Номер провадження: 11-кп/813/545/24
Справа № 496/2790/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Біляївського райсуду Одеської обл. від 14.07.2023 у к/п №0000254 від 31.03.2023 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вигода Біляївського району, громадянина України, учня АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.01.2023 Біляївським райсудом Одеської обл. за ч. 4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання призначене ОСОБА_8 за попереднім вироком Біляївського райсуду Одеської обл. від 25.01.2023 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з моменту проголошення вироку, а саме з 14.07.2023.

Вказаним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 09.03.2023, приблизно о 01 год., діючи повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, перебуваючи біля магазину «Весна», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , обрали предметом злочинного посягання камеру зовнішнього відеоспостереження, яка була встановлена на магазині «Весна» та належить ОСОБА_9 . Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи що на території України введено воєнний стан, діючи з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою, переконавшись, що їх дії не будуть помічені сторонніми особами, неповнолітній ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, посадивши неповнолітнього ОСОБА_8 собі на плечі, підняв останнього, а ОСОБА_8 шляхом вільного доступу зірвав з кріплення камеру зовнішнього відеоспостереження, вартістю 1 500 грн. Тим самим неповнолітній ОСОБА_8 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, таємно заволоділи камерою зовнішнього відеоспостереження, яка була встановлена на зовнішній стороні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 . У подальшому, особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, разом з неповнолітнім ОСОБА_8 , із зазначеним майном залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 500 грн.

Окрім того, 09.03.2023, приблизно о 01:30 год., неповнолітній ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, перебуваючи біля магазину «Півас», який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , обрали предметом злочинного посягання плафони електроліхтарів, які були встановлені на паркані біля вказаного магазину та які належали ОСОБА_10 . Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою та з корисливих мотивів, переконавшись, що їх дії не будуть помічені сторонніми особами, неповнолітній ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, підійшли до паркану магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом вільного доступу таємно заволоділи 8 плафонами від електроліхтарів, вартістю по 200 грн. кожен плафон, а всього на загальну суму 1 600 грн. Після чого, неповнолітній ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з викраденим майном залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 600 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що не погоджується із оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання, з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції належним чином не врахував особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості розвитку неповнолітнього, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання;

- суд 1-ої інстанції не зазначив жодних вичерпних обставин відносно вчинення злочину неповнолітнім ОСОБА_8 , які потягли за собою саме призначення найсуворішого виду покарання позбавлення волі;

- суд 1-ої інстанції формально призначив покарання ОСОБА_8 без врахування особи неповнолітнього та можливості застосування до нього ст. 69 КК України або альтернативного покарання.

На підставі викладеного, захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 , заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених, ч. 4 ст. 185 КК України, суд 1-ої інстанції, враховуючи позицію обвинуваченого, який провину визнав повністю та не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, що всі учасники провадження правильно розуміють обставини справи, впевнившись у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши обмеження щодо апеляційного оскарження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували учасники провадження, та обмежився лише допитом обвинуваченого.

Відтак суд, враховуючи вищевикладене, кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану;

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту стосовно надмірної суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та вимогам щодо призначення йому покарання із застосуванням приписів ст. 69 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд 1-ої інстанції, на виконання приписів зазначених вище норм кримінального закону та положень судової практики, врахував: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів; характеристику особи обвинуваченого; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які його обтяжують.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд 1-ої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом 1-ої інстанції встановлено не було.

Окрім того, судом 1-ої інстанції було враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин в період іспитового строку, оскільки був раніше засуджений, а саме 25.01.2023 Біляївським райсудом Одеської обл. до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тому, судом 1-ої інстанції було обґрунтовано застосовано ч. 1 ст. 71 КК України, та за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, врахувавши сукупність зазначених обставин та характеристику особи обвинуваченого, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції в про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяця є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Біляївського райсуду Одеської обл. від 14.07.2023, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4