учасників злочинної організації;

- розподіляв ролі інших учасників злочинної організації;

- використовуючи надані його посадою повноваження, усував перешкоди для вчинення злочинів;

- здійснював загальний контроль за діями учасників злочинної організації при реалізації вищеописаної схеми заволодіння коштів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», зокрема надаючи їм вказівки та отримуючи від них звіти про виконання таких вказівок;

- будучи членом Правління Банку, особисто ініціював та виносив на розгляд Правління питання про внесення змін до Положення та брав участь у їх затвердженні;

- здійснював відбір клієнтів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», які підпадали під визначення «Клієнт», викладене у зміненому Положенні (у редакції, що діяла на момент такого відібрання), для використання їх у ході розтрати коштів Банку, усвідомлюючи при цьому, що вказані клієнти Банку були залучені чи/та утримані працівниками Банку, зокрема ним самостійно або ж підлеглими йому працівниками, а не відповідними «Агентами» чи/та «Партнерами»;

- будучи членом Комітету з управління активами та пасивами АБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на засіданнях якого затверджувались умови співпраці з « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 » та встановлювались процентні ставки «Клієнтам», володіючи відомостями щодо залучення «Клієнтів» безпосередньо працівниками АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», приховуючи ці відомості від інших членів комітету, голосував «ЗА» відповідні умови співпраці та процентні ставки;

- організовував процес складання (підготовки) та підписання документів, необхідних для дотримання, описаного у Розділі IV зміненого Положення, процесу матеріального стимулювання агентів/партнерів, який створив видимість залучення чи/та утримання заздалегідь підшуканими «Агентами» та «Партнерами» відповідних «Клієнтів», а фактично забезпечило розтрату коштів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- особисто залучав до складу злочинної організації нових членів, зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;

- регулярно отримував інформацію щодо злочинної діяльності, зокрема від ОСОБА_10 , як особисто, так і за допомогою месенджерів, встановлених на мобільних телефонах, опрацьовував та використовував для реалізації злочинного плану та усунення перешкод у вчиненні злочину;

- здійснював контроль за виплатами «Агентам» та «Партнерам», зокрема самостійно погоджуючи (візуючи) відповідні розпорядження на оплату, усвідомлюючи при цьому, що вказані у розпорядженнях «Агенти» та « ОСОБА_15 » не надавали послуг, за які отримують відповідну плату, а «Клієнти» зазначені у розпорядженнях були залучені або ж утримані працівниками Банку, а не вказаними «Агентами» та «Партнерами»;

- доводив до окремих учасників злочинної орагнізації відомості щодо спрямованості умислу створеної та очолюваної ним організації, відведених їм ролей та визначених функцій;

- особисто або ж через інших учасників злочинної організації надавав вказівки підпорядкованим йому керівникам департаментів Головної установи АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», керівникам окремих обласних дирекцій АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», через цих керівників підлеглим вже їм працівникам департаментів, дирекцій та відділень зазначеного Банку, а також залученим останніми «Агентам» та «Партнерам»;

- організував здійснення заходів щодо легалізації (відмивання) доходів отриманих внаслідок злочинної діяльності, маскування їх протиправного походження та подальший розподіл таких коштів;

- використовував свій статус, авторитет і ресурси для усунення перешкод у діяльності створеної ним злочинної організації.

Таким чином, у період з листопада 2014 року до березня 2020 року, ОСОБА_7 разом з учасниками злочинної організації, а саме ОСОБА_10 та його дружиною ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та його дружиною ОСОБА_19 , використавши службові повноваження ОСОБА_13 , та залучивши до вчинення окремих злочинів ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , а також інших невстановленими на даний час співучасників цих злочинів, забезпечили підробку низки офіційних документів банківської установи, здійснили на їх підставі заволодіння грошовими коштами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», на загальну суму 205 998 435,93 грн, при цьому легалізувавши (відмивши) ці кошти.

З вказаною метою за ініціативи ОСОБА_7 неодноразово вносилися зміни до Положення, які зумовили: (1) можливість виплати винагороди не тільки фізичним особам, а і фізичним особам-підприємцям, які перебували на спрощеній системі оподаткування, та юридичним особам за залучення державних підприємств та підприємств із участю держави у статутному капіталі на розміщення коштів на вкладних (депозитних) та поточних рахунках в АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1»; (2) для обрахунку суми винагороди « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 » використовувати не лише кошти, розмішені конкретним Клієнтом на депозитних (вкладних) і поточних рахунках у Банку, а і кошти інших Клієнтів Банку, які були віднесені до групи пов`язаних контрагентів; (3) можливість не приймати в подальшому індивідуальні рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо погодження умов співпраці по кожному «Агенту» і «Партнеру» і таким чином виключити з процедури документального оформлення співпраці «Агентів»/«Партнерів» та Банку членів Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», які входили до складу вказаного Комітету.

Створена таким чином злочинна організація характеризувалася:

- наявністю єдиного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння коштами Банку;

- загальною метою функціонування, спрямованої на обернення майнових ресурсів банківської установи на свою користь;

- організованістю, тобто здійсненням єдиного керівництва і координації дій, розподілом функцій і ролей між її членами, плануванням злочинної діяльності, виконанням вказівок керівника, наявністю усталеної схеми розподілу злочинних доходів;

- стійкістю і згуртованістю, що виражається у здійсненні злочинної діяльності упродовж тривалого періоду (з грудня 2014 року до березня 2020 року);

- вчинення протиправних дій із дотриманням засобів конспірації;

- чітко визначеною метою діяльності і доведення її до всіх учасників, в частині виконання їхніх функцій, здійснення контролю за діями учасників організації ОСОБА_7 , а також, у окремо визначені періоди часу, ОСОБА_10 ;

- ієрархічність структури злочинної організації, що виявлялася в наявності кількох рівнів управління, із загальним підпорядкуванням особисто ОСОБА_7 .

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_7 , у період з вересня 2015 року по березень 2020 року, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255 (у редакції статті до 27.06.2020) КК України, а саме створив злочинну організацію з метою вчинення особливо тяжких злочинів, здійснив керівництво такою організацією та брав участь у злочинах, вчинюваних цією організацією.

Так, після залучення/утримання співробітниками Банку Клієнтів Банку, без залучення (допомоги) Агентів/Партнерів, на підставі підроблених офіційних документів (Актів наданих послуг про ніби то залучення/утримання Агентами/Партнерами Клієнтів Банку, що в дійсності здійснювалося працівниками Банку) Банком здійснювалось нарахування оплати Агентам/Партнерам за нібито надані агентські послуги на їх рахунки в АБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Після вказаних фінансових операцій кошти опинялись під повним контролем членів злочинної організації, оскільки переказувались саме на рахунок Банку, де вони обіймали керівні посади. Зловживаючи своїм службовим становищем члени злочинної організації у такий спосіб отримували можливість вільно розпоряджатись цими грошима. Отже момент зарахування коштів, як оплати за так звані «агентські послуги», був моментом їх протиправного заволодіння. Подальші дії з грошима здійснювались в межах умислу членів злочинної організації.

Надалі службові особи чи представники Агентів/Партнерів здійснили передачу нарахованих як плата за агентські послуги коштів членам злочинної організації.

Після чого членами злочинної організації були здійснені подальші дії для маскування походження вказаних коштів та можливості протиправного розпорядження ними.

Наведений вище алгоритм дій членів злочинної організації надалі було використано для створення постійно діючої схеми безпідставного обернення коштів державного Банку та їх легалізації на користь цієї злочинної організації.

Таким чином, ОСОБА_7 у період з грудня 2014 року до березня 2020 року діючи умисно, з корисливих мотивів, як організатор злочину, забезпечив здійснення членами створеної ним злочинної організації та іншими особами фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь, що передували легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, а так само набуття, володіння або використання цих коштів, тобто вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 (в редакції статті до 28.04.2020) КК України

Так, за результатами розгляду Скарги, внаслідок дослідження наданих стороною обвинувачення доказів (копій: документів щодо співпраці АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» з Клієнтами Банку, протоколів оглядів, службових записок, листів, висновків експертів, протоколів обшуків, статутів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», положень, наказів, витягів із протоколів засідань Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», Положень зі змінами, рішення оперативної комісії Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», протоколу засідання Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», протоколів Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», розпоряджень про нарахування плати Агентам/Партнерам, витягів з доручень, протоколів НСРД, протоколів допиту, протоколу пред`явлення особи для впізнання, іншими доказами - Томи № 5-14), слідчим суддею встановлено наявність в матеріалах Кримінального провадження такого об`єму зібраних доказів, які на день складення повідомлення про підозру від 06.10.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 22.08.2023 в своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, та давали стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_7 у вчиненні зазначених інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, при розгляді слідчим суддею Вищого антикорупційного суду клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України (ухвала від 08.12.2022 у справі № 991/5039/22) на підставі наявних у матеріалах Кримінального провадження доказів, долучених до такого клопотання, встановлено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України. При цьому, стандарт доказування «обґрунтована підозра», який застосовується при вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, є значно вищим ніж стандарт доказування «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи. Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 10.02.2023 у справі № 991/5039/22 (провадження № 11-сс/991/32/23) зазначена ухвала слідчого судді залишена без змін.

Відповідно до Протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_28 від 17.05.2023 (Том № 5 а. 78-81), підозрюваний зазначив, що під час його спілкування з ОСОБА_32 вона декілька, разів згадувала, що кошти отримані від ФОПів, залучених до злочинної схеми, вона передає безпосередньо керівництву, тобто ОСОБА_33 та ОСОБА_34 . Зі слів ОСОБА_32 виходило, що ці кошти потім розподіляються ти особам, які не можуть самостійно виступати агентами банку. В той же час я розумію, що жодних агентів не було і це була просто легенда для заспокоєння мене і надання схемі певної «легальності». Окрім цього, в особистих розмовах ОСОБА_35 декілька разів емоційно скаржилася, що керівництво банку, тобто ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , постійно підганяють її швидше передавати їм кошти, які вона отримувала від ФОПів, контролює її в реалізації системи мотивації. ОСОБА_32 вказувала, що вона безпосередньо звітує ОСОБА_33 та ОСОБА_34 про діяльність щодо своєї роботи з ФОПами та щодо сум отриманих від ФОПів, щодо роботи всієї схеми. Згадувала також, що керівництво дуже задоволено її роботою та коштами, які надходили від цих операцій. Крім того, у 2018, або у 2019 році, не пам?ятає точної дати, ОСОБА_28 зустрічався з ОСОБА_38 , коли він не працював в банку - він їздив до нього на роботу в Міністерство юстиції України (тоді міністерство розташовувалось у приміщенні колишнього льотного училища, недалеко від метро Лук?янівка, по вул. Ю. Ілленка). В процесі розмови з ОСОБА_39 по робочим питанням, які стосувалися одного з клієнтів ОСОБА_40 , де ми з ним разом працювали, ми підняли тему, що ОСОБА_28 на той час співпрацював з їх спільною знайомою - Оленою ОСОБА_32 , по нібито залученню на обслуговування великих компаній в ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що він відповів, що він в курсі такої співпраці, в банку у нього залишилися його люди, у нього все під контролем і запевнив, що все проходить належним чином.

Згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 23.08.2023 (Том № 5 а. 82-85), під час розмови ОСОБА_13 із ОСОБА_10 останній зазначив, що система виплат Агентам та Партнерам узгоджена ним особисто з Головою Правління АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_7 , а тому ОСОБА_13 повинен підписувати усі документи для виплат. Після такої розмови з ОСОБА_10 , восени 2016 року перед звільненням з банку (як згодом стало відомо - заступником Міністра юстиції України він переходив), ОСОБА_13 запросив до себе ОСОБА_7 та під час обговорення робочих питань щодо залучення нових клієнтів банку сказав, що реалізація механізму стимулювання Агентів та Партнерів відбувається з його відома під загальною координацією ОСОБА_10 , а тому попросив виконувати усі доручення та рекомендації ОСОБА_10 . У подальшому, ОСОБА_10 повідомив, що незабаром він почне працювати заступником Міністра юстиції України, а також попередив, що його дружина, ОСОБА_17 , у майбутньому буде надавати послуги Банку по залученню клієнтів як Агент/Партнер. Після цього, в лютому 2017 році, коли ОСОБА_13 отримав проект Розпорядження про нарахування загальної суми плати Агентам та Партнерам за надання банку послуг по залученню клієнтів за січень 2017 року, він побачив у ньому відомості про залучення як клієнтів ДП «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ПрАТ «ІНФОРМАЦІЯ_3» Агентом/Партнером ОСОБА_17 . Згадавши розмову з ОСОБА_10 , а також враховуючи, що останній уже декілька місяців не працював у АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_13 вирішив ці обставини довести до відома ОСОБА_7 . У відповідь на його повідомлення про попередню розмову з ОСОБА_10 , а також щодо побоювань, що залучення як Агента/Партнера дружини ОСОБА_10 може негативно позначитись на репутації банку, ОСОБА_7 запевнив, що ОСОБА_10 це раніше з ним узгодив і хоча ОСОБА_10 перейшов працювати у Міністерство юстиції, він залишається «другом банку» і опікується банком. ОСОБА_7 дав ОСОБА_13 вказівку підписувати необхідні документи щодо співпраці ОСОБА_17 та інших подібних осіб з банком та не ставити їх зміст під сумнів.

Вказане дає підстави зробити висновок, що саме ОСОБА_7 зорганізував інших підконтрольних йому осіб, з метою вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень щодо заволодіння грошовими коштами державного банку АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем з використанням «агентської схеми» та підробки офіційних документів, подальшої легалізації (відмивання) таких коштів. Із зазначених протоколів допиту вбачається стійкість та ієрархічність такого об`єднання учасників ( ОСОБА_7 здійснював контроль та координацію дій учасників, ОСОБА_10 , будучи заступником Міністра юстиції України, продовжував брати участь у реалізації злочинної схеми).

Із наданих стороною обвинувачення доказів вцілому, зокрема протоколів допитів, можна зробити висновок, що грошові кошти, які сплачувалися банком як агентська винагорода, розподілялись між членами злочинної організації, якою керував ОСОБА_7 та подальшому використовувалися ними на власний розсуд.

Щодо тверджень сторони захисту про відсутність впливу ОСОБА_7 на процедуру внесення змін до «Положення про порядок роботи з агентами та партнерами банку», то вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_41 (Том № 14 а. 110-121), з яких чітко вбачається, що саме ОСОБА_7 був ініціатором внесення таких змін, ставив категоричні вимоги до підлеглих щодо якнайшвидшої розробки та впровадження відповідного регулювання «агентської схеми». До приходу ОСОБА_7 такий банківський продукт не працював і саме він був ініціатором його впровадження.

Згідно постанови ККС ВС від 04.08.2021 у справі № 390/934/13-к, формальне дотримання вимог цивільного (господарського) законодавства під час укладення правочинів не виключає злочинного умислу або злочинності дій, а укладення господарських чи цивільних договорів може бути проявом об`єктивної сторони злочину.

Таким чином, посилання сторони захисту щодо відсутності порушень норм законодавства при виплаті агентської винагороди за залучення/утримання Клієнтів АБ «ІНФОРМАЦІЯ_1», що підтверджується звітом, складеним міжнародною юридичною компанією Baker Mckenzie, Актом планової виїзної ревізії від 10.12.2020 та висновком науково-правої експертизи за № 126/229-е від 21.12.2021, слідчим суддею відхиляються, оскільки специфіка та характер корупційного злочину, передбаченого ст. 191 КК України, передбачає укладання правочинів, зокрема, з метою привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном. Однак, злочином може вважатись лише те діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність, а наявні у матеріалах справи докази, надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності дають підстави вважати, що підозрюваним могли бути вчинені дії, які можна кваліфікувати за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

При цьому, висновок науково-правої експертизи за № 126/229-е від 21.12.2021 не може братися слідчим суддею до уваги, оскільки не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права (ч. 1 ст. 242 КПК України).

Як зазначає сторона захисту, консультативним висновком від 19.04.2023 підтверджується, що протоколи оглядів накопичувача моноблока Apple iMac A1312, вилученого в ході обшуку 08.11.2019, є недостовірними доказами, оскільки внаслідок проведених детективом дій відбулися зміни в інформаційному наповненні жорсткого диску, що є складовою частиною моноблоку, а інформаційний вміст був змінений.

Із копій протоколів оглядів побітової копії накопичувача моноблока Apple iMac A1312, вилученого 08.11.2019 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , не вбачається очевидних порушень при проведенні такої слідчої дії. При цьому, наданий захисниками висновок носить консультативний характер, що у тому числі вбачається із назви такого висновку.

Разом з тим, сумніви сторони захисту щодо правильності методики проведення огляду вказаного моноблоку та коректності відомостей, отриманих в результаті такого огляду, може бути підставою для ініціювання стороною захисту відповідних експертних досліджень.

Слідчим суддею також відхиляються доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255 КК України, оскільки ОСОБА_7 не має статусу «злодія в законі», тобто не є суб`єктом такого злочину, враховуючи мету, з якою здійснювалась криміналізація такого діяння, виходячи з наступного.

Так, за ч. 1 ст. 255 КК України в редакції до 27.06.2020, яка інкримінується ОСОБА_7 , кримінально карним вважалось створення злочинної організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, а також керівництво такою організацією або участь у ній, або участь у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також організація, керівництво чи сприяння зустрічі (сходці) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення планів і умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп.

У статті 255 вид злочинної організації не конкретизовано, це може бути будь-яка організація, яка підпадає під ознаки загального поняття злочинної організації, визначеного в ч. 4 ст. 28 КК України. Жодних інших додаткових ознак (озброєність, спеціальна мета створення та діяльності тощо) закон у даному випадку не передбачає.

За ст. 255 КК України настає відповідальність за дії, пов`язані з функціонуванням злочинної організації тоді, коли такі дії не охоплюються жодною з передбачених Кримінальним кодексом України спеціальних норм про окремі види злочинних організацій (банду - ст. 257, терористичну організацію - ст. 258-3, не передбачені законом воєнізовані або збройні формування - ст. 260, змову про насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади - ч. 1 ст. 109).

Статте 255 не охоплюється вчинення в складі злочинної організації злочинів, передбачених іншими статтями Особливої частини КК. Якщо такі злочини вчинені злочинною організацією, то скоєне слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 255 та відповідними частинами статей Особливої частини КК України, які передбачають форму співучасті, найбільш близьку до злочинної організації (вчинення злочину організованою групою, а якщо це не передбачено - то групою осіб за попередньою змовою тощо).

Зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 255 КК України не вбачається, що суб`єкт кримінального правопорушення є спеціальним. Суб`єктом цього злочину може бути будь-яка особа, яка до вчинення злочину досягла віку кримінальної відповідальності. Суб?єкт зазначеного злочину загальний.

Даючи оцінку дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення в контексті наявності доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення), слідчий суддя вважає, що даних для доведення причетності ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень достатньо. Стороною захисту не наведено у Скарзі обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного до злочинів, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру.

Щодо доводів Скарги про відсутність в тексті повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 22.08.2023 викладу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, то слідчий суддя при розгляді Скарги має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи має місце переконання за стандартом достатності доказів для цілей повідомлення про підозру/зміни раніше повідомленої підозри. Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя не наділений повноваженням встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину. Крім того, за змістом статті 277 КПК України повідомлення про підозру/повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру повинно містити правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. У повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, що у тому числі оскаржується, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та стислий виклад фактичних обставин такого кримінального правопорушення, тобто вказані вимоги процесуального закону стороною обвинувачення дотримані.

На стадії досудового розслідування оцінка наявних в матеріалах кримінального провадження доказів здійснюється не в рамках оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а в контексті визначення вірогідності та достатності підстав причетності особи до вчинення кримінального правопорушення. Саме при розгляді кримінального провадження по суті суд, відповідно до положень ст. 94 КПК України, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку може прийняти рішення щодо стадії кримінального правопорушення, за наявності підстав, встановити наявність/відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення.

На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину.

Досудове розслідування Кримінального провадження завершено. Наступним етапом є закінчення досудового розслідування та прийняття прокурором одного з рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, зокрема звернутися до суду з обвинувальним актом.

Так, зазначена у повідомленні про зміну раніше повідомленні підозри та про нову підозру від 22.08.2023 правова кваліфікація дій ОСОБА_7 не є остаточною.

Кримінальний процесуальний кодекс України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст. 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення) не узгоджуються з наданими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він ухвалює виправдовуваний вирок.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення про підозру від 06.10.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 22.08.2023 здійснено ОСОБА_7 за наявності достатніх доказів, аби стверджувати про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що відповідає стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначені обставини свідчать про відсутність підстав для скасування повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 06.10.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 22.08.2023.

Відтак, підстави для задоволення Скарги відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 22, 26, 303, 306-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_42