Дата документу 20.06.2024 Справа № 335/2660/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/878/24 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/2660/23Доповідач у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 28.07.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби за місцем реєстрації. Свої вимоги мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено існування передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. ОСОБА_7 раніше не судимий, має спеціальності у різних сферах професій. Обвинувачений має зареєстроване місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває малолітня дитина. ОСОБА_7 не погоджується з пред`явленим йому обвинуваченням та зазначає, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дотримання ним процесуальної поведінки, надасть можливість працювати, отримувати законний дохід та проходити лікування наявних хронічних захворювань.

Захисник ОСОБА_8 була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотання про забезпечення її участі в апеляційному розгляді не надходило, обвинувачений на участі захисника не наполягав. Тому колегія суддів, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі захисника.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185, ч.2 ст.194 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

При цьому, інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів проти власності та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений неодружений. Такі відомості, на переконання апеляційного суду, свідчать про відсутність стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Крім того, відомостей щодо офіційного працевлаштування та наявності у ОСОБА_7 законних джерел доходу матеріали провадження не містять.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та джерел доходу, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

Водночас судовою колегією встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 наразі триває і не завершено.

А тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу свідків, анкетні дані та адреси проживання яких відомо.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що всупереч протилежним доводам обвинуваченого прокурором було доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, не вбачається можливим.

Апеляційний суд критично ставиться до аргументів апеляційної скарги щодо відсутності доказів існування передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику, адже заявлений ризик відносно ОСОБА_7 районним судом встановлено не було.

Судова колегія зауважує, що доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений є особою раніше не судимою, має зареєстроване місце проживання, спеціальності у різних сферах професій, а також відомості щодо перебування на його утриманні малолітньої дитини, не можуть бути беззаперечними підставами для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Крім того, навіть за наведених обставин, які характеризують особу ОСОБА_7 , офіційного джерела доходу у останнього немає.

Заперечення ОСОБА_7 проти пред`явленого йому обвинувачення колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ці питання підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом кримінального провадження по суті.

Апеляційний суд під час перевірки ухвали про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, аналізує лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відомості про стан здоров`я обвинуваченого були предметом перевірки суду першої інстанції, який дійшов висновку про відсутність даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Належного документального підтвердження обставин протилежного змісту з матеріалів провадження не вбачається та під час апеляційного розгляду не надано.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4