Номер провадження: 11-сс/813/89/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року про відмову у арешті майна в кримінальному провадженні №0000804 від 20.06.2023 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання потерпілого цивільного позивача ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000804 від 20.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що на теперішній час, підстав для накладення арешту згідно до вимог КПК України не вбачається і таке рішення є передчасним та може бути вирішено після прийняття рішення органом досудового розслідування щодо повідомлення особі про підозру.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про арешт майна.

Апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.

Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання ОСОБА_8 про арешт майна зазначених вимог закону дотримався в повній мірі з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Вказана правова норма визначає вичерпний перелік осіб, які мають право звертатися до слідчого судді із клопотанням про арешт майна і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то ініціатор клопотання повинен неухильно їх дотримуватися.

В свою чергу, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті (накладення арешту задля забезпечення цивільного позову), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється проваджень.

Натомість, з наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що в зазначеному кримінальному провадженні №0000804, внесеному до ЄРДР 20.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на теперішній час нікому не повідомлено про підозру у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення.

Крім того, під час досудового розслідування та на теперішній час рішень щодо визнання квартири АДРЕСА_1 речовим доказом не приймалось, про що зазначила прокурор у судовому засіданні апеляційного суду.

За таких обставин, апеляційний суд наголошує на тому, що слідчий суддя в даному випадку був позбавлений законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_8 та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_8 передчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову, не врахувавши того, що в зазначеному провадженні цивільні відповідачі (згідно з цивільним позовом) не мають жодного процесуального статусу, їм не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а твердження апелянта про те, що вимоги цивільного позивача повністю обґрунтовані матеріалами кримінального провадження колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі твердження, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, повинні бути оцінені судом при постановленні вироку по справі, в якому, в тому числі, згідно положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, вирішується питання щодо цивільного позову.

Враховуючи вищевикладене у всій сукупності, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно необхідно відмовити з огляду на вищевикладені положення кримінального процесуального закону, оскільки жодній особі в зазначеному провадженні не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Оскільки складання повного тексту ухвали потребує значного часу, проголошується її резолютивна частина.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309,404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року про відмову у арешті майна в кримінальному провадженні №0000804 від 20.06.2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4