Провадження №1-кс/127/7229/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький ОСОБА_4 від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000080 від 24.02.2023,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький ОСОБА_4 від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000080 від 24.02.2023.

Заявник вважає, що вказана постанова винесена незаконно, оскільки слідчим було порушено вимоги ч. 2 ст. 9 і ст. 94 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 просив скасувати вищевказану постанову слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, оскільки досудове розслідування проведено повно та об`єктивно, факт вчинення кримінальних правопорушень не встановлено.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький перебували матеріали кримінального провадження №0000080 від 24.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР, досудове розслідування розпочато на підставі ухвали ВМС ВО від 17.02.2023, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 31.01.2023 щодо невиконання рішення суду слідчим СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування слідчим було встановлено, що слідчим СВ Вінницького MB УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001859 від 10.04.2013 за ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом підроблення протоколу зборів учасників ТОВ «ВКФ РОСЬ» від 03.12.2004 року, згідно якого директором ТОВ був призначений ОСОБА_6 замість ОСОБА_7 . ОСОБА_3 працював у вказаному підприємстві заступником директора та є одним із учасників ТОВ «ВКФ РОСЬ».

Згідно рішення господарського суду Вінницької області від 27.02.2008, задоволено частково позов ОСОБА_3 та ОСОБА_8 до директора ТОВ «ВКФ РОСЬ» ОСОБА_6 та визнано недійсним рішення зборів учасників Товариства про призначення на посаду директора Товариства ОСОБА_6 та припинено провадження у справі у частині визнання незаконного перебування ОСОБА_6 на посаді директора Товариства. Також постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 вказане рішення залишено в силі.

В мотивувальній частині рішення господарського суду Вінницької області від 27.02.2008 встановлено, що 22.06.1999 було створено ТОВ «ВКФ РОСЬ», засновниками є ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 С.І. ОСОБА_13 - ОСОБА_14 . В подальшому 10.09.2004 проведено збори ТОВ «ВКФ РОСЬ» на яких були присутні ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , Коряєв`В М ОСОБА_10 . Вказаними зборами ОСОБА_7 звільнено з посади директора та призначено новим директором ОСОБА_6 . Той факт, що протокол вказаних зборів оформлено 03.12.2004, а не 10.09.2004 коли вони фактично відбувались, а також через численні порушення вимог Закону України «Про господарська товариства» та Статуту товариства, став підставою для визнання судом недійсним рішення зборів учасників ТОВ «ВКФ РОСЬ» оформлених протоколами № 8 від 10.09.2004 та від 03.12.2004, разом з цим факту підроблення вказаних протоколів судом прямо не встановлено.

За час досудового розслідування слідчим ОСОБА_4 отримано копії матеріалів кримінального провадження, допитано ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та перевірено підстави закриття кримінального провадження.

В постанові про закриття кримінального провадження від 14.02.2015 року слідчим ОСОБА_5 детально встановлено та описано всі факти щодо організації загальних зборів 10.09.2004 та порядок голосування, складання та підписання протоколу № 8 від 03.12.2004. Взято до уваги рішення господарських судів від 27.02.2008 та 02.06.2008, які також містяться в матеріалах провадження.

Крім того, з матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 як слідчий не був стороною у судовому розгляді за результатами яких винесено вищевказані рішення судів від 27.02.2008 та 02.06.2008, також на нього вказаними рішеннями не покладалось виконання обов`язків, щодо вчинення чи невчинення будь-яких дій та до його повноважень не входило виконання дій зазначених у вищевказаних рішеннях судів. Рішеннями судів від 27.02.2008 та 02.06.2008 не встановлено факту підробки протоколу від 10.09.2004 учасників ТОВ «ВКФ РОСЬ». Вказані рішення судів були взяті ОСОБА_5 до уваги при винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 14.02.2015 та не суперечать їй.

З огляду на сукупність зібраних доказів, на підставі власного переконання, слідчим зроблено висновок про відсутність у діянні учасників складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Виносячи вказане рішення слідчий ОСОБА_5 користувався повноваженнями слідчого, згідно КПК України та безпосередньо керувався п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, як підставою для винесення такого рішення.

Враховуючи викладене, за результатами проведених слідчих дій в сукупності, відомостей які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України не встановлено, у зв`язку з чим слідчим ОСОБА_16 винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 зазначає, що згідно рішень Господарського суду Вінницької області від 27.02.2008 та рішення Житомирського апеляційного Господарського суду від 03.06.2008 вказаний протокол зборів учасників визнаний недійсним. Однак слідчий ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження, тому вважає, що вказаними діями слідчий ОСОБА_5 заперечив і не виконав вищезгадані рішення судів від 27.02.2008 та від 03.06.2008. При чому, копії вказаних рішень ним були своєчасно надані та перебували і перебувають у матеріалах провадження № 0001859.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 382 КК України кримінальним правопорушенням є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню службовою особою.

За частиною 1 ст. 382 КК, якщо злочин вчиняється шляхом невиконання судового акта, суб`єкт злочину - спеціальний, оскільки ним може бути лише така особа, на яку законом і цим судовим актом покладений обов`язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати. Якщо ж передбачений ч. 1 ст. 382 КК злочин здійснюється шляхом перешкоджання виконанню судового акта, то з урахуванням характеру дій, які можуть становити зміст такого перешкоджання, вчинити цей злочин може як спеціальний суб`єкт - зобов`язана до виконання судового акта особа, так і загальний - будь-яка особа, що досягла 16-річного віку;

За частинами 2 та 4 ст. 382 КК суб`єкт злочину - спеціальний, а саме службова особа, яка зобов`язана і має реальну можливість виконати відповідний судовий акт.

Однак вказані рішення господарських судів винесено за результатами вирішення судом господарського спору, стороною якого слідчий ОСОБА_5 не був, також вказані рішення не покладають на слідчого ніяких обов`язків щодо вчинення чи не вчинення ним будь-яких дій, а також не надходили йому на виконання.

Вказаними рішеннями визнано недійсними протокол зборів учасників, разом з тим, не визнано факт їх підроблення.

Згідно ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

Як свідчать докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, слідчий провів усі першочергові та необхідні слідчі дії, надав оцінку наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі вжив необхідних заходів, передбачених КПК України, щодо витребування необхідних документів та інформації в межах предмету розслідування.

Слідчий суддя вважає, що під час розслідування кримінального провадження слідчий вичерпав існуючі можливості щодо збирання, дослідження, аналізу та перевірки вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а відтак провів всі необхідні та можливі у даному випадку слідчі та процесуальні дії. Аналіз зібраних доказів дозволяє зробити висновок, що виконувати будь-які інші слідчі дії не є доцільним, а також здобути нові будь-які докази в даному кримінальному провадженні не є можливим.

Відповідно дост.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова слідчого є незаконною з підстав неповноти і необ`єктивності досудового розслідування, процесуальних порушень тощо, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять переконливого обґрунтування.

Таким чином, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки слідчого і неповнота досудового розслідування не встановлена.

Саме процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, а тому в задоволенні скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький ОСОБА_4 від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000080 від 24.02.2023 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя