Справа № 758/4725/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2349/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001396 від 24 лютого 2022 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є інвалідом, вдівцем, має на утриманні неповнолітню доньку, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років;

зараховано ОСОБА_8 у строк покарання попереднє ув`язнення у період з 08 березня 2022 року по 31 жовтня 2022 року;

до набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 23 лютого 2022 року, у проміжок часу приблизно з 09 години 25 хвилин до приблизно 10 години 13 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , в ході виниклого словесного конфлікту між ним та його дружиною ОСОБА_10 з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , повалив останню на підлогу та закрив дихальні канали, а саме: рот та ніс. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 накинув петлю на шию ОСОБА_10 та почав душити останню, припинивши свої дії вже після того, як потерпіла не подавала ознак життя. З метою приховання вчинення злочину, ОСОБА_8 виніс тіло потерпілої ОСОБА_10 на загальний коридор восьмого поверху, на якому знаходиться вищевказана квартира АДРЕСА_3 , та залишив біля сміттєвого баку.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 указав на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що в ході судового розгляду вказаного провадження вина обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не була підтверджена належними, достатніми та необхідними доказами. Захисником зазначено про те, що обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 не визнав про що надав відповідні показання, однак місцевим судом дані показання були визнані такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, без належного обґрунтування мотивів прийнятого рішення. Так, захисником зазначено про те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про відсутність будь-яких даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 вимушений був обмовити себе внаслідок незаконного тиску на нього. Також, на переконання захисту, місцевий суд прийшов до безпідставного висновку про те, що в даному провадженні немає підстав для визнання в порядку ст. 87 КПК України недопустимими доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, оскільки, на думку суду, в умовах воєнного стану положення ч. 5 ст. 87 КПК України застосовуються з урахуванням особливостей, визначених ст. 615 КПК України. При цьому, судом не було вказано, які саме особливості він мав на увазі і яким саме чином умови воєнного стану виправдовували істотні порушення прав та свобод ОСОБА_8 . Так, на підтвердження своїх доводів захисником указано про те, що прокурор відмовився від заявленого раніше клопотання про дослідження висновоку спеціаліста від 08.03.2022 щодо тестування ОСОБА_8 за допомогою поліграфу, внаслідок того, що під час даного опитування ОСОБА_8 не було роз`яснено його право, передбачене ст. 63 Конституції України, а також від нього не було отримано письмової згоди на проходження такого тесту. Наведене, на переконання апелянта, свідчить про те, що тестування ОСОБА_8 за допомогою поліграфа було проведено у незаконний спосіб, що в свою чергу підтверджує показання обвинуваченого про те, що його примусили себе оговорити. При цьому, захисником звернуто увагу, що місцевий суд не надав належної оцінки тому факту, що обвинувачений ОСОБА_8 , 08 березня 2022 року, о 05 годині ранку, тобто вночі, був підданий незаконному, без ухвали слідчого судді, приводу до Подільського УП ГУНП у м. Києві, де вимушено перебував більше 12 годин, до повідомлення йому про підозру. Таким чином, на думку захисту, ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, за відсутності ухвали слідчого судді і законних підстав, без належного оформлення процесуального статусу і роз`яснення права на захист. При цьому, апелянтом також зазначено про те, що захисник, який був залучений ОСОБА_8 в рамках державної безоплатної правової допомоги - адвокат ОСОБА_11 надав на підтвердження своїх повноважень ордер, в якому був відсутній такий обов`язковий реквізит як посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи) уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, що на думку захисту свідчить про те, що повноваження адвоката ОСОБА_11 належними чином не підтверджено, та слідчий в свою чергу не мав права допускати даного адвоката як захисника. Крім цього, апелянтом зауважено і про те, що адвокатом ОСОБА_11 не було вчинено жодних дій направлених на захист обвинуваченого, що у своїй сукупності свідчить про істотне порушення кримінального процесуального закону, порушення права на захист під час проведення слідчого експерименту та права на вільний вибір захисника, що безпідставно було залишено поза увагою місцевим судом. Вважав, що внаслідок того, що працівники поліції, фактично здійснюючи незаконний тиск на ОСОБА_8 скористались його уразливим становищем, а саме тяжким станом здоров`я, а також тією обставиною, що вдома була залишена одна без нагляду його малолітня дочка, в той час як на околицях Києва велась активна фаза бойових дій, а також відсутності можливості реалізувати своє право на вільний вибір захисника у ОСОБА_8 не залишилось іншого вибору як оговорити себе в обмін на можливість бути звільненим. Також захисником указано про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 08.03.2022 та додаток до нього є недопустимим доказом, оскільки слідчий експеримент фактично відбувся у формі проголошення підозрюваним ОСОБА_8 версії нав`язаної йому працівниками поліції, а саме про те, що він начебто після повернення додому 23.02.2022 почув як його дружина на балконі розмовляє по мобільному телефону з коханцем на інтимні теми, та на цьому ґрунті у нього з потерпілою начебто виник конфлікт, під час якого він повалив потерпілу на підлогу, а потім виніс її тіло на сходовий майданчик. Однак, дана версія не підтвердилась, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, оскільки з наданих прокурором доказів, вбачається, що загибла вранці 23.02.2022 не мала жодних розмов, крім розмови з донькою, що фактично на думку захисту, є самообмовою підозрюваного внаслідок незаконного тиску на нього працівників поліції. Крім цього, захисник указав про те, що як вбачається з протоколу і відеозапису слідчого експерименту слідчий на початку цієї слідчої дії не роз`яснив права та процесуальні наслідки участі ОСОБА_8 в проведенні слідчого експерименту, зокрема право мовчати та не свідчити про себе, що безпідставно, знову ж таки, на думку захисту, було залишено поза увагою суду. Разом з тим, стороною захисту зазначено про те, що показання надані обвинуваченим під час слідчого експерименту не збігаються з фактичними обставинами зазначеними в обвинувальному акті та суперечать їм з огляду на наступне. Як вбачається з висновку експерта № 012-77-1116-2022 від 11.06.2022, смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок удавлення петлею, при експертизі трупа виявлені ушкодження: странгуляційна борозна на шиї, крововиливи в задню стінку глотки, в щитоподібну залозу, які виникли від удавлення петлею. Разом з тим, ОСОБА_8 на слідчому експерименті не вказував про таке удавлення і категорично заперечив, що застосовував до потерпілої будь-яке насильство. Однак суд не звернув увагу на цю важливу обставину, яка має значення для правильного вирішення справи. Також суд не звернув увагу, що під час допиту експерта для роз`яснення висновку від 11.06.2022, експерт категорично пояснив, що від падіння, без удавлення петлею, дані тілесні ушкодження утворитися не могли, а смерть ОСОБА_10 відповідно не могла настати. При цьому, на думку захисту, судом не було надано належної оцінки, показанням обвинуваченого і доказам, які були досліджені під час судового розгляду, які підтверджують версію сторони захисту про те, що ОСОБА_8 не застосовував насильство до потерпілої та не позбавляв її життя. Так, захисником зазначено про те, що при огляді місця події на трупі ОСОБА_10 не було виявлено сережок, гаманця з грошима і банківських карток. Однак судом не було надано належної оцінки даним обставинам, які на думку захисту, указують про те, що особа, яка позбавила життя ОСОБА_10 могла напасти на неї з корисливим мотивом. При цьому, захистом зауважено про те, що стороною обвинувачення факт заволодіння особистими речами потерпілої взагалі не досліджувався. Слідчі та розшукові дії, які є необхідними для розслідування цього факту і перевірки версії вбивства з метою заволодіння майном потерпілої, не проводились. Разом з тим, захистом зазначено про те, що судом не було звернуто увагу, що стороною обвинувачення не вживалось жодних заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження знаряддя злочину - петлі, якою була задушена ОСОБА_10 . Крім того, судом було проігноровано аргументи сторони захисту про те, що на місці події поряд з трупом ОСОБА_10 були вилучені фіскальний чек і клаптик паперу щодо придбання в аптеці медичного препарату і одноразового шприца. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а також потерпіла ОСОБА_14 під час допитів у судовому засіданні показали, що їм не відомо про те, щоб ОСОБА_10 придбала ліки, які приймаються шляхом ін?єкції,астороною обвинувачення не вживалось жодних заходів, спрямованих на встановлення джерела походження вищевказаних паперів, а також того, чи не були вони залишені особою, яка протиправно заволоділа майном ОСОБА_10 та позбавила її життя. Вважав, що місцевий суд прийшов до хибного висновку про те, що прямим доказом того, що саме ОСОБА_8 вчинив злочин, є показання матері загиблої - потерпілої ОСОБА_14 , оскільки потерпіла ОСОБА_14 не була очевидцем кримінального правопорушення. Крім того, суд не звернув увагу, що з показань потерпілої ОСОБА_14 вбачається, що вона має упереджене ставлення до ОСОБА_8 . Окрім того, на думку захисту, місцевий суд помилково поклав в основу визнання прямим доказом на підтвердження вини ОСОБА_8 показання свідка ОСОБА_13 , який указав про те, що приблизно за 4 місяці до вбивства подружжя почало сваритись. При цьому, захист зауважив, що свідок ОСОБА_13 також не був свідком кримінального правопорушення і що сам факт сварки між загиблою і обвинуваченим ОСОБА_8 за 4 місяці до вбивства не може бути доказом того, що саме ОСОБА_8 вчинив злочин. На переконання захисту, судом безпідставно не було взято до уваги показання свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_15 , а надано перевагу показанням потерпілої ОСОБА_14 і свідка ОСОБА_13 . Окрім цього, захисником зазначено про те, що місцевим судом поза увагою був залишений протокол огляду мобільного телефону від 21.04.2022, що належав ОСОБА_10 , який містив відомості, які виправдовують ОСОБА_8 та безпідставно взято до уваги дані, встановлені під час огляду мобільних телефонів, а саме листування щодо мікропозик, отриманих ОСОБА_8 . За наведених обставин просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:

обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ст. 409 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, у тому числі, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається, крім іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Встановлення мотиву вчинення злочину є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону щодо доказування мотиву злочину та зазначення його у мотивувальній частині вироку судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 був визнаний винуватим та засуджений за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Його дії судом були кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, тобто не зазначено змісту суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення, яка свідчить про наявність у ОСОБА_8 умислу, спрямованого на заподіяння смерті потерпілій. Суд обмежився лише викладом обставин вчиненого ОСОБА_8 діяння, які містилися у обвинувальному акті.

Зазначені порушення, у відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України, колегія суддів визнає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 не встановлені, формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення у вироку не зазначено, змісту суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення, яка свідчить про наявність умислу, спрямованого на заподіяння смерті потерпілій не викладено, вирок суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

При цьому допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог КПК України є таким, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості ухвалити своє рішення, а тому по справі слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 01.11.2022 щодо ОСОБА_8 скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід урахувати вищенаведене, встановити усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, із забезпеченням права ОСОБА_8 на захист та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам статей 370, 374 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк його дії на 60 днів, а саме, до 09.05.2024р. включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4