ВИРОК

Іменем України

29.03.2024 року року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні розгляд кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000371 від 02.02.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 02.02.2017 року близько 15:15 год., перебуваючи в громадському місці, а саме в парку «Горіховий гай», що по АДРЕСА_3 , нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, діючи умисно, усвідомлюючи малолітній вік ОСОБА_6 , 2006 р.н., ОСОБА_7 , 2007 р.н. та малолітнього свідка ОСОБА_8 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчиняв розпусні дії такі як, фізичне розбещення, що полягало в оголенні своїх статевих органів, їх мацанні, інші непристойні дотики, які викликають статеве збудження, а також вчиняв у їх присутності акт онанізму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.156 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати, про що подав письмову заяву.

Законний представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 та законний представник потерпілої ОСОБА_7 . ОСОБА_11 звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутності. Зазначають, що претензій до обвинуваченого не мають. При призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про завершення судового розгляду у відсутності потерпілих та їх законних представників.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.156 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив розбещення малолітніх осіб.

Відповідно до ст ОСОБА_5 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який: одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Має на утриманні дітей. Раніше не судимий. Крім того, судом встановлено, що законні представники та потерпілі претензій до обвинуваченого не мають. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі із застосуванням статтей 75, 76 КК України.

Керуючись 349, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та призначити покарання: 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статті 349, 392 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1