Справа № 372/2376/23
Провадження № 1-кп-92/24
В И Р О К

іменем України

22 квітня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 15.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 14 травня 2023 року близько 13 години 36 хвилин, перебуваючи на території автогаражного кооперативу АДРЕСА_2 , тобто у громадському місці, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю за наступних обставин.

14.05.2023 приблизно о 13 годині 36 хвилин ОСОБА_6 прийшов до території автогаражного кооперативу № 1, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в громадському місці, діючи умисно, із хуліганських мотивів, в присутності сторонніх осіб та пересічних громадян, демонструючи свою зверхність перед іншими та неповагу до існуючих правил і норм поведінки, розпочав вести себе некоректно, а саме, розпочав гучно розмовляти, при цьому використовуючи у своїй мові ненормативну лексику, почав перешкоджати руху транспортних засобів та вживати заходів щодо пошкодження майна автогаражного кооперативу №1.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи на території автогаражного кооперативу № 1 в той самий час перешкоджав руху транспортних засобів та провокував водіїв на конфлікт, при цьому вживаючи ненормативну лексику та маючи на меті продовження реалізації злочинного умислу направленого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, схопивши двома руками стрілу шлагбауму та здійснив її пошкодження, а також наніс один удар по сигнально-попереджувальному маячку жовтого кольору, тим самим відламавши його від основи шлагбауму. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 увійшовши до кімнати чергового охоронця почав ламати майно автогаражного кооперативу № 1, а саме: схопив зі столу контрольно-касовий апарат марки «Вамп-мікро», який належить автогаражному кооперативу №1 та вийшовши з кімнати чергового кинув його на бетонну терасу, тим самим розбив контрольно-касовий апарат марки «Вамп-мікро», після чого пошкодив кнопковий телефон марки «Nokia», зламав ноутбук марки «emachines», здійснив пошкодження склопакету та одного скляного наповнення шафи.

В подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці, а саме на території автогаражного кооперативу №1, за адресою: АДРЕСА_3 , помітивши, що до кімнати чергового підійшов голова автогаражного кооперативу № 1 ОСОБА_5 почав провокуючи бійку між ним та ОСОБА_5 , близько двох разів плюнув слиною на футболку та один раз в обличчя ОСОБА_5 , після чого жестами рук продовжив провокувати ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_6 виражався в бік ОСОБА_5 . ненормативною лексикою.

Після чого, зважаючи на значне скупчення людей, осуд оточуючих та вимоги зупинити вчинення хуліганських дій, ОСОБА_6 свої хуліганські дії припинив та покинув територію автогаражного кооперативу № 1.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та показав, що потерпілий незаконно звільнив його з роботи по статті в зв`язку з чим, він не міг влаштуватись на іншу роботу. Його матері потрібно було кошти на операцію і 14.05.2023 прийшов він прийшов до кооперативу позичити кошти, йому відмовили і тому він розізлився та почав вчиняти хуліганські дії, погано все пам`ятає, оскільки був не в собі через хворобу матері. Визнає факт бійки з потерпілим та пошкодження майна. Цивільний позов визнає частково, визнає матеріальну шкоду за пошкоджений телефон та ноутбук. Іншу матеріальну шкоду та моральну не визнає. Заперечує факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. В скоєному щиро кається.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена показами потерпілого, свідків.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що є головою правління гаражного кооперативу. Зранку 14.05.2023 він перебував на своєму робочу місці та території кооперативу. Йому зателефонував черговий та повідомив, що обвинувачений прийшов на територію в стані алкогольного сп`яніння та чинить погром, на що потерпілий відповів, щоб викликали поліцію. Потім він підійшов до чергового та побачив на території кооперативу ОСОБА_8 , який перебував с стані алкогольного сп`яніння, поводився неадекватно, ламав шлагбаум та на ньому була кров. Потерпілий підійшов до нього та намагався його заспокоїти, проте обвинувачений плюнув йому в лице та почав провокувати бійку. Знайомий обвинуваченого вивів його за територію кооперативу та намагався заспокоїти. Проте, ОСОБА_8 майже одразу повернувся, підійшов до потерпілого та вдарив його ногою два рази, після цього його знову вивели з території. Охоронець розповів потерпілому, що ОСОБА_8 прийшов на територію кооперативу, де чіплявся до людей, через це невідому особи його побили, а ОСОБА_8 після цього зайшов в приміщення правління де розбив касовий апарат і ноутбук. В подальшому прибула поліція, проте ОСОБА_8 вже на території не було. Пізніше потерпілому зателефонували повідомили, що обвинувачений іде в сторону його гаража, а через деякий час потерпілий виявив, що в його гаражі вибиті вікна. З обвинуваченим він знайомий, він колись працював, стосунки були нормальні. Проте, через не виконання професійних обов`язків, він був звільнений і через це ображав потерпілого. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, щодо міри покарання, просить суворо не карати. Це було громадське місце в місті Українка, було багато людей, які бачили цю подію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що в літку 2023 року він заїжджав на автомобілі до гаражного кооперативу в місті Українка. Поблизу в`їзду в кооператив відбувалась суперечка між обвинуваченим та охороною, через що свідок не міг заїхати. Коли він проїжджав, то обвинувачений вирвав з шлагбауму ліхтар та кинув ним в автомобіль свідка.

Окрім викладених показань потерпілої, свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими та речовими доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР, яким підтверджується внесення відомостей про злочин за ч.1 ст.296 від 14.05.2023, заявник ОСОБА_5 (т.1 а.с.64);

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.09.2023 від ОСОБА_5 (т.1 а.с.66);

- протоколом огляду місця події від 14.05.2023, а саме територія авто гаражного кооперативу №1 за адресою: АДРЕСА_3 та фототаблицею до нього (т.1 а.с.68-76);

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.09.2023 від ОСОБА_5 (т.1 а.с.77);

- протоколом огляду місця події від 14.05.2023, а саме земельної ділянки, на якій розміщено гараж № НОМЕР_1 на території автогаражного кооперативу АДРЕСА_3 та фототаблицею до нього (т.1 а.с.79-87);

- протоколом огляду речей і документів від 22.05.2023, а саме оптичного носія інформацію та відтвореним відеозаписом процесуальної дії (т.1 а.с.88-113);

Оцінюючі дії обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Об`єктивна сторона злочину хуліганства є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок; діями, що грубо порушують громадський порядок, закон визнає тільки такі, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення.

Суб`єктивна ж сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. При цьому неповага до суспільства це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною, тобто очевидною, безсумнівною як для винної особи, так і для очевидців його дій.

Відповідно до п.1 Постанови ПВСУ № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» визначено, що зокрема, необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або ОСОБА_10 3 Постанови зазначає, щопри вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Суд також враховує правовий висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 04.10.2012 у справі № 5-17кс12, згідно з яким в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені об`єкти захисту. Висновки про зміст і спрямованість цього діяння роблять із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019, справа №288/1158/16-к безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Судом при дослідженні доказів, перегляді відеофайлу, допиту свідка, потерпілого та обвинуваченого, встановлено, що обвинувачений перебуваючи в громадському місці, діючи умисно, із хуліганських мотивів, в присутності сторонніх осіб та пересічних громадян, демонструючи свою зверхність перед іншими та неповагу до існуючих правил і норм поведінки, розпочав вести себе некоректно, а саме, розпочав гучно розмовляти, при цьому використовуючи у своїй мові ненормативну лексику, почав перешкоджати руху транспортних засобів та вживати заходів щодо пошкодження майна, що свідчить, що обвинувачений вчинив дії, які грубо порушують громадський порядок, що супроводжувалось особливим зухвалістю з мотиву явної неповаги до суспільства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено саме кримінально карне правопорушення.

Аналіз свідчень обвинуваченого, потерпілого та свідка в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати їх покази щодо дій та механізму вчинення хуліганських дій саме обвинуваченим правдивими, оскільки вони є взаємоузгодженими між собою та не суперечать іншим доказам у справі.

Зважаючи на приписи статті 94 КПК України суд вважає, що стороною обвинувачення достатньо переконливо і послідовно доказано інкриміноване обвинувачення, яке ґрунтується на проаналізованих вище неспростовних презумпціях факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, які включають непростовані стороною захисту об`єктивні дані про обставини, що прямо вказують про вчинення особисто обвинуваченим окремих діянь, які підпадають під ознаки кримінально караних та можуть слугувати підтвердженням існування частини об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованому обвинуваченому кримінальному правопорушенні. Суд вважає, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

За таких обставин, застосовуючи принцип змагальності сторін та диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, спосіб і механізм вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд оцінює умисел обвинуваченого ОСОБА_6 при вчиненні інкримінованого діяння як такий, що був спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеними обставини обвинувачення, що у сукупності підтверджує наявність причинного зв`язку між діяннями обвинуваченого та наслідками у виді грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Частково неправдиві покази обвинуваченого, суд розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за частиною 1 статті 296 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченим є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, висновок відділу пробації, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Призначення такого покарання буде відповідати характеру скоєного кримінального правопорушення, його суспільній небезпеці, буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання покладених судом обов`язків.

Запобіжний захід не обирався.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

Позивачами ОСОБА_5 та Автогаражним кооперативом №1 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 , в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 1 матеріальну шкоду у розмірі 4000 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн., на користь позивача 2 матеріальну шкоду у розмірі 14621,72 грн.

Щодо майнової шкоди.

Згідно ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачами надано розрахунок та докази завданої матеріальної шкоди у вказаному розмірі, зокрема рахунки, квитанції, видаткові накладні, на суму 4000 грн. та 7541,72 грн. та відповідачем дані обставини не спростовані.

Таким чином позовні вимоги про стягнення матеріального збитку в цій частині, яка доведена відповідними доказами, підлягає до задоволення.

В іншій частині цивільний позов про відшкодування матеріального збитку не підлягає до задоволення, оскільки Автогаражним кооперативом №1не надано доказі завданого матеріального збитку.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою за наявності її вини.

У відповідності до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Суд визнає, що потерпілий внаслідок хуліганських дій відповідача отримав моральні страждання, внаслідок душевних страждань, фізичному болі, які повинні бути йому відшкодовані відповідно до закону.

Виходячи з вимог розумності та справедливості, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню моральна шкода у розмірі 3000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Київ та Київській області.

Цивільний позов ОСОБА_5 та Автогаражного кооперативу №1 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 4000 грн., та моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Автогаражного кооперативу №1 матеріальну шкоду у розмірі 7541,72 грн.

В задоволенні позов у іншій частині щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Речові докази: DVD-R диск, залишити при матеріалах кримінального провадження; сліди папілярних узорів, камінь сірого кольору - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1