Справа № 367/2596/24
Провадження №1-кс/367/459/2024
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.03.2024, у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.03.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

встановив:

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, в якому просить: змінити арешт, накладений ухвалою суду від 26.03.2024 на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт, власником яких є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного майна; накласти арешт на автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт, власником яких є ОСОБА_5 , із забороною відчуження; повернути свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи подане клопотання, адвокат вказує, що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.03.2024 задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 19.03.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучені 18.03.2024 у період часу з 11.42 по 12.17 год. на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_1 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт, власником яких є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Адвокат зауважує, що об`єктом кримінального правопорушення згідно ч.1 ст.240 КК України є корисні копалини, а тому під час розгляду клопотання про арешт майна, суд дійшов помилкового висновку, що вилучені: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт, власником яких є ОСОБА_5 , є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Наголошує, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, який займається перевезенням вантажів на власному транспорті, а тому, на думку захисника, обмеження права власності ОСОБА_5 не є співрозмірним та таким, що протирічить засадам кримінального провадження.

Відтак, на думку адвоката, на даний час наявні підстави для скасування арешту майна щодо вказаного майна.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 після дослідження матеріалів кримінального провадження уточнив вимоги клопотання, остаточно просив: зняти арешт, накладений ухвалою суду від 26.03.2024 на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт, власником яких є ОСОБА_5 ; повернути свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 .

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_5 підтримав вимоги клопотання та просив задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки, на його думку, арешт на майно накладено обґрунтовано та скасуванню не підлягає, вважав, що потреба в арешті майна ОСОБА_5 є такою, що дотепер не відпала.

Заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000357, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, серед яких визначена конфіскація майна як вид покарання.

Так, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.03.2024 клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна задоволено. Накладено арешт на тимчасово вилучені 18.03.2024 у період часу з 11.42 по 12.17 год. на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_1 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт, власником яких є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

При цьому арешт накладено слідчим суддею з метою збереження вказаного майна, оскілки воно є доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчі судді зобов`язані, зокрема, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для застосування заходів забезпечення (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000357, судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять жодних вказівок прокурора або інших процесуальних рішень органу досудового розслідування щодо необхідності проведення інших слідчих дій з арештованим майном.

У вказаному кримінальному провадженні не пред`явлено підозру жодній особі.

Даних про те, що у кримінальному провадженні потребується проведення додаткових досліджень в ході досудового розслідування, прокурором не надано.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»), а будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»), тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

З огляду на таке, дослідивши матеріали кримінального провадження, врахувавши доводи сторони захисту, слідчий суддя приходить до висновку, що накладений арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 майно в частині позбавлення його правом на користування ним є надмірний, неспівмірним та таким, що позбавляє можливості ОСОБА_5 здійснювати свою законну підприємницьку діяльність.

У зв`язку з чим, з метою дотримання пропорційності співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою їх застосування, а також з метою дотримання справедливого балансу, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою від 26.03.2024 (справа № 367/2596/24) на тимчасово вилучений 18.03.2024 автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, в частині заборони користування ним, залишивши обмеження у вигляді заборони відчуження та розпорядження.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 169-174, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.03.2024 на тимчасово вилучений 18.03.2024 автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, - скасувати в частині позбавлення права користування вказаним майном.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Ухвала про скасування арешту майна підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1