Справа №760/6033/24 1-кс/760/3119/24
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000608 від 21.07.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.2 ст.111, ч.4 ст.28, ч.1 ст.436-2, ч.4 ст.28, ч.2 ст.436-2, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.436-2 та ч.4 ст.28, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.4 ст.28, ч.1 ст.436-2, ч.4 ст.28, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.255 та ч.4 ст.28, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.161, ч.4 ст.28, ч.2 ст.436-2 КК України, за підозрою ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.255, ч.3 ст.161 КК України, за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.2 ст.255, ч.3 ст.161 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді із вищезазначеним клопотанням, у якому просила накласти арешт на майно, яке вилучено у ході проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , ноутбук марки «Dell» із зарядним пристроєм.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000608 від 21.07.2023.

За твердженням сторони обвинувачення, починаючи з лютого 2014 року й по теперішній час російські громадські організації та проросійські православні об`єднання, які діють на території України та фінансуються неурядовими організаціями російської федерації, а також релігійними фондами на території України, проводять діяльність спрямовану на шкоду державній безпеці України в інформаційній сфері.

ТОВ «Спілка православних журналістів» (), ТОВ «Перший Козацький канал» (), зареєстровані та здійснюють діяльність як інформаційні агентства у сфері телевізійного мовлення, надання інформаційних послуг, видання журналів і періодичних видань, виробництво та розповсюдження телевізійних програм. При цьому керівництво даними підприємствами та формування напрямків інформаційної діяльності здійснюється одними й тими ж керівниками, посадовими особами та журналістами. Зокрема, головний редактор сайту «СПЖ» ОСОБА_5 , випускаючий редактор ТОВ «СПЖ» та одночасно засновник і власник ТОВ «Перший Козацький канал» ОСОБА_7 здійснюють керівництво діяльності названих підприємств, а співробітники та журналісти ТОВ «СПЖ» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ТОВ «Перший Козацький канал» ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 здійснюють безпосереднє виконання вказівок ОСОБА_22 та ОСОБА_7 щодо інформаційної діяльності.

Керівництво та діяльність ТОВ «СПЖ» та ТОВ «Перший Козацький канал» здійснюється за допомогою месенджера «Telegram» в чаті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » де ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ставляться завдання журналістам щодо підготовки публікацій (текстів) на задані теми. Після підготовки та погодження підготовлених журналістами публікацій (текстів) вони публікуються на інтернет-сторінці ТОВ «СПЖ» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та Ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Згідно висновку експертів № 23309/23-36/23310/23-61 Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України у публікаціях та відеоматеріалах, розповсюджених на сторінках медіа-ресурсу «СПЖ» і у відеохостингу «YouTube» та зафіксовані у протоколах з доданими оптичними носіями, перерахованих у вступній частині висновку, міститься інформація, спрямована на шкоду інформаційній безпеці України, а також містяться висловлювання спрямовані на приниження честі й гідності духовенства та вірян ПЦУ у зв`язку з її релігійними переконаннями, а також на формування неприязні до них та до представників Вселенського патріархату.

12.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого було виявлено та вилучено речі, які належать останньому: мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 ; ноутбук марки «Dell» із зарядним пристроєм.

12.03.2024 постановою слідчого ГУ СБ України у м. Києві та Київській області вищезазначене майно визнано речовими доказами.

Відтак з метою забезпечення збереження вищевказаного майна та запобігання можливості його відчуження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Перед початком судового розгляду від прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Зазначив, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та вислухавши пояснення, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Зі змісту п.1 ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідує, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів - щодо майна, будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; крім того можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На даний час, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх необхідних слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини та притягнення винних до кримінальної відповідальності, необхідно накласти арешт на вищезазначене майно у кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення на даному етапі доведено, що майно, на яке необхідно накласти арешт, відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України. Вилучені предмети можуть бути доказами ймовірного кримінального правопорушення і відносяться до категорії речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено у ході проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , ноутбук марки «Dell» із зарядним пристроєм.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1