Справа № 372/1533/24
Провадження № 1-кп-205/24
В И Р О К

іменем України

12 червня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002688 від 08.12.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жидачів Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також

в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, у період з 18.04.2023 по 09.03.2024, знаходячись за місцем свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно своєї матері, яка є особою похилого віку, ОСОБА_6 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні її честі і гідності, штовханнях, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_6 за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 02.04.2023 приблизно о 20 годині 00 хвилин за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні у її бік нецензурними словами, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю останньої, та у подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

14.06.2023 приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_4

за місцем свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали

у висловлюванні у її бік нецензурними словами, штовхався, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю останньої, та у подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних

дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також 19.07.2023 приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_4

за місцем свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали

у висловлюванні у її бік погроз та нецензурної лайки, чим завдав

шкоди психологічному здоров`ю останньої, та у подальшому притягнутий

до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2

ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_4 , 17.11.2023, приблизно о 21 годині 46 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось у висловлюваннях в її бік нецензурними словами та погрозах фізичною розправою.

27.02.2024 приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось у висловлюваннях в її бік нецензурними словами та погрозах фізичною розправою.

Крім цього, ОСОБА_4 , 09.03.2024, приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та погрозах фізичною розправою.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання від

них суспільно-небезпечних наслідків, систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку,

що призвело до психологічних (моральних) страждань останньої, які відповідно

до висновку судово-психологічної експертизи спричинені внаслідок вчиненого відносного неї домашнього насильства з боку її сина ОСОБА_4 , внаслідок чого це призвело до певної проблематизації її життя, а саме наповнило

її життя стресогенними факторами у життєво значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.

В судовому засіданні обвинувачений вину не визнав та відмовився давати покази на підставі ст.63 Конституції України.

Потерпіла в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її син, він зловживає алкогольними напоями, має захворювання головного мозку з дитинства, внаслідок чого 2-3 рази на місяць вчиняє по відношенню до неї фізичне насильство. Кричить, б`є посуд, ображає. Коли не вживає алкогольні напої то веде себе агресивно, вона періодично направляє його на лікування. Просила не позбавляти волі при визначенні міри покарання.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що є рідним братом обвинуваченого і мешкає з ним в одній квартирі. Постійно бачить що брат перебуваючи в нетверезому стані б`є посуд та кидається битися до матері ОСОБА_6 ображає її та намагається вчинити сварку, є агресивним. Працівників поліції викликає мати, це відбувається майже кожного дня.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона проживає в одному будинку з потерпілою та обвинуваченим. Майже щодня в їх квартирі відбуваються сварки. На даний час працівники поліції відмовляються приїздити на виклики, бо це майже щодня. В їх квартирі постійно сварки, крики, б`ється посуд. Обвинувачений постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, також підтверджується письмовими доказами, дослідженими в процесі судового розгляду, та зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.02.2024 року, 09.03.2024 року, 17.11.2023 року. (а.с. 75, 79, 85),

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 07.12.2023 року до реєстру внесено відомості за ст.126-1 КК України, про те, що 07.12.2023 року до ЧЧ Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 про те, що її син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство (а.с. 82);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 02.04.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру до своєї матері ОСОБА_6 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. (а.с.101);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 14.06.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру до своєї матері ОСОБА_6 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.102);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 19.07.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру до своєї матері ОСОБА_6 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.103);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 11.10.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру до своєї матері ОСОБА_6 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.104);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 11.06.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру до своєї матері ОСОБА_6 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.105);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 10.07.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру до своєї матері ОСОБА_6 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.102);

- висновком судово-психіатрічного експерта № 165 від 11.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на органічний розлад особистості внаслідок органічного ураження головного мозку (перенесений менінгіт) з когнітивним порушеннями, МКХ-10 (F 07.80); ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на даний час страждає на органічний розлад особистості в наслідок органічного ураження головного мозку (перенесений менінгіт) з когнітивним порушеннями, МКХ-10 (F 07.80). ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. (а.с.73-73);

- висновком судово-психіатрічного експерта № 41 від 10.01.2024 року, відповідно до якого розумовий розвиток ОСОБА_6 відповідає її віковому періоду. ОСОБА_6 з урахуванням вікового періоду та рівня розумового розвитку під час скоєння інкримінованих відносно неї дій могла правильно розуміти їх характер та значення; ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих відносно неї дій могла правильно сприймати обставини, які мають значення в кримінальному провадженні. Схильність до фантазування та до навіювання, які могли б здійснити суттєвий вплив на характер показів ОСОБА_6 , їй не притаманні. Ситуація, яка досліджуєтьсяя в кримінальному провадженні є для ОСОБА_6 психотравмувальною та такою, що призвела до певної проб лематизації її життя, а саме наповнила її життя стресогенними факторами у життєво значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження. Нестабільний емоційний стан ОСОБА_6 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим до неї домашнім насильством з боку її сина ОСОБА_4 , а тому їй завдані психологічні (моральні) страждання.(а.с.107-108);

- рапортами, формами оцінки ризиків, іншими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджується історія домашнього насильства з боку обвинуваченого по відношенню до потерпілої.

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При наданні оцінки показанням потерпілої, свідків суд вважає їх послідовними, взаємоузгодженими і правдивими, тому покладає їх в основу вироку.

Відсутність критичного відношення обвинуваченого до скоєного суд оцінює при оцінці особи винуватого, ступіню його суспільної небезпеки, а також в аспекті схильності до повторного вчинення домашнього насильства та необхідності вжиття заходів для уникнення ризиків і небезпеки для жертви домашнього насильства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінивши сукупність зібраних доказів суд вважає, що з огляду на принцип диспозитивності та змагальності стороною обвинувачення достатньо переконливо доведено достовірність викладених у обвинувальному акті тверджень про винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція), яка ратифікована Україною, визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

Відповідно до ст. 126-1 КК України домашнє насильство - це умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. Діяння, передбачене ст. 126-1 КК України, є нетяжким злочином (ч. 4 ст. 12 КК України).

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються у умисному систематичному насильстві у формах фізичного, психологічного або економічного насильства. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних наслідків.

Психологічне насильство передбачає насильство над емоціями жертви і включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, а також контроль у репродуктивній сфері (ст. 1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Основним об`єктом злочину є здоров`я і нормальний психологічний стан особи. Додатковим факультативним об`єктом можуть виступати воля, честь і гідність особи, її психічна недоторканність. Оскільки мова йдеться виключно про «про домашнє насильство» то потерпілими можуть бути один з подружжя чи колишнього подружжя або інша особа, з якою винний перебуває або перебував у сімейних або близьких відносинах.

Наслідки, визначені ст. 126-1 КК України, можуть виражатися у фізичних або психологічних стражданнях (змістом яких є біль, муки, тривога, переживання), розладах здоров`я, втраті працездатності, емоційній залежності або погіршенні якості життя потерпілої особи.

Закінченим злочин вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, в результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

Систематичність означає постійну повторюваність тотожних чи схожих дій (чи бездіяльності), кожна з яких сама по собі може створювати враження незначної, але в сукупності вони впливають на потерпілу особу надзвичайно негативно, і інтенсивність цього впливу може залежати як від ступеню агресивності кожного окремого діяння, так і від їхньої кількості.

Зміст кількісного критерію систематичності як ознаки домашнього насильства, ст. 126-1 КК України передбачає вчинення особою три і більше рази діяння, при цьому в цю сукупність може входити і попереднє притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини систематичного домашнього насильства та наявність в діяннях обвинуваченого складу інкримінованого злочину.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває

у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, не має офіційного місця роботи та джерела доходів, враховуючи думку потерпілої, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 165 від 11.03.2024 року ОСОБА_4 в момент вчинення інкримінованих йому дій страждав на органічний розлад особистості внаслідок органічного ураження головного мозку (перенесений менінгіт) з когнітивним порушеннями, МКХ-10 (F 07.80).

ОСОБА_4 на даний час страждає на органічний розлад особистості в наслідок органічного ураження головного мозку (перенесений менінгіт) з когнітивним порушеннями, МКХ-10 (F 07.80), потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Отже ОСОБА_4 підпадає під дію ст.20 КК України (обмежено осудний) та потребує амбулаторної психіатричної допомоги.

На підставі п.2 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

На підставі викладеного, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи, суд вважає за можливе застосувати покарання до обвинуваченого та враховуючи його обмежену осудність застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у закладі охорони здоров`я за місцем свого проживання.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.ст.20,93,94 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у закладі охорони здоров`я за місцем свого проживання.

Речові докази у справі по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1