Справа № 308/5210/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , представника власника майна-адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/236/24 за апеляційною скаргою представника ТОВ «Експо Тайм» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження на тимчасово вилучене майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , а саме: транспортний засіб марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57» номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Клопотання вмотивовано тим, що сектором дізнання ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.03.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 15.03.2024 о 19 год 10 хв в пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», на в`їзд в Україну прибув легковий автомобіль марки «BMW», модель «740Ld xDrive G12 В57», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час проходження прикордонного контролю якого зафіксовано спрацювання бази даних «Інтерпол» та при поглибленій перевірці виявлено ймовірні ознаки підробки номерних позначень кузова автомобіля.

16.03.2024 відомості про вказаний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000131 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

15.03.2024 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено транспортний засіб марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57», номерний знак НОМЕР_1 , номерне позначення кузова наявне на дублюючій табличці: НОМЕР_3 , який було доставлено на спеціальний майданчик тимчасового зберігання ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57», номерний знак НОМЕР_1 , є «Expotype S.R.O.», однак на момент огляду місця події за кермом перебував Iepure Mihail, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-2-

18.03.2024 постановою дізнавача СД ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області транспортний засіб марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57», номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000131 від 16.03.2024.

Клопотання прокурора мотивовано тим, що вказаний транспортний засіб та реєстраційний документ на нього, визнані речовим доказом та є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тому виникла потреба у їх збереженні, які надалі можуть бути використані у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що транспортний засіб є об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своєю чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження. При цьому прокурор просив врахувати, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у третіх осіб у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи, яка призначена постановою дізнавача від 18.03.2024.

Окрім того, прокурор просив врахувати, що без наявності вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього не видається можливим проведення експертного дослідження, а саме: технічної експертизи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та трасологічної експертизи, які є необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказала про наявність достатніх підстав вважати, що майно, зазначене в клопотанні слідчого, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та матиме доказове значення у кримінальному провадженні. Також слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав уважати, що вищевказане майно має важливе значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим може бути використане як докази протиправних дій. З метою попередження в подальшому будь-якого обтяження, перетворення, знищення, приховування, псування, відчуження, забезпечення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність заборонити користування та розпорядження вказаним майном, у зв`язку з чим клопотання прокурора про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000131 від 16.03.2024 задоволено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді від 26.03.2024, представник ТОВ «Експо Тайп» подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна. Уважає ухвалу незаконною, необґрунтованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про відсутність правових підстав для накладення арешту на автомобіль та

-3-

реєстраційний документ. Прокурором подано клопотання про арешт майна з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, на що не звернула увагу слідчий суддя. Крім того, в матеріалах клопотання відсутні будь-які обставини, які давали підстави уважати про існування ймовірних ознак підробки номерних позначень кузова автомобіля та відсутні будь-які документи, що підтверджують виявлення ймовірних ознак підробки зазначених номерних позначень. Зокрема, в протоколі огляду місця події від 15.03.2024 відсутня інформація про виявлення будь-яких ознак підробки номерних позначень кузова автомобіля, що окремо підтверджується і договором купівлі-продажу автомобіля та свідоцтвом про право власності на автомобіль. Вказані документи були подані слідчому судді, однак не враховані ним при прийнятті рішення.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ТОВ «Експо Тайм» - адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , подана в інтересах ТОВ «Експо Тайм» задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 26.03.2024 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, що сектором дізнання ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.03.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідування розпочато за фактом того, що 15.03.2024 о 19 год в пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», на в`їзд в Україну прибув легковий автомобіль марки «BMW», модель «740Ld xDrive G12 В57», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час проходження прикордонного контролю якого зафіксовано спрацювання бази даних «Інтерпол» та при поглибленій перевірці виявлено ймовірні ознаки підробки номерних позначень кузова автомобіля.

Під час огляду місця події від 15.02.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим виявлено та вилучено автомобіль марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57», номерний знак НОМЕР_1 , номерне позначення кузова наявне на дублюючій табличці: НОМЕР_3 , та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57», номерний знак НОМЕР_1 , є Expotype S.R.O.

На момент огляду місця події за кермом перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою дізнавача СД ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 18.03.2024, автомобіль марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57», номерний знак НОМЕР_1 , номерне позначення кузова наявне на дублюючій табличці: НОМЕР_3 ,

-4-

який визначено зберігати на майданчику зберігання за адресою: АДРЕСА_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000131 від 16.03.2024.

21.03.2024 прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.03.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт, як на речовий доказ.

-5-

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені у клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою дізнавача СД ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 18.03.2024, автомобіль марки «BMW» моделі «740Ld xDrive G12 В57», номерний знак НОМЕР_1 , номерне позначення кузова наявне на дублюючій табличці: НОМЕР_3 , який визначено зберігати на майданчику зберігання за адресою: АДРЕСА_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000131 від 16.03.2024.

Крім того, згідно з листом Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ від 15.03.2024 під № 6460/23/14-2024, станом на 15.03.2024 автомобіль «BMW», ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_3 , значиться за обліками викраденого автотранспорту Генерального Секретаріату Інтерполу, дата викрадення - 20.06.2023, дата постановки - 06.12.2023, ініціатор - правоохоронні органи Австрії. До компетентних органів Австрії каналами Інтерполу направлено запит для проведення детальної перевірки та з`ясування обставин постановки вказаного транспортного засобу у розшук.

Постановами дізнавача СД ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 18.03.2024, у даному кримінальному провадженні призначено трасологічну та технічну експертизи, об`єктом дослідження яких є вищезазначені транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію відповідно.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних уважати, що вказане у клопотанні майно має доказове значення щодо встановлення обставин кримінального провадження і обґрунтовано залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України, тому доводи адвоката ОСОБА_5 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 цього Кодексу.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів уважає, що на даному етапі досудового розслідування, є всі підстави уважати, що вказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КК України та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального провадження.

-6-

За таких обставин, є достатні підстави уважати, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні № 0000131 від 16.03.2024, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення прокурора з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень представника власника майна, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості користування та розпорядження вищевказаним майном.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурор довів існування достатніх підстав уважати, що вилучений під час огляду місця події транспортний засіб та реєстраційний документ, є доказом кримінального праворушення та зберегли на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою запобігання ризику знищення речових доказів, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, зокрема для проведення трасологічної та технічної експертиз, обґрунтовано наклала арешт на дане майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів ураховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідила усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

-7-

Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не зазначено правових підстав щодо обґрунтування накладення арешту на вказане майно не можуть уважатись обґрунтованими, з огляду на наявні дані в матеріалах клопотання.

При прийнятті рішення, колегія суддів враховує і те, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів, і не суперечить вимогам ч. 3 ст. 170 цього Кодексу.

Апеляційний суд не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно ТОВ «Експо Тайм» завданням кримінального провадження. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника майна апеляційним судом також не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалах клопотання відсутні будь-які обставини, які давали підстави уважати про існування ймовірних ознак підробки номерних позначень кузова автомобіля та відсутні будь-які документи, що підтверджують виявлення ймовірних ознак підробки зазначених номерних позначень, не приймаються до уваги, оскільки такі відомості можуть бути встановлені лише шляхом призначення та проведення відповідних експертиз, що в даному випадку і зроблено та постановами дізнавача СД ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 18.03.2024, у даному кримінальному провадженні призначено трасологічну та технічну експертизи, об`єктом дослідження яких є саме вищезазначені транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію відповідно.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про порушення слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 172, ч. 3 ст. 173 КПК України щодо строку розгляду клопотання про арешт майна, на переконання колегії суддів, при наведених обставинах, не свідчить про незаконність та необгрунованість ухвали слідчого судді, оскільки прийняте слідчим суддею за клопотанням прокурора рішення про арешт вказаного у клопотанні майна, є абсолютно обґрунтованим і ухвала від 26.03.2024 прийнята на законних підставах. Крім того, порушення цих строків, не тягне за собою скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, з огляду на вказане вище, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку вказане вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, є всі правові підстави для накладення арешту на вказане майно.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяла відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст. 170-173 КПК України та положень, закріплених у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

-8-

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи адвоката ОСОБА_5 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст. 220, 317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що адвокат ОСОБА_5 не довів обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна - ТОВ «Експо Тайм» - адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.03.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді