Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 335/8992/23
Провадження №: 1-кп/332/143/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження№0000266 від 24.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, українця, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, дітей на утриманні не має , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, навідника кулеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого:

-23.06.2020 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік (на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік);

-03.03.2021 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць (звільнений від відбування покарання на підставі Указу Президента України №106/2022 від 04.03.2022 «Про помилування засуджених»).

що знаходиться під вартою з 01.08.2023

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 5 від 08 березня 2022 року солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 94 від 19 червня 2022 року солдата ОСОБА_6 призначено на посаду навідника кулеметного відділення роти вогневої підтримки вказаної військової частини

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено і який діє по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України, законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно з вищевказаними положеннями, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Разом із цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 29 червня 2022 року солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у зв 'язку із небажаннями подальшого проходження військової служби, перебуваючи у місці несення служби кулеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , розуміючи відсутність будь-яких законних підстав залишення розташування місця несення служби, самовільно залишив місце несення служби, з метою ухилитися від військової служби, та був відсутній до 01.08.2023, коли був затриманий слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, в порядку ст. 208 КПК України.

У період часу з 29 червня 2022 року по 01 серпня 2023 року, солдат ОСОБА_6 , діючи з метою ухилитися від військової служби, час проводив на власний розсуд, заходів щодо з`явлення до місця несення служби або до органів військового правопорядку не вчиняв.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у пред`явленому обвинувачені не визнав повністю, та при цьому пояснив, що він є військовослужбовцем за мобілізацією. Влітку 2022 після знаходження на передовій, його перевели в табір для відпочинку у с. Успенівка Запорізької області 29.06.2022 він залишив місце воєї служби, поїхавши додому в м.Дніпро з автовокзалу в с. Покровське Запорізької області. . До 01.08.2023 знаходився в м. Дніпро, жив вдома, неофіційно працював. Приблизно через місяць після того, як він приїхав додому, він намагався повернутись в свою частину, телефонував командиру, але сказали, що такі там не потрібні. Довести цього факту він не може нічим. Вподальшому він жив за місцем реєстрації в м.Дніпро і більше не намагався ніяким чином повертатись домісся військової служби. В один з днів, він запитав у поліцейського на вулиці, чи не знаходиться він в розшуку. З*ясувалась, що знаходився в розшуку, його забрали в ДБР до слідчого. Причиненою свого дизертирства вважає те, що його не навчали, не готували на військову службу, а зразу кинули в бій на передову. Біля двох міссяців він знаходився під постійними обстрілами. Пішов на фронт добровільно. Відбував покарання у виді позбавлення волі за крадіжку. Був помилуваний оскільки виявив бажання іти на фронт. Жалкує про вчинене. хоче повернутись до армії.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання в силу ст.ст. 65-67 КК України суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, є особливо тяжким злочином;

дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем військової служби характеризується негативно;

обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття;

обставиною , що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку , що виправлення обвинуваченого можливе з застосуванням позбавлення волі, але з застосуванням мінімального строку, передбаченого санкцією ст. 408 ч.4 КК України .

Запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 01.08.2023.

Зарахувати в строк відбування покарання, строк перебування під вартою з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою в той же строк, з моменту отримання копії вироку .

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1