Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0001510 від 27.09.2023 та №0001598 від 13.10.2023 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 01 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2023 року, близько о 19 години 00 хвилин (більш точний час не встановлено), ОСОБА_4 зустрів раніше знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким останній розпочав спілкування та вони у двох, направились до місця проживання ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 побачив на столі в кімнаті в ОСОБА_10 стартовий пістолет марки: «SUR 2608», 9mm, де в той же момент, у ОСОБА_4 раптово виник умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, визначивши при цьому об`єктом свого посягання - вищевказаний стартовий пістолет, який належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій умисел, того ж дня 23.09.2023, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_3 , скористався тим, що ОСОБА_10 знаходився в іншій кімнаті будинку та переконавшись, що його дії є таємними для потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, взяв зі столу стартовий пістолет марки «SUR 2608», 9mm.

Після чого, ОСОБА_4 доводячи свій умисел до кінця у вищевказаному місці та час заховав вказаний пістолет під вдягнений на ньому одяг, заправивши за його пояс та усвідомлюючи, що його дії, як і раніше мають таємний характер, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_10 , майнову шкоду в розмірі 2109 гривні 84 копійки.

Крім цього, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27.09.2023 о 05 годині 36 хвилин, пересувався вулицями міста Дніпра, разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де вийшовши з молодіжного парку "Новокодацький", розташованого поблизу адреси: м. Дніпро, Новокодацький район, вул. Набережна Заводська, 53/А, перетнули дорогу та на зупинці транспортного засобу, навпроти входу до вказаного парку, останні побачили ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якого при собі, була вдягнута через плече сумка сірого кольору.

В цей момент, у ОСОБА_4 , раптово виник умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, при цьому визначивши об`єктом свого посягання - сумку «Gorangd» сірого кольору, яка належить ОСОБА_11 , в якій знаходились: грошові кошти у сумі 3900 гривень, банківська карта АТ КБ «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_2 ), та інші особисті речі потерпілого.

Внаслідок чого, ОСОБА_4 , для забезпечення бажаної мети, вступив у попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_3 , для вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до попередньої змови, ОСОБА_4 , повинен був схопити руками ОСОБА_11 , позаду за шию та повалити на землю, з метою подолання можливого опору, коли в той же момент, ОСОБА_3 , відповідно до домовленості, повинен був шляхом ривку, зірвати з потерпілого зазначену сумку.

Згідно умов попередньої змови, співучасники злочину ОСОБА_4 , та неповнолітній ОСОБА_3 , 27.09.2023 о 05 годині 39 хвилин, реалізуючи свій спільний умисел, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, яка виражається в особистому збагаченні, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілому та свідомо бажаючи її настання, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, наблизився до ОСОБА_11 , позаду, накинувся на останнього зі спини та за допомогою обох рук, якими ОСОБА_4 , огорнув шию потерпілого та за допомогою доданих зусиль, повалив на асфальт ОСОБА_11 , запобігаючи виникненню можливого опору від останнього. В цей момент, відповідно до умов попередньої змови, неповнолітній ОСОБА_3 , наблизився до знерухомленого ОСОБА_11 , якого в цей момент утримував ОСОБА_4 , та використовуючи беззахисний стан потерпілого, неповнолітній ОСОБА_3 , зірвав ривком вказану сумку «Gorangd» сірого кольору в якій знаходились: грошові кошти у сумі 3900 гривень, банківська карта АТ КБ «Приват Банк» для виплат № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) та інші особисті речі потерпілого, які майнової цінності для останнього не представляють.

Після чого, доводячи спільний умисел до кінця, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що вони виконали усі дії, які вважали за необхідні, для отримання бажаного результату, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_3 спричинили потерпілому ОСОБА_11 , майнову шкоду в розмірі 3900 гривень.

Крім цього, було встановлено, що відповідно до вищезазначених обставин, які мали місце 27.09.2023, у період часу о 05 годині 36 хвилин по 05 годині 39 хвилин, за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район, навпроти входу до молодіжного парку "Новокодацький», де на зупинці транспортного засобу, перебував ОСОБА_11 , що до якого, в ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, визначивши при цьому об`єктом свого посягання - сумку, яка належить ОСОБА_11 .

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що для безперешкодного досягнення своєї протиправної мети, йому необхідна допомога та у цей часу нього виник умисел на втягнення неповнолітнього ОСОБА_3 у протиправну діяльність, а саме вчинення відкритого викрадення майна, яке належить ОСОБА_11 в якості співучасника.

Надалі, реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , передбачаючи, що його дії можуть негативно вплинути на неповнолітнього, розуміючи аморальність власних спонукань та їх наслідків, достовірно знаючи, що ОСОБА_3 є неповнолітньою особою, шляхом застосування психологічного впливу з метою схилити неповнолітнього до участі у вчиненні кримінального правопорушення в ролі співвиконавця шляхом переконання вмовив ОСОБА_3 на вчинення злочину, чим викликав у останнього стійкий намір на участь в реалізації умислу на вчинення відкритого викрадення майна, яке належить ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи у попередній змові з неповнолітнім ОСОБА_3 , 27.09.2023 о 05 годині 39 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район навпроти входу до молодіжного парку "Новокодацький» вчинили відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 , майнову шкоду в розмірі 3900 гривень, тим самим втягнув неповнолітнього ОСОБА_3 у злочинну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_4 , керуючись виниклим умислом, спрямованим на втягнення неповнолітньої особи у злочинну діяльність, згубно впливаючи на молоде покоління, завдаючи шкоди моральному благополуччю і нормальному розвитку неповнолітнього ОСОБА_3 , виконав усі дії, які вважав за необхідні, для досягнення протиправної мети.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , 27.09.2023, в період часу з 05 години 40 хвилин, але не пізніше 05 години 50 хвилин, у невстановленому досудовому розслідуванні місці, у викраденій раніше сумці «Gorangd» сірого кольору, яка належить ОСОБА_11 , знайшов банківську карту АТ КБ «ПриватБанк», для виплат № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ).

В той же момент, у ОСОБА_4 , який мав вільний доступ до банківської картки банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 , усвідомлюючи, що вказана картка, відповідно до примітки ст. 358 КК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2, ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом і на ній можуть бути грошові кошти, раптово виник умисел, спрямований на викрадення, вищевказаної банківської картки банківську карту АТ КБ «ПриватБанк», для виплат № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_11 для подальшого викрадення грошових коштів, які знаходяться на вказаній картці.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_4 27.09.2023 в період часу з 05 години 40 хвилин, але не пізніше 05 години 50 хвилин, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, викрав банківську картку АТ КБ «Приват Банк», для виплат, № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), яка є офіційним документом та належить ОСОБА_11 , з метою подальшого використання її, на власний розсуд.

Доводячи свій умисел, ОСОБА_4 залишив при собі банківську карту АТ КБ «Приват Банк», для виплат № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) та розпорядився вказаною карткою на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, ч. 4 ст. 186 КК за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 304 КК за ознаками втягнення неповнолітньої особи у злочинну діяльність та ч. 1 ст. 357 КК за ознаками викрадення офіційного документа з корисливих мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час, разом з обвинуваченим ОСОБА_4 вчинили відкрите викрадення майна у потерпілого ОСОБА_11 . Додатково зазначив, що він дуже шкодує про вчинене, частково відшкодував шкоду потерпілому та вчинив дане кримінальне правопорушення під впливом повнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та зазначив, що підтверджує, що викрав стартовий пістолет у потерпілого ОСОБА_10 , втягнув неповнолітнього ОСОБА_3 у злочинну діяльність, разом з яким вчинив грабіж у потерпілого ОСОБА_11 , а також викрав банківську картку у потерпілого ОСОБА_11 , якою розпорядився на власний розсуд.

Безпосередньо допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 підтвердив обставини вчиненню грабежу стосовно нього та зазначив, що дійсно обвинувачений ОСОБА_3 частково відшкодував йому заподіяну шкоду та вибачився перед ним. Крім того, просив суд про призначення обвинуваченим суворого покарання, проте погодився з думкою прокурора щодо покарання, викладеною в судових дебатах, зокрема й про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК.

Потерпілий ОСОБА_10 до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив призначити покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог Закону, що не перешкоджає розгляду кримінального провадження у його відсутність.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою провину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, беручи до уваги, що прокурор, обвинувачені та потерпілий не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження за ч. 4 ст. 186 КК та матеріалів, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, крім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, їх провина у вчиненні зазначеного злочину підтверджується також безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 27.09.2023, відповідно до якого огляд проводився за адресою: м. Дніпро, вул. Коробова, буд. 1а в приміщенні магазину «АТБ», під час якого було виявлено та вилучено особисті речі обвинувачених;

-протоколом огляду місця події від 27.09.2023, відповідно до якого огляд проведено на ж/м Червоний Камінь біля озеру «Кар`єр», під час якого виявлено та вилучено особисті документи, які належать потерпілому ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду місця події від 27.09.2023, відповідно до якого огляд проведено за адресою: м. Дніпро, вул. Коробова, буд. 2б, в ході якого виявлено та вилучено банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 ;

-протоколом огляду місця події від 27.09.2023, відповідно до якого огляд проведено за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено чоловічі спортивні штани, спортивну кофту та фотоапарат;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка перебувала біля банктомату Приватбанка 27.09.2023 близько 05:50 годин;

-протоколом огляду місця події від 28.09.2023, відповідно до якого огляд проведено за адресою: АДРЕСА_5 , в ході якого потерпілий впізнав викрадені у нього речі;

-протоколом огляду від 30.09.2023, відповідно до якого об`єктом огляду є компакт-диск з відеозаписом з камер системи ситуаційного відеоспостереження м. Дніпра, що відноситься до ТОВ «АТБ-Маркет» на якому видно, як обвинувачені кладуть свої особисті речі до камери схову;

-протоколом огляду відеозапису з камер системи ситуаційного відеоспостереження м. Дніпра, на якому зафіксовано подію вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_11 , зовнішні ознаки та одяг обвинувачених та напрямок їх руху після вчинення злочину;

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/104-23/35777-Д від 12.12.2023, відповідно до якого сліди пальців рук на документах та банківській картці потерпілого ОСОБА_11 , які були вилучені в ході огляду місця події належать ОСОБА_4 ;

-протоколом огляду від 24.10.2023, відповідно до якого об`єктом огляду є інформаційний носій, який отриманий в ході тимчасового доступу до речей і документів, на якому зафіксовано, як ОСОБА_4 намагався зняти готівку з банківської картки потерпілого ОСОБА_11 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2023, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , який розказав та показав місце, час спосіб та механізм відкритого викрадення майна ОСОБА_11 та подальші дії обвинувачених після вчинення злочину;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2023, за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , в присутності його законного представника, який розказав та показав місце, час спосіб та механізм відкритого викрадення майна ОСОБА_11 обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та подальші дії обвинувачених після вчинення злочину;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2023, за участю потерпілого ОСОБА_11 , який розказав та показав місце, час спосіб та механізм відкритого викрадення його майна обвинуваченими;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2023, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який розказав та показав місце, час спосіб та механізм відкритого викрадення майна ОСОБА_11 та подальші дії обвинувачених після вчинення злочину.

Так, суд, допитавши обвинувачених, які визнали себе винними та добровільно повідомили суд про обставини вчинення ними кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі й ті, що характеризують особу обвинувачених, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинувачених, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану.

Крім того, провина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень також знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за ч. 1 ст. 304 КК, як втягнення неповнолітньої особи у злочинну діяльність та за ч. 1 ст. 357 КК, як викрадення офіційного документа з корисливих мотивів.

При призначенні покарання суд обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення останнім кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодував завдані збитки, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданих збитків, вчинення злочину неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослої особи.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину" (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям" (абзац четвертий підпункту 4.2).

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. (Постанова ККС ВС від 05.10.2023 у справі №542/26/23).

Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив хоча і тяжке кримінальне правопорушення, однак суспільно-небезпечні наслідки якого частково відвернуті, шляхом відшкодування завданих збитків та поверненням викраденого майна, останній є неповнолітнім, вчинив даний злочин під впливом повнолітньої особи, яка фактично схилила його до вчинення кримінального правопорушення, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, навчається, позитивно характеризується за місцем мешкання та навчання, що свідчить про його схильність до правослухняної поведінки та дотримання правил і обмежень, встановлених Законом.

Крім того, суд враховує й висновки органу з питань пробації, який під час складання досудової доповіді, провівши аналіз особи обвинуваченого ОСОБА_3 , способу його життя, соціальних зв`язків та характеристик, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. (Постанова ККС ВС від 14.11.2022 у справі №640/3693/15-к).

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 10.02.2021 року у справі №643/13256/17 та від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к.

Матеріали справи свідчать, що факт вчиненого злочину обвинувачений ОСОБА_3 визнав у повному обсязі, просив вибачення у потерпілого під час судового розгляду, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, частково, в силу свого неповноліття, відшкодував завдані збитки. Жодні розшукові дії органом досудового розслідування у цій справі не вживалися, що свідчить про наявність у нього дійсного, а не уявного, жалю про скоєне та його щире каяття.

Статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Частина 1 цього положення надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Суд, посилаючись при призначенні покарання на статтю 69 КК, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Суд зазначає, що з огляду на свої дискреційні повноваження, суд вправі призначити обвинуваченому покарання, більш м`яке, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, за наявності для цього відповідних підстав.

У даному випадку, як зазначалось вище, суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданих збитків, вчинення злочину неповнолітнім та вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослої особи, відсутність обставин, що його обтяжують, характер та обставини вчинення конкретного кримінального правопорушення, посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що останній всіляко надавав допомогу органу досудового розслідування, сприяв розкриттю кримінального правопорушення та усіх обставин, що мають значення для розгляду кримінального провадження, молодий вік обвинуваченого, що, у своїй сукупності, суд відносить до обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.

Також, дії обвинуваченого ОСОБА_3 отримали кваліфікацію як тяжкий злочин тільки за ознакою його вчинення «в умовах воєнного стану», при цьому обстановка в якій він вчинив злочин не характеризувалась, як така, що пов`язана з воєнним діями або він використав умови воєнного стану при його вчиненні (крадіжка з зруйнованих або залишених приміщень особами, які тікали від війни тощо). За умови відсутності воєнного або надзвичайного стану, його дії охоплювались би частиною 2 статті 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд... при призначенні покарання у виді... позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд зазначає, що з огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

За вказаних обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття обвинуваченим ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі буде непропорційним відносно вчиненого ним злочину та наслідків від його скоєння, а мета покарання може бути досягнута без ізоляції його від суспільства.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, реальні наслідки якого частково усунуті, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі нижче, від найнижчої межі, передбаченого санкцією статті, без ізоляції його від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії кримінальних проступків та тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення аналогічних злочинів, хоча і визнав свою провину у повному обсязі однак щиро не розкаявся, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

З цього приводу суд зауважує на тому, що хоча обвинувачений ОСОБА_4 і визнав свою провину у вчиненні інкримінованих злочинів, однак його поведінка свідчить про те, що він щиро не покаявся, а визнання ним своєї провини суд розцінює як спосіб пом`якшити свою відповідальність під тягарем доказів його винуватості, а тому суд не може визнати таку обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 як щире каяття.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, характер та обставини їх вчинення, рівень його суспільної небезпеки, який пов`язаний із застосування насильства, вказані вище дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжують покарання у виді рецидиву кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів можливо досягти виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ч. 1, 4 ст. 70 КК.

Крім цього, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2023, що є підставою для застосовування положень ст. 71 КК.

В той же час, відповідно до правових висновків щодо застосування норм матеріального права, викладених у постанові ОП ККС ВС від 06 грудня 2021 року у справі №243/7758/20, для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: - перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; - друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком. Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, невідбута частина покарання, призначене за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2023 була приєднана до покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023 на підставі ст. 71 КК, у зв`язку з чим, у даному кримінальному провадженні підстав для застосування положень ст. 71 КК не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової дактилоскопічної експертизи суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 витрати на її проведення на користь держави, а для проведення судової товарознавчої експертизи з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 березня 2024 року, а обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 18 березня 2024 року.

У зв`язку з ухваленням судом обвинувального вироку стосовно обвинувачених та призначення покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за доцільне продовжити строк дії вказаних запобіжних заходів до набрання вироком законної сили, оскільки метою такого продовження, з огляду на стадію кримінального провадження, запобіжний захід, окрім цілей, зазначених в ст. ст. 131, 177 КПК України, застосовується з додатковою метою, а саме з метою забезпечення виконання обвинувального вироку суду.

У зв`язку з ухваленням вироку, суд вважає за доцільне також скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75, 104 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 2 роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 4 ч. 3 ст. 76 КК, додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 357 КК та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років;

-за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-за ч. 1 ст. 304 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч. 1 ст. 357 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023 з 01 грудня 2023 року до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладені ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року скасувати.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи №5029 від 21.11.2023 у розмірі 200 гривень 00 копійок.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/104-23/35777-Д від 12.10.2023 у розмірі 717 гривень 00 копійок, тобто по 358 гривень 50 копійок з кожного обвинуваченого.

Речові докази, яким визнано сумку чоловічу (барсетку) сірого кольору «Gorangd» та поміщена в спец. пакет №WAR 1395072, довідку про присвоєння ІНН НОМЕР_8 на ім?я ОСОБА_11 , перепустка в ДЗСБП №1, на ім?я ОСОБА_11 закордонний паспорт на ім?я ОСОБА_11 , ключі запалення (автомобільні) з брелком, ключі запалення (автомобільні) 3 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з.: « НОМЕР_3 », свідоцтво про соціальне, загальнообов?язкове страхування НОМЕР_8, на ім?я ОСОБА_11 , обкладинка на паспорт громадянина України, медична довідка на ім?я ОСОБА_11 , посвідчення водія № НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_11 , страховий поліс №EP 215907721, банківську карту АТ КБ «Приват Банк» синьо-темного кольору для виплат № НОМЕР_1 дійсна до 10/26 CVV 296, грошові кошти у сумі 3400 гривень, номіналом: 2 купюри по 200 гривень (серія та номер: ЕД 2701651, ЕА 2701650) 6 купюр по 500 гривень (серія та помер: СВ 0225259, ВС 3739383, ЗА 0726039, СД 4185373, ВД 5100902, ЄВ 8833320) повернути потерпілому ОСОБА_11 за належністю.

????Спортивну кофту с капюшоном на блискавці без маркувань, чорного кольору, ш???тани спортивні сірого кольору на блискавці с надписом по боках «Adrian eife» із биркою в середині «adrian» розмір хх1|44, ш???тани спортивні чорного кольору на яких по боках маються вставки сіро-біло-чорного кольору без маркувань, налобний ліхтарик з ручкою на якій мається надпис «LED HEADLIGHT», кепку чоловіча, чорного кольору, з написом: «FILA», ????2 паперові листа, формату - А4, на одному з яких зображена виписка з АТ КБ «Приват Банк» на ім?я ОСОБА_15 та заява від ОСОБА_14 до навчального закладу, ???кофту спортивна, чоловічу, синього кольору, з написом: «ТОМА»; кофту спортивну, чоловічу, сірого кольору з паписом «Jack», 3 л/с на яких відкопійовані 2 папілярні візерунки пальців рук, ????1 змив ПЖВ та дактилоскопічну картку ОСОБА_4 знищити.

Мобільний телефон марки: «Xiaomi Redmi» модель: "Note 5a" «Imei1: НОМЕР_5 », «Imei2: НОМЕР_6 » в якому знаходиться картка мобільного оператору ПрАТ «Водафон»: НОМЕР_7 повернути ОСОБА_4 за належністю.

Оптичні носії інформації з відеозаписи з відеозаписами та фінансовий договір залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стартовий пістолет «SUR 2608» 9mm вважати повернутим потерпілому ОСОБА_10 за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1