ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1197/24 Справа № 183/5290/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000581 від 09.05.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Підгороднє Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30 липня 2024 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності. Відповідно визнано доведеним ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності, з огляду на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що свідчить про те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі та маючи можливість вільного пересування може продовжити вчиняти протиправні дії.

Разом з цим дійшов висновку, що прокурором не доведено та не надано відповідних доказів на підтвердження наявності ризику незаконного впливу на свідків. Окрім того зауважено, що тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення сама по собі не може слугувати підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. При цьому враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, отримує мінливий дохід від періодичних заробітків.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування виняткового запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив, що прокурор не надав також доказів неможливості обрання будь - якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обгрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та доведеність заявлених ризиків. Посилається на недотримання вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставлення існуючих у справі ризиків, характеру скоєного кримінального правопорушення з реальною можливістю запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків, оскільки останні надають викривальні показання та є наркозалежними особами, у зв`язку з чим підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість впливати на останніх з метою надання тих чи інших показань на його користь. Зауважує на тому, що ОСОБА_6 згідно пред`явленої підозри вчинив незаконні дії щодо збуту наркотичних засобів саме за місцем свого проживання, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризику продовження злочинної діяльності. Звертає увагу на те, що підозрюваний має соціальні зв`язки та мінливий дохід не підтверджені належними доказами. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 не зареєстрований за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.

На переконання прокурора, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам.

Заслухавши сторони кримінального провадження: прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з викладених в ній підстав; підозрюваного та його захисника, які кожен окремо заперечували проти доводів апеляції прокурора та просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що в Новомосковському РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000581 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

30 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування.

Разом з цим, звертається увага на те, що ризик вчиненні іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності є мінімальним, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні та прокурором не надані дані про те, що ОСОБА_6 пред`явлено нову підозру чи вчинено ним інше кримінальне чи адміністративне правопорушення.

Отже, вказані ризики хоча і існують, однак можуть бути мінімізованими, шляхом покладання на підозрюваного відповідних обов`язків, які полягають у забороні цілодобового залишення його житла та обов`язку за першою вимогу з`явитися до слідчого, прокурора або суду, що з огляду на стадію досудового розслідування здатне забезпечити участь ОСОБА_6 у слідчих діях та потреби сторони обвинувачення.

Також оцінюється як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК лише у такий спосіб.

Твердження прокурора щодо попередніх судимостей підозрюваного та тяжкості інкримінованого злочину, є доречними, однак останні не слугують самодостатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки доказів порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків прокурором не надано.

Колегією враховано правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Також, у рішенні ЕСПЛ «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 р., зазначено про те, що «навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.»

При цьому враховується, що ризик незаконного впливу на свідків даному у кримінальному провадженню, як слушно зазначено слідчим суддею ґрунтується лише на припущеннях прокурора, оскільки будь-які докази щодо здійснення спроб незаконного тиску на свідків стороною обвинувачення не надані та в матеріалах справи відсутні.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню та продовження злочинної діяльності, хоча і існує однак є мінімальним, оскільки у справі проведені усі необхідні первинні слідчі дії, допитано свідків, отримано висновки експертиз, крім того, речові докази перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

Враховується, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, однак має мінливий дохід від періодичних заробітків, що не спростовується прокурором та в своїй сукупності свідчить про наявність соціально-стримуючих факторів у запобіганні заявленим ризикам.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 фактично перебуває під домашнім арештом і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК, та здійснення спроб переховування, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Таким чином, слідчим суддею дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішенні ЕСПЛ «Летельє проти Франції».

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 404, 405, 407 КПК колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000581 від 09.05.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4