ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1609/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/171/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 14 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-17 жовтня 2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.5 ст.185, ч.3 ст.289, ч.1 ст.304, ч.2 ст.185,ч.2 ст.190,69,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, звільненого 08 квітня 2013 року умовно достроково на 3 місяці 16 днів,

-10 грудня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки),

-18 лютого 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуванняпризначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки),

- 19 квітня 2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.395, ст.71,72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, звільненого ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року на підставі ст.3 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 червня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ФОП ОСОБА_9 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 566 грн. 31 коп.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 03 лютого 2023 року приблизно о 09 годині, знаходився у приміщенні кухні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , де помітив залишений на столі мобільний телефон ZTE Blade V10, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , належний останній, діючи повторно, в період воєнного стану, відкрито, взяв мобільний телефон, належний матері та поклав його у правий карман куртки, на що ОСОБА_7 наказала йому негайно повернути вищевказаний мобільний телефон, проте ОСОБА_8 ніяк не відреагував на вказане прохання та вийшов з квартири на вулицю.

Після чого, потерпіла ОСОБА_8 пішла вслід за ОСОБА_8 на вулицю та знов прохала повернути належний їй мобільний телефон, однак ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, на вимогу потерпілої не зупинився та швидким кроком пішов у невідомому напрямку, з поля зору потерпілої ОСОБА_8 зник.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для заволодіння у відкритий спосіб мобільним телефоном Blade V10, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 потерпілої ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_8 звернувши на свою користь вказаний мобільний телефон, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2233 грн. 33 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений в апеляційній скарзі, за її змістом, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок щодо нього скасувати.

В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_7 не є потерпілою, оскільки мобільний телефон їй не належить, це телефон його брата ОСОБА_10 , і він дав матері в користування. Також зазначив, що брат не заперечував, щоб цим мобільним телефоном користувався і він обвинувачений.

Просить врахувати, що мобільний телефон він заклав до ломбарду, оскільки у нього було скрутне матеріальне становище та через 2 тижні він його викупив. При закладанні телефону до ломбарду він розумів, що брат не буде проти цього.

Все вище наведене, на думку апелянта, підтверджує відсутність в його діях складу інкримінованого йому злочину.

Також просить врахувати, що потерпіла до нього претензій не має та просила його звільнити.

Водночас просить викликати в судове засідання матір та брата, для з`ясування всіх обставин.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Потерпіла в судовому засіданні просила змінити обвинуваченому покарання та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Водночас просив призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, зваживши на доводи прокурора, потерпілої, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який пояснив в судовому засіданні, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, визнав частково. Він проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , вранці 03 лютого 2023року він взяв належний матері телефон, щоб зателефонувати спочатку з її дозволу, а потім без дозволу, пішов з ним до скверу. Матір просила, щоб він повернув їй телефон, потім пішла слідом за ним до скверу. Разом підійшли до місця, де він зустрівся з товаришем ОСОБА_11 , однак телефон не повернув, забравши із собою. Дозволу на це від матері не отримував та вона заперечувала. Надалі, в цей же день, він заклав належний матері телефон Blade V10 у ломбард за 1200 грн., гроші витратив на алкоголь та власні потреби. Телефон викупив вже через два тижні, тоді, коли матір звернулася із заявою про злочин до відділу поліції;

- потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила в судовому засіданні, що 03 лютого 2023 року її син ОСОБА_8 попросив належний їй мобільний телефон для здійснення дзвінка, спочатку подзвонив з її дозволу, а потім взяв без її дозволу та пішов у сквер. Вона пішла разом із ним, попросила сина повернути телефон. Зазначила, що раніше син брав речі і здавав у ломбард, тому вона побоювалась за долю свого телефону. У сквері син зустрівся із товаришем і разом направились швидкими кроками в невідомому напрямку. Вона не встигала за ними йти, тому сіла у трамвай, під`їхала одну зупинку і направилася їм на зустріч. Підійшовши до них, голосно просила сина повернути телефон, однак той на її прохання не відреагував і пішов геть. В подальшому здав телефон у ломбард. Вона звернулася із заявою про злочин до поліції. На теперішній час вона не має претензій до обвинуваченого, оскільки через два тижні син викупив з ломбарду її телефон, просила його суворо не наказувати.

- свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що у лютому 2023 року, точний час не пам`ятає, йому зателефонував ОСОБА_8 і попросив зустрітися з ним біля скверу. Потім біля скверу він побачив ОСОБА_8 разом із його мамою ОСОБА_7 , яка йшла і просила сина повернути їй телефон. Турецький на її зауваження не реагував. Потім вони разом пішли у бік 6-ї поліклініки. ОСОБА_7 йшла за ними і просила ОСОБА_8 повернути телефон. Після цього потерпіла перестала за ними йти і потім вони її побачили знову, коли вона вийшла із трамвая і направлялася до них у зустрічному напрямку. Почала голосно вимагати у ОСОБА_8 повернути їй телефон. Вони пройшли повз неї і направилися у ломбард, де ОСОБА_8 здав телефон потерпілої під свій паспорт за 1200 грн. На вказані гроші вони купили алкоголь, цигарки, інше.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені показання потерпілої та свідка об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

- даними протоколу огляду місця події та фототаблицею до нього від 20 лютого 2023 року, згідно якого ОСОБА_8 в присутності двох понятих в службовому кабінеті ВП №1 ХРУП№3 ГУ НП в Харківській області добровільно видав належний потерпілій мобільний телефон Blade V10, яким він відкрито заволодів 03 лютого 2023 року та здав в подальшому в ломбард. Дізнавшись, що матір звернулася із заявою про злочин до поліції, викупив його особисто з ломбарду( а.с.42 к/п);

- даними постанови про визнання речовими доказами від 20 лютого 2023 року (.а.с.43 к/п), згідно якої мобільний телефон Blade V10, належний потерпілій ОСОБА_7 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, в подальшому арештований судом та виданий потерпілій під збережувальну розписку ( а.с.54-55, 56 к/п);

-даними довідки з ломбарду ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД і КОМПАНІЯ» від 23.02.2023р. (а.с.64 к/п), згідно якої ОСОБА_8 , 1985 р.н. закладав мобільний телефон фірми Blade V10 та в подальшому 16.02.2023р. його особисто викупив;

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозйомки від 23.02.2023 р.(а.с.66 к/п), згідно якого слідчим в приміщенні ломбарду ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД і КОМПАНІЯ» за адресою: АДРЕСА_2 у відповідальної особи установи був вилучений відеозапис шляхом копіювання на цифровий носій (СD-R диск) за 03.02.2023р.;

-даними протоколу огляду предмету та СD-R диск від 06.03.2023 р. (а.с.67-68, 69к/п),згідно яких слідчим був проведений огляд СD-R диску з відео файлом з ломбарду ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД і КОМПАНІЯ» за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 разом зі свідком ОСОБА_12 прибули в приміщення ломбарду 03.02.2023р. о 09.47 год. Після чого ОСОБА_8 дістав з карману сенсорний мобільний телефон у ввімкненому стані, паспорт громадянина України та передав у віконце обслуговування клієнтів, після чого підписавши відповідний договір та отримавши грошові кошти із квитанцією, покинув приміщення разом із ОСОБА_12 . Вказаний СD-R диск з відео файлом постановою слідчого від 06 березня 2023року визнаний речовим доказом та залишений зберігатися у матеріалах кримінального провадження (а.с.70 к/п) ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 квітня 2023року та фототаблицею до нього (а.с.115-121 к/п), згідно якого свідок ОСОБА_12 в присутності слідчого та двох понятих розказав, як 03.02.2023р.біля 09.30 год. він на прохання ОСОБА_8 зустрівся з ним біля скверу «Світ Шахтаря». ОСОБА_13 на місце прибув разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 , яка просила повернути сина належний їй телефон, але той не відреагував і вони попрямували з ним у бік ломбарду , розташованого по АДРЕСА_2 . По дорозі знов їм на зустріч вийшла з транспорту ОСОБА_7 та просила сина повернути належний їй телефон, потім кричала та звала людей на допомогу. Однак вони продовжили йти далі і в подальшому ОСОБА_8 здав телефон матері у ломбард;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 квітня 2023року та відеозаписом до нього (а.с.123-128 к/п), згідно якого ОСОБА_8 на місці вчинення кримінального правопорушення детально розказав та показав про обставини скоєного ним 03 лютого 2023року грабежу. При цьому покази давав добровільно, без примусу, у присутності всіх учасників слідчої дії, що і підтвердив обвинувачений в судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

Доводи обвинуваченого про необхідність допиту потерпілої та його брата ОСОБА_10 для з`ясування всіх обставин, не є слушними, оскільки, судом першої інстанції безпосередньо були допитані потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_12 , з`ясовані всі обставини, досліджені письмові докази та їм надана правова оцінка, а тому колегія суддів вважає недоцільним та безпідставним вдруге з`ясовувати встановлені по справі обставини.

Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.4 ст.186 КК України, оскільки дії обвинуваченого на неодноразові прохання потерпілої у квартирі та на вулиці про повернення належного їй телефону, переросли у відкритий характер, вчинювані ним дії здійснювалися в умовах очевидності для потерпілої та в подальшому свідка ОСОБА_12 , який був присутній під час відкритого викрадення у потерпілої телефону та усвідомлював протиправний характер дій ОСОБА_8 , останній, у свою чергу, чітко усвідомлював, що його дії помічені, при цьому винний ігнорував цю обставину, продовжив вчиняти дії щодо незаконного заволодіння майном потерпілої, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на правомірність його дій з огляду на наявність у нього права користування зазначеним телефоном, делегованого його братом, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, повністю спростовуються показаннями потерпілої та іншими вищезазначеними доказами. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що версія обвинуваченого про правомірність його дій щодо телефону, який в дійсності не належав матері, з`явилася вже після постановлення вироку, ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду ані обвинувачений ОСОБА_8 , ані його матір (потерпіла), таких свідчень не надавали, що апеляційним судом розцінюється виключно як спосіб захисту та намагання уникнути від кримінальної відповідальності.

Отже доводи обвинуваченогов апеляційній скарзі про неповноту та неправильність судового розгляду, недоведеність його вини та відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, не є слушними і не підлягають задоволенню.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено в межах санкції та правил закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та скасування, як на тому наполягає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4