ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4560/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/417/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 12 червня 2023 року до ЄРДР за №0000521, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 01 жовтня 2009 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням (з іспитовим строком 2 роки);

2) 04 жовтня 2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.69, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

3) 04 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;

4) 12 червня 2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.186, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

5) 26 грудня 2016 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 9 місяців;

6) 07 грудня 2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 20 серпня 2021 року за відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь «ФОП ОСОБА_9 » процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 716 грн. 94 коп.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 07 червня 2023 року о 17:22 год. перебував за адресою: м. Харків, вул. Дудинської, 1-А, поряд з касою № 12 супермаркету «Класс», де перед ним, поряд із касовою зоною знаходилась раніше йому незнайома ОСОБА_10 , яка здійснюючи покупки, поклала належний їй мобільний телефон Samsung Galaxy M52 5G білого кольору IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з силіконовим чохлом світлого кольору, на касову зону, та, розрахувавшись, відійшла від каси.

Саме в той час ОСОБА_8 помітив біля каси належний ОСОБА_10 мобільний телефон Samsung Galaxy M52 5G білого кольору IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з силіконовим чохлом світлого кольору, який вона поклала на касову зону, після чого ОСОБА_8 , який в цей момент знаходився у касовій зоні, розраховуючись за придбані ним товари, діючи умисно, в період воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, безперешкодно, таємно заволодів мобільним телефоном Samsung Galaxy M52 5G білого кольору IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з силіконовим чохлом світлого кольору.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння мобільним телефоном, належним ОСОБА_10 .

Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, звернувши на свою користь викрадене майно та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 10764 грн.

До початку судового розгляду прокурор подав до апеляційного суду заяву в якій, посилаючись на ст.403 КПК України відмовився від апеляційної скарги на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений в апеляційній скарзі, за її змістом, просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки органом досудового розслідування невірно кваліфіковані його дії.

Поряд з цим зазначає, що враховуючи пояснення потерпілої, на його думку, в його діях відсутній склад інкримінованого йому злочину.

В судове засідання обвинувачений не з`явився та відповідно до переданої до канцелярії Харківського апеляційного суду телефонограми, просив апеляційний розгляд провести без його участі.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого просила залишити без задоволення, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо законності судового рішення, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також невірну кваліфікацію, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 07 червня 2023 року близько 17-30 год., вона здійснювала покупки в супермаркеті «Класс» за адресою: м. Харків, вул. Дудинської, 1-А. Розраховувалась за товар готівкою на касі № 12 , з сумки достала належний їй мобільний телефон та поклала на піддон (місце для упаковки товарів), а коли склала придбані товари в сумку та розрахувалася, не помітила того, що забула покласти телефон до сумки. Потім підійшла до іншої каси, щоб придбати цигарки та виявила відсутність телефону (через 7-8 хвилин після того, як вона відійшла від каси), вона повернулася до каси та повідомила касира про те, що сталося. В подальшому вона звернулася до співробітників охорони супермаркету, які рекомендували звертатися до поліції. У поліції вона дивилась відеозапис з камери відео спостереження, побачила, як обвинувачений заволодів її телефоном.

- свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що працює адміністратором служби безпеки в супермаркеті «Класс». 07 червня 2023 року криблизно о 18-00 год. перебував на своєму робочому місці. До нього звернулася покупець та повідомила, що забула на касі телефон. Він звернувся до відео оператора, переглянув відео з камери спостереження. Після перегляду відео повідомив потерпілій, що наступний за нею покупець, який був вдягнутий в кепку та балахон, майже одразу забрав телефон потерпілої з каси (12 або 14 каса). Рекомендував їй звернутися до поліції.

- свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю ОСОБА_8 . У червні 2023 року їй знадобився паспорт сина, та від нього вона дізналась, що паспорт перебуває у поліції у зв`язку з тим, що необхідно повернути чужий телефон. Вона як мати вирішила допомогти сину та самостійно викупила в ломбарді телефон для передання потерпілій. ОСОБА_8 може охарактеризувати як людину, що може вдатися до необдуманої дії.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду письмовими доказами:

- відеозаписом з камери відео спостереження супермаркету «Клас», яким встановлено, що (в режимі реального часу) часовий проміжок, починаючи з 17:21:21 07 червня 2023, камера спрямована на касову зону каси № 12. З початку відеозапису потерпіла ОСОБА_10 кладе свій гаманець та мобільний телефон на касову зону, після чого кладе товари до рюкзаку, розраховується з касиром та забирає рюкзак, залишивши телефон на касовій зоні. Одразу ж після цього чоловік, який одягнутий у сіру футболку, темні шорти, червону бейсболку та має татуювання на правій руці, який знаходився у черзі покупців за ОСОБА_10 , помічає мобільний телефон останньої, бере його правою рукою (в цей час касир відвернута обличчям в інший бік) та ховає між лівою рукою та тілом, після чого здійснює розрахунок за товар та покидає касову зону (к/п, а.с. 34).

- заявою ОСОБА_12 (матері обвинуваченого) від 19 червня 2023 року, в якій вона просить долучити до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон Samsung Galaxy M52 5G білого кольору (із зазначенням imei), що знаходиться в силіконовому чохлі світлого кольору, який вона 16 червня 2023 року викупила в ломбарді «Благо» за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, 2 . Вказаний мобільний телефон оглянуто слідчим та впізнано потерпілою ОСОБА_10 (к/п, а.с. 42-44).

- листом генерального директора ПТ «ДОНКРЕДИТ» ОСОБА_14 від 20 червня 2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримував у товариства фінансові кредити, в тому числі: 08 червня 2023 року за телефон Samsung SM-M526BR 6/128Gb, серійний номер НОМЕР_2 (к/п, а.с. 47).

- відеозаписом з камери спостереження ломбарду « Благо » ПТ «ДОНКРЕДИТ» ( м. Харків, пров. Розторгуївський, 2 У-1 ), який охоплює проміжок часу з 14-03 год. по 14-23 год. 08 червня 2023 року, на якому зображено, зокрема, як чоловік передає під заставу співробітнику ломбарду мобільний телефон, за що отримує чек та грошові кошти. В судовому засіданні ОСОБА_8 зазначив, що на вказаному відео зображений саме він (к/п, а.с. 54).

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

Доводи обвинуваченого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в його діях, а також невірну кваліфікацію не є слушними з огляду на наступне.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Як убачається з показань обвинуваченого ОСОБА_8 , він сам не заперечував факту таємного заволодіння телефоном потерпілої.

Поряд з цим, посилання обвинуваченого на те, що умисел на таке заволодіння виник у нього саме в момент, коли потерпіла вже відійшла від каси та він побачив мобільний телефон, який перебував без нагляду, що на його думку, впливає на кваліфікацію його дій, є безпідставними та не впливає на кваліфікацію його дій, оскільки те, що потерпіла залишила телефон і відійшла не спростовують факту заволодіння ОСОБА_8 чужим майном.

Окрім цього, досліджений в судовому засіданні відеозапис з камери відеоспостереження супермаркету «Класс» беззаперечно дає підстави вважати, що ОСОБА_8 розумів, що мобільний телефон тимчасово вибув із володіння потерпілої (був забутий в касовій зоні) та він одразу ж заволодів ним, скориставшись тією обставиною, що касир, яка перебувала навпроти нього, відвернулася, після чого сховав телефон між лівою рукою та тілом.

Крім цього, з відеозапису убачається, що між тим, як потерпіла ОСОБА_10 покинула касову зону та обвинувачений заволодів її телефоном, пройшло 5 секунд, тобто обвинувачений, помітивши телефон, мав всі підстави та можливості будь-якими діями привернути увагу ОСОБА_10 або будь-якого працівника магазину на те, що вона залишила телефон в касовій зоні. Однак ним було цілеспрямовано вчинено дії, спрямовані не на повернення телефону потерпілій, а на заволодіння ним з метою розпорядження та отримання в подальшому фінансового кредиту за вказане майно, що свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на вчинення крадіжки.

Окрім цього, посилання обвинуваченого, про відсутність умислу на таємне викрадення чужого майна, оскільки він знайшов телефон є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна (ст.185 КК України).

Тобто місцезнаходження телефону до його заволодіння обвинуваченим було відомо потерпілій, а після - ні, внаслідок чого потерпіла викликала поліцію.

Така поведінка обвинуваченого беззаперечно вказує про спрямованість його умислу саме на крадіжку телефону, оскільки у ОСОБА_8 була реальна можливість виявлення законного власника, натомість, він не повідомив працівників супермаркету "Класс" чи інших осіб, які там перебували, про телефон, не з`ясував хто його залишив. Крім того, телефон знаходився на касовій зоні у місці, де його залишила потерпіла, яка також продовжувала перебувати у супермаркеті. Фактично телефон не вибував із володіння потерпілої, які чітко знала де він знаходиться і не побачивши його, в певний момент, одразу заявила про крадіжку.

При цьому, заслуговує на увагу і той факт, що телефон був повернутий лише на вимогу працівників поліції, через деякий час - (викуплений матерію обвинуваченого з ломбарду), відтак наведені обставини, у своїй сукупності, повністю спростовують доводи обвинуваченого про намір розшукати власника та повернути знайдене.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду від 23 березня 2023 року (справа № 464/28889/20, провадження № 51-2989 км 22).

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що сукупністю належних та допустимих доказів, всебічно досліджених та послідовно викладених судом першої інстанції у вироку доведено, що ОСОБА_8 мав умисел на вчинення крадіжки, а його дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто крадіжки (таємного заволодіння чужим майном), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, є доведеною.

Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.4 ст.185 КК України, а тому доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та відсутність в нього умислу, не є слушними і не підлягають задоволенню.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено в межах санкції та правил закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та скасування, як на тому наполягає обвинувачений в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4