Справа № 569/3113/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , розглянув у підготовчому відкритому судовому засіданні в місті Рівному кримінальне провадження №0000017 від 03.01.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне Рівненської обл., зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , порушуючи порядок, встановлений Законами України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №60/95-ВР від 15.02.2022 (у поточних редакціях зі змінами), маючи умисел на незаконне придбання і зберігання психотропної речовини та наркотичного засобу без мети збуту для власного вжитку, незаконно у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбала, шляхом привласнення знайденого, речовину темно-коричневого кольору, у складі якої згідно висновку експерта виявлено особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 0,8088 г, що перевищує невеликий розмір, зазначений у Таблиці №2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, кристалічні речовини білого кольору, які згідно висновку експерта містять особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 2,588 г, у великому розмірі, зазначеному у вказаній Таблиці №2, а також речовини рослинного походження коричнювато-зеленого кольору, що згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 0,585 г, що перевищує невеликий розмір, зазначений у Таблиці №1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, та згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, відносяться до особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та незаконно зберігала їх за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , до моменту проведення 03 січня 2024 року, в період часу з 08 год. 12 хв. по 09 год. 50 хв., працівниками поліції санкціонованого обшуку за вказаною адресою, у ході якого у неї було виявлено та вилучено вказану психотропну речовину та наркотичний засіб.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, у тому числі у великому розмірі, та наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 винила кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 309 КК України.

Разом з обвинувальним актом, до суду подано угоду про визнання винуватості укладену 09.02.2024 між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , з участю захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 (далі - угода про визнання винуватості).

Прокурор вказала, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам чинного законодавства, просила її затвердити та призначити покарання визначене в цій угоді.

Обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України, та дала показання, що вона незаконно, для власного вжитку, придбала, шляхом привласнення знайденого, небезпечну психотропну речовину PVP, а також канабіс, які зберігала за місцем свого проживання, та які 03.01.2024 працівники поліції виявили та вилучили в ході проведення обшуку, за місцем проживання. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачена згідна. Просила затвердити угоду про визнання винуватості. Вказала, що наслідки укладення, затвердження угоди та її невиконання, їй роз`ясненні та зрозумілі.

Захисник обвинуваченої, також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

В даній угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачена виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України.

Сторони угоди погодили на призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням від відбування вказаного покарання з випробуванням із встановленим судом іспитового строку.

Суд переконався, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до статті 473 Кримінального процесуального кодексу України наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для сторін є - для прокурора і підозрюваної обмеження права на оскарження вироку. Для обвинуваченої відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені в пункті 1 частини 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, та в касаційному порядку, що визначені в пункті 1 частини 3 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України, обвинуваченій також роз`яснено та зрозуміло.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до статті 476 Кримінального процесуального кодексу України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.

Суд запевнився, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за статті 389 - 1 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні суд переконався також у тому, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачена спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції частини 2 статті 309 Кримінального кодексу України, а також, що при укладенні угоди враховані обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, відносяться до нетяжкого злочину.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначається, що застосування спрощеної процедури, зокрема, процедури на підставі угоди про визнання винуватості, має низку переваг для обвинуваченого та правосуддя (скорочена тривалість розгляду справи, швидке визначення винуватості особи та її відповідальності, швидке відшкодування шкоди, заподіяної злочином).

Заслухавши учасників судового провадження, враховуючи, що угода про визнання винуватості відповідає положенню частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України та змісту статті 472 Кримінального процесуального кодексу України, і обвинуваченій роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення, затвердження угоди та невиконання, із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачена згідна, враховуючи також обставини що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченої що вона раніше не судима (а.п.91), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.90), суд приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченою угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, обвинуваченій слід призначити визначене угодою про винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, та беручи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченої, на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (а.п. 14-15, 63-64)

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 15 145,6 гривень слід стягнути з обвинуваченої на користь держави (а.п.35, 44, 53, 62) на підставі частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374,376,475,392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 09 лютого 2024 року між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 з участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000017 від 03.01.2024.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України і призначити покарання позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази 13 лампочок з нашаруванням речовини упаковані в спец.пакет МВС Експертна служба України №5524831, 4 поліетиленових пакети з кристалічною речовиною, що упаковано в спец пакет МВС Експертна служба України №2385051, 3 згортки з речовиною рослинного походження, що в спец пакеті МВС експертна служба України №2810961, болт з нашаруванням речовини невідомого походження, що спец.пакеті МВС Експертна служба України №2385049 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 15 145,6 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) гривень 60 копійок, процесуальних витрат.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частини 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1