ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1816/24 Справа № 932/8648/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_8 , строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави,

встановила:

В провадженні Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000382 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 29 квітня 2023 року приблизно о 14 годині 18 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю в крові від 2,68 проміле до 2,75 проміле), керуючи технічно справним автомобілем Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 здійснював рух у світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю по АДРЕСА_1 . В цей час по крайній правій смузі для руху по проспекту Богдана Хмельницького в районі будинку 100 рухався велосипедист ОСОБА_9 . У ході руху водій ОСОБА_8 здійснюючи рух зі швидкістю приблизно 120 км/год, порушуючи ПДР, проявивши неуважність до дорожньої змінив свій напрямок руху праворуч, виїхав на крайню праву смугу, де допустив зіткнення з електровелосипедом, після чого не зупиняючись покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 2.9 (а), 2.10 (а,г,ґ,д), 10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої велосипедисту ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження від яких настала його смерть на місці події.

Вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого та ч.1 ст.135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Під час судового засідання ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року, продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Суд мотивував свої висновки тим, що ним враховано наведені прокурором ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати. Обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання в разі визнання його винним у вчиненні ним тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, з метою уникнення відповідальності має змогу переховуватися від суду в разі пом`якшення запобіжного заходу щодо нього, також може незаконно впливати на потерпілу та свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, стороною обвинувачення доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії судового розгляду для запобігання встановленим ризикам.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 спричинило загибель людини в даному кримінальному провадженні суд вважав за необхідне не застосовувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо його підзахисного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, в тому числі застосувати щодо останнього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що містить істотні порушення норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню у зв`язку з недотриманням норм ЄСПЛ.

Захисник наголошує на тому, що після зміни підсудності справи, Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська було невірно зазначено єдиний унікальний номер справи, що, на переконання сторони захисту, свідчить про втручання в електронну систему документообігу суду.

Також зазначає, що прокурор обґрунтовує доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доказами, які є недопустимими та такими, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вважає, що прокурором не доведено наявності будь-яких доказів того, що поведінка обвинуваченого може свідчити про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання судом не було взято до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, має постійний дохід, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, а також батьки похилого віку.

Під час апеляційного розгляду справи:

- захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні та просив про скасування ухвали суду першої інстанції;

- прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги сторони захисту та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до 10 років, а також наявність, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З такими висновками місцевого суду, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора погоджується й суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати безпідставними.

Суд першої інстанції встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і не припинили існувати, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування щодо останнього менш суворого виду запобіжного заходу.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.

Апеляційний суд, також, не вбачає й підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту.

Доводи сторони захисту в частині недоведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування обвинуваченого від суду, впливу його на свідків та вчинення ним іншого кримінального правопорушення не заслуговують на увагу суду, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , яке відноситься до категорії тяжких, покарання, яке загрожує останньому у разі визнання винуватим та оцінюються судом критично, оскільки доводи про нездійснення обвинуваченим визначених судом ризиків на день подання апеляційної скарги об`єктивно не можуть свідчити про те, що особа не буде вчиняти таких дій при обранні щодо нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про можливість обрання обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, заслуговують на увагу колегії суддів з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, у своїй практиці ЄСПЛ зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі "Пірузян проти Вірменії", § 105; "S.B.C. проти Сполученого Королівства", § § 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах "Тирон проти Румунії", § 37; "Смирнова проти Росії", § 59; "Пірузян проти Вірменії", § 94).

Оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочинів та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ та тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів вважає, що у даному випадку є потреба у визначенні підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка є пропорційною щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, а також майнового, сімейного стану обвинуваченого ОСОБА_8 , який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків, працевлаштований, має постійне місце проживання та наявності вищевказаних ризиків, а також вважає такий розмір застави достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого ОСОБА_8 ..

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.411 КПК, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.ст.197,199 КПК, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року, якою продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_8 , строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 червня 2024 року.

Встановити для обвинуваченого ОСОБА_8 можливість внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_8 будуть покладені обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000382 від 29 квітня 2023 року та суду на кожний виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4