Справа № 357/9508/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 міста Біла Церква, Київської області, об`єднане кримінальне провадження за № 0004136, внесеному 06.08.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

представник потерпілого - адвокат: ОСОБА_5 ,

потерпілий: ОСОБА_6 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 05.08.2017 у період з 18:00 години по 23:30 години ОСОБА_3 спільно із особою, матеріали відносно якої виділені в окремо провадження, перебували за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої.

В ході вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 , під час розмови із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повідомив останньому про те, що ОСОБА_8 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , не повертає йому раніше отримані грошові кошти в розмірі 6000 (шести тисяч) доларів США за купівлю транспортного засобу за межами території України. Після чого, ОСОБА_3 вирішив поїхати на власному транспортному засобі до домоволодіння ОСОБА_8 з метою повернення останнім наданих раніше ним грошових коштів та запропонував особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, який раніше не був знайомий із ОСОБА_8 , поїхати разом з ним, на що той погодився.

В подальшому ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження прибувши, приблизно о 23:48 години до місця проживання ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшли на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 , який являється батьком ОСОБА_8 .

Надалі, ОСОБА_3 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приблизно о 23:51 години, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах до потерпілого ОСОБА_6 , з метою нанесення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, спільно підійшли до останнього та умисно нанесли тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме ОСОБА_3 умисно наніс не менше шести ударів ногами в праву частину голови та тулубу потерпілого спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому скроневої кістки справа, забою головного мозку, синців на повіках правого ока, крововиливу у склеру правового ока, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, умисно зваливши ОСОБА_6 корпусом свого тіла на землю, умисно наніс не менше п`яти ударів руками та ногами в ліву частину голови та тулубу останнього, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому лобної кістки зліва з поширенням ліній переломів на основу черепа, на етноїдальну кістку зліва, перелому дуги виличної кістки зліва, забою головного мозку, кров у лівій лобній пазусі, повітря в просторі за лівим оком, епідурального та субдурального крововиливу в середній черепній ямці зліва, забою лівого ока, рани в лобній області зліва, синців на повіці лівого ока, крововиливів під оболонки лівого ока, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Після вказаних спільних умисних злочинних дій, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд, в межах пред`явленого обвинувачення, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши учасникам процесу необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків у межах та у спосіб, передбачених КПК України зокрема заслухавши доводи останніх, а саме: провівши судовий розгляд, судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково та показав, що 05.08.2017 він разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 перебували у останнього вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої, після приїзду з пологового будинку, оскільки у ОСОБА_9 народилася дочка. Піч час вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 зателефонував його знайомий на мобільний телефон та повідомив, що в розважальному центрі «Кабаре», яке розташоване в АДРЕСА_2 , знаходиться його боржник ОСОБА_8

Знайомий, який телефонував ОСОБА_3 знав, що ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_3 шість тисяч доларів США та обіцяв пригнати транспортний засіб із-за кордону, але триваючий час не виконував своїх обіцянок і гроші не повертав.

Після того, як ОСОБА_3 отримав повідомлення про те, що ОСОБА_8 з`явився у місці Біла Церква, Київської області, він попросив ОСОБА_9 поїхати з ним додому ОСОБА_8 та забрати гроші у останнього.

Так, 05.08.2017 приблизно о 23:48 год. ОСОБА_3 на транспортному засобі «Ford Transit» разом з ОСОБА_9 приїхали до ОСОБА_8 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_3 транспортним засобом, на якому приїхав до ОСОБА_8 , здав назад та шляхом пошкодження воріт в`їхав у двір будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 наполягав, що випадково заїхав у двір ОСОБА_8 транспортним засобом, оскільки була ніч та йому було погано видно.

Вийшовши з транспортного засобу ОСОБА_3 через пошкоджені ним ворота, зайшов на подвір`я вказаного будинку без будь-якого дозволу власників та користувачів будинку. Першим на територію подвір`я зайшов саме ОСОБА_3 , а за ним пройшов ОСОБА_9 .

З будинку вийшла першою баба ОСОБА_8 , за нею мати останнього - ОСОБА_10 , а вкінці вийшов його батько - ОСОБА_6 , який взяв у руки биту та прямував на ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 став просити покликати сина ОСОБА_8 , який винен йому гроші і після повернення грошей ОСОБА_3 запевняв, що вони поїдуть, але потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що вдома його сина ОСОБА_8 немає та при цьому продовжував рух на ОСОБА_3 з битою в руках.

Приблизно через хвилину, ОСОБА_9 обійшов ОСОБА_3 та став між останнім та ОСОБА_6 , який замахнувся битою. Тоді ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_6 сказавши, що спочатку він обікрав його, а зараз, ще і поб`є. Після чого ОСОБА_6 наніс один удар битою, який прийшовся в голову ОСОБА_9 , на що останній груддю відштовхнув ОСОБА_6 , який впав на спину, на асфальт.

В цей час до ОСОБА_3 підбігла дружина потерпілого - свідок ОСОБА_10 та почала тягнути ОСОБА_3 за одяг та витягувати останнього з подвір`я, таким чином заважала приблизитися до потерпілого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 не було видно, що робить ОСОБА_9 .

Таким чином ОСОБА_3 лише намагався відійти від свідка ОСОБА_10 , тому він не бачив події, які відбувалися між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які перебували ліворуч від ОСОБА_3 , через деякий час останній почув від ОСОБА_9 , що треба тікати, оскільки свідок ОСОБА_10 викликала поліцію.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 розумів, що вони перебувають на території домоволодіння ОСОБА_6 незаконно, тому піднявши биту, яку виніс потерпілий ОСОБА_6 взяв її з собою та попрямував до свого транспортного засобу, до якого вже першим підійшов ОСОБА_9 та сів у нього. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 залишили місце події, а по дорозі ОСОБА_3 викинув вказану биту.

Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 не наносив, також не бачив, щоб ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 . На обличчі ОСОБА_6 крові обвинувачений не бачив і звідки у потерпілого могли взятися тілесні ушкодження ОСОБА_3 не відомо.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив вибачення в судовому засіданні перед потерпілим за те, що приїхав до нього на подвір`я вночі, у зв`язку з чим відшкодував останньому матеріальну та моральну шкоду.

На запитання учасників судового провадження ОСОБА_3 повідомив, що коли ОСОБА_6 підійшов до нього з битою його дружина ОСОБА_10 кричала йому, щоб він не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 , в результаті чого ОСОБА_6 викинив вказану биту на землю, яку потім з собою забрав ОСОБА_3 та викинув по дорозі.

Суд указані показання обвинуваченого сприймає як такі, що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_6 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_3 знайомий тривалий час, оскільки останній був однокласником його сина ОСОБА_8 , відносини з ОСОБА_3 не підтримували.

05.08.2017 приблизно о 23:30 годин, коли потерпілий ОСОБА_6 зі своєю дружиною ОСОБА_10 перебували вдома за адресою: АДРЕСА_3 , почули гучний удар по металевим воротам, через які здійснюється в`їзд на територію його домоволодіння. ОСОБА_6 вийшов з будинку на подвір`я, де побачив, що одна стулка воріт зігнута, де стоїть транспортний засіб синього кольору, який належав ОСОБА_11 , тобто батьку ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_6 побачив, як першим по його подвір`ю в його бік наближається раніше не відома йому особа, яка потім стало відомо ОСОБА_9 , а за ним на відстані одного - півтора метра рухався ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_3 був колишнім однокласником сина потерпілого, ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_3 та запитав у нього, що він робить на його подвір`ї.

При цьому ОСОБА_6 перебував від сходинок свого будинку на відстані півтора метра, тобто на території свого подвір`я, коли до нього підійшов ОСОБА_9 , який нічого не пояснюючи та не кажучи, груддю штовхнув потерпілого, який втратив рівновагу та опинився ближче до паркану, від ганку на відстані одного метра. Від отриманого поштовху ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_6 відлетів до паркана та вдарився, однак не пам?ятає якою частиною тіла вдарився, але після чого потерпілий ОСОБА_6 піднявся на ліве коліно. При цьому потерпілий ОСОБА_6 перебував у тверезому стані. Після чого ОСОБА_9 наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар правою ногою, в ліву сторону голови, а саме в ліву лобову частину над бровами, від вказаного удару потерпілий ОСОБА_6 побачив блискавки в очах та опинився на землі. Таким чином ОСОБА_9 опинився від потерпілого ліворуч, а ОСОБА_3 перебував праворуч від потерпілого. Після чого ОСОБА_9 продовжив наносити ОСОБА_6 серію хаотичних ударів кулаками рук по голові та в цей час приєднався ОСОБА_3 і також розпочав наносити удари по голові потерпілому ОСОБА_6 , а саме один удар прийшовся в район носа та по одному удару наніс по лобній частині з лівої та правої сторони, коли ОСОБА_3 розпочав наносити удари ОСОБА_6 , обличчя останнього вже було в крові.

Потерпілий ОСОБА_6 наполягав, що відчував одночасно удари з двох сторін по голові, також припускає, що може удари приходилися і по тулубу, тільки їх він не пам`ятає у зв`язку з втратою свідомістю, яку втратив після одночасних серій ударів від ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Всього ОСОБА_9 наніс п`ять - шість ударів кулаками рук по голові потерпілому ОСОБА_6 , які прийшлися у лобну частину та один удар ногою також в лобну частину голови, а ОСОБА_3 наніс три - чотири удари кулаками рук по голові потерпілого. Зазначену кількість ударів пам`ятає потерпілий ОСОБА_6 коли, ще перебував у свідомості. Всього потерпілий ОСОБА_6 пам`ятає, що конфлікт тривав до трьох хвилин, а потім він втратив свідомість. Під час отримання ударів від ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_6 руками намагався закривати обличчя та голову. Також потерпілий наполягав, що втратив свідомість внаслідок чергового прямого удару ОСОБА_9 кулаком правої руки, який прийшовся потерпілому над лівим оком, на яке до теперішнього часу потерпілий на нього не бачить.

Потерпілий ОСОБА_6 прийшов у свідомість тільки через три доби у лікарні.

На запитання учасників судового провадження потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що мав вади з дитинства на очах, а саме косів на ліве око, але зараз взагалі не бачить нічого на ліве око. Конфліктів між ним та ОСОБА_3 у нього ніколи не було, але не заперечував проти того, що між його сином ОСОБА_8 та ОСОБА_3 був конфлікт, у зв`язку з чим останній і приїхав до них додому, але син ОСОБА_8 з батьками не мешкає. Після того, як до потерпілого підійшов ОСОБА_9 та штовхнув його груддю, потерпілий відчув від останнього запах алкоголю з порожнини рота. Також потерпілий наполягав, що у нього, коли він вийшов на подвір`я в руках не було а ні бити, а ні іншої дерев`яної палки. Під час нанесення ударів потерпілому ОСОБА_6 , останній також чув крик дружини - ОСОБА_10 , яка погрожувала викликати поліцію, якщо ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не припинять вчиняти незаконні дії.

Крім цього під час відповідей на запитання сторін кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що під час допиту на стадії досудового розслідування, останній після проходження лікування у Київській обласної лікарні, добровільно надав слідчому відповідну медичну карту амбулаторного хворого № 5774 зі знімками для проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення тілесних ушкоджень та їх ступеня тяжкості, надана медична документація слідчим згодом була повернута потерпілому ОСОБА_6 , яка і на зараз перебуває у останнього.

Також просив цивільний позов до ОСОБА_3 залишити без розгляду, оскільки матеріальних та моральних претензій не має до останнього, у зв`язку з тим, що ним була відшкодована шкода завдана злочином у повному обсязі.

Крім цього у судових дебатах потерпілий просив суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_3 та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки приймає його вибачення та не хоче, щоб молода людина потрапила в місця позбавлення волі.

Отже, показання потерпілого ОСОБА_6 суд визнає послідовними й такими, що узгоджуються між собою, а також не містять істотних суперечностей, і підстав не довіряти їм у суду не має.

Таким чином вказані показання потерпілого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 показала, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає, як колишнього однокласника її сина ОСОБА_8 , однак жодних відносин з ним не підтримувала. Обвинуваченого ОСОБА_9 не знала до 05.08.2017 та не бачила. Потерпілий ОСОБА_6 є її чоловіком, відносини гарні.

05.08.2017 приблизно о 23:30 годин, коли вона разом з чоловіком ОСОБА_6 та його матір`ю ОСОБА_12 перебували вдома за адресою: АДРЕСА_3 , почула гучний звук від удару по воротам. Чоловік при цьому вже відпочивав, але від гучного звуку також прокинувся та вийшов на двір, де побачив у воротах, які були зігнути та з одного боку вибити, стоячий транспортний засіб синього кольору марки «Ford», з якого вийшов ОСОБА_3 та через пошкоджені ворота пройшов на територію домоволодіння, за останнім рухалась на той час невідома особа, як потім стало відомо, це був ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_3 , що він робить, але відповіді так і не надійшло, ОСОБА_3 , який рухався першим обігнав ОСОБА_9 , який збив потерпілого ОСОБА_6 з ніг, як саме збив з ніг чоловіка ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_10 не бачила оскільки перебувала позаду чоловіка, за його спиною, але від вказаних дій ОСОБА_9 чоловік - потерпілий ОСОБА_6 відлетів на метр від ганку праворуч та впав на доріжку, після чого намагався піднятися та опинився на одному коліні. При цьому ОСОБА_9 опинився від свідка ОСОБА_10 правіше, тобто подальше, а лівіше від свідка стояв ОСОБА_3 , який був ближче до свідка. Останні почали одночасно наносити удари кулаками рук по голові та тулубу чоловіка ОСОБА_6 , який руками намагався закривати голову та обличчя. В результаті нанесення одночасних ударів ОСОБА_9 та ОСОБА_3 чоловік - ОСОБА_6 втратив свідомість, але коли саме та від яких ударів свідок ОСОБА_10 не бачила оскільки свідок ОСОБА_10 почала кричати та відтягувати від чоловіка ОСОБА_3 , але після того, як останній відштовхнув свідка ОСОБА_10 від себе, остання взяла мобільний телефон та викликала поліцію. Після того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_9 почули, що свідок викликає поліцію, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зникли з місця злочину, а свідок разом з матір`ю чоловіка, затягнули чоловіка у будинок та викликали швидку медичну допомогу.

Під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 нічого не казав, все відбувалось з його боку мовчки.

05.08.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки від останніх був різкий запах алкоголю.

Після того, як приїхала швидка медична допомога, тільки після цього лікарі змогли привести до тями ОСОБА_6 .

До зазначених подій потерпілий ОСОБА_6 бачив на два ока, але після побиття останнього ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , чоловік не бачить на ліве око зовсім.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та вищевказаного свідка, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні письмових доказів, а саме документів, судом встановлено наступне.

Відповідно до наданого стороною обвинувачення витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, сформованого на 20.02.2018 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, внесені 20.02.2018 за № 0001034 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_9 , на підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 від 06.08.2017 про те, що 05.08.2017 приблизно о 23:50 годин ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_9 , які перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де останньому були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

Згідно з наданим стороною обвинувачення витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, сформованого на 21.02.2018 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, внесені 20.02.2018 за № 0001034 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_9 , на підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 від 06.08.2017 про те, що 05.08.2017 приблизно о 23:50 години ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де наніс останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, сформованого на 26.12.2017 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, внесені 06.08.2017 за № 0004136 за заявою потерпілого ОСОБА_6 .

Крім цього, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, сформованого на 20.02.2018 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, внесені 06.08.2017 за № 0004136 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 на підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 .

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Кримінальне провадження за № 0001034 від 20.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_9 під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення було об?єднане з кримінальним провадженням за № 0004136 від 06.08.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 та об?єднаному кримінальному провадженню був присвоєний № 0004136 від 06.08.2017.

Після чого під час судового розгляду стороною обвинувачення в порядку статей 338, 341 КПК України змінене обвинувачення ОСОБА_3 та особі відносно, якої матеріали виділені в окреме провадження з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, згідно заяви ОСОБА_6 від 06.08.2017 вбачається, що останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_13 та його товариша, які 06.08.2017 приблизно о 00:30 годин знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_6 завдали йому тілесних ушкоджень, тобто відомості про кримінальне правопорушення за фактом нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 були внесені на підставі заяви останнього. Під час відібрання вказаної заяви ОСОБА_6 був попереджений про кримінальну відповідальність в порядку ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про злочин та за ст. 384 КК України за завідомо неправдиве свідчення.

Крім цього, відповідно до електронного рапорту чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 вбачається, що 06.08.2017 о 00:15 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.08.2017 о 00:15 годин за адресою: АДРЕСА_3 , наглядно відомі чоловіки побили її чоловіка. Заявник: ОСОБА_10 .

Зі змісту вказаного електронного рапорту встановлено, що покази свідка ОСОБА_10 надані під час допиту в судовому засіданні, знайшли своє підтвердження, щодо виклику поліції саме нею зі свого мобільного телефону під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_9 її чоловіку - ОСОБА_6 , а тому підстав недовіряти показам свідка ОСОБА_10 у суду немає.

Крім цього, відповідно до електронного рапорту чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 вбачається, що 06.08.2017 о 03:26 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що отримано повідомлення лікаря ОСОБА_15 про те, що у вказаний час та дату за адресою: АДРЕСА_4 , надійшов потерпілий ОСОБА_6 з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, перелом черепа, з пояснень встановлено, що побили у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 .

Вказаний електронний рапорт дає підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_6 після нанесення тілесних ушкоджень йому на подвір?ї його домоволодіння був доставлений у НКП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де останньому встановлені попередні діагнози та надана перша медична допомога, а також останнього доставили до нейрохірургії, що також підтверджує покази потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 про госпіталізацію потерпілого ОСОБА_6 після отримання ним тілесних ушкоджень.

З протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 14.12.2017 з 12:00 год. по 12:30 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_16 , на підставі заяви ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, за участю потерпілого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , де зафіксована територія домоволодіння, вхід на який здійснюється через металеву хвіртку та двохстулкові металеві ворота, на час проведення огляду з внутрішньої сторони домоволодіння ворота мають у верхній частині металевий засов, який має пошкодження у вигляді деформації, а також ліва частина воріт в середній частині має пошкодження у вигляді вм?ятин. Під час огляду місця події нічого не вилучалось.

Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздруковане у фототаблиці.

Огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Так, з дослідженого протоколу огляду місця події від 14.12.2017 встановлені пошкодження металевих воріт домоволодіння АДРЕСА_3 у вигляді вм?ятін на однієї стулки з зовнішньої частини та пошкодження засову з внутрішньої частини воріт, що повністю підтверджує покази потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 щодо заїзду ОСОБА_3 на транспортному засобі синього кольору марки «Ford Transit» у ворота домоволодіння, яке належить ОСОБА_6 , внаслідок чого одна стулка була пошкоджена, через яку ОСОБА_3 та ОСОБА_9 проникли на територію домоволодіння ОСОБА_6 , де нанесли останньому тілесні ушкодження, після чого через пошкоджені ворота вийшли та залишили місце вчинення злочину.

З протоколу огляду місця події від 14.12.2017 встановлено, що огляд подвір?я будинку АДРЕСА_3 , був проведений на підставі заяви - добровільної згоди потерпілого ОСОБА_6 . Отже, судом встановлено, що огляд проведений з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. При цьому суд враховує висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображений у постанові від 07.06.2018 в справі № 727/4350/16-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч. 2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Надання власником (користувачем) добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Таким чином, під час проведення огляду місця події від 14.12.2017, слідчими було вжито всіх належних заходів для дотримання конституційних норм про недоторканність житла фізичної особи, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону, не встановлено.

Зауваження сторони захисту, що вказана слідча дія зафіксована у протоколі огляду місця події від 14.12.2017, не може вважатися невідкладною, оскільки проведена через чотири місяця після події, яка мала місце 05.08.2017, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений починати досудове розслідування, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених КПК України. Отже саме слідчим під час досудового розслідування приймаються рішення про час та заходи проведення слідчих дій, що є дискреційними повноваженнями слідчого.

Отже зазначений доказ підтверджує місце вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 , яке мало місце за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином з дослідженого протоколу огляду місця події від 14.12.2017 судом встановлено, що відсутні підстави для висновків про недотримання органом досудового розслідування вимог статей 233, 234, 237 КПК України.

Відповідно з протоколу слідчого експерименту, з долученим відеозаписом, складеного старшим слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_17 від 14.12.2017 з 10:28 години по 10:33 годину проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , слідує, що хід його проведення був зафіксований за допомогою відеокамери, в ході якого ОСОБА_6 розповів та відтворив обставини, які мали місце 05.08.2017 на подвір?ї його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а саме механізм нанесення йому тілесних ушкоджень.

Зазначена слідча дія зафіксована на носії інформації.

Враховуючи вимоги норм ст. 104 та ст. 107 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

З відеозапису зазначеної процесуальної дії вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що отримав тілесні ушкодження приблизно о 23:30 годин, спочатку він почув гучний шум на своєму подвір?ї, коли вийшов з будинку на подвір?я побачив, як до нього прямує ОСОБА_3 , якого обігнав раніше йому не знайомий чоловік, як потім стало відомо ОСОБА_9 , який штовхнув груддю потерпілого ОСОБА_6 . Від вказаного поштовху останній опинився біля паркану, де втративши рівновагу впав, але встиг піднятися на одно коліно, однак в цей час ОСОБА_9 почав наносити потерпілому ОСОБА_6 удари кулаками рук по голові у лобну частину злів та в обличчя в область ока, ОСОБА_9 всього наніс потерпілому ОСОБА_6 п?ять - шість ударів. Також під час нанесення ударів ОСОБА_9 потерпілому, до них підійшов ОСОБА_3 , який одночасно з ОСОБА_9 також наніс удар ногою у праву брову. Також одночасно ОСОБА_3 та ОСОБА_9 наносилися тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 по тулубу. ОСОБА_3 наносив удари з правого боку, а ОСОБА_9 з лівого боку. В результаті нанесених тілесних ушкоджень потерпілий втратив свідомість, а прийшов у свідомість лише у лікарні на третю добу.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протокол слідчого експерименту від 14.12.2017 складений відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України.

Так, згідно з дослідженого протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього встановлено, що покази надані потерпілим ОСОБА_6 в судовому засіданні узгоджуються з показами та відтворенням механізму нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_9 05.08.2017 на подвір?ї його домоволодіння АДРЕСА_3 .

Відповідно з протоколу слідчого експерименту, з долученим відеозаписом, складеного старшим слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_17 від 14.12.2017 з 10:04 години по 10:13 годину проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , слідує, що хід його проведення був зафіксований за допомогою відеокамери, в ході якого ОСОБА_10 розповіла та відтворила обставини, які мали місце 05.08.2017 на подвір?ї її з чоловіком домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а саме механізм нанесення її чоловіку - потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Зазначена слідча дія зафіксована на носії інформації.

Враховуючи вимоги норм ст. 104 та ст. 107 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

З відеозапису зазначеної процесуальної дії вбачається, що свідок ОСОБА_10 зазначила, що 05.08.2017 почула гучний шум на подвір?ї, коли вийшла з будинку побачила, що чужа машина заднім бампером в?їхала у ворота через які здійснюється вхід на територію домоволодіння, де вона мешкає разом зі своєю родиною та пошкодила їх. Після чого чоловік ОСОБА_6 вийшов на подвір?я з метою з?ясувати, що трапилося. На території свого домоволодіння, свідок побачила ОСОБА_3 та невідому особу, як потім стало відомо ОСОБА_9 , який вийшов з транспортного засобу та першим підійшов до ОСОБА_6 збив його з ніг таким чином, що останній опинився біля паркану. Після чого ОСОБА_9 стоячи зліва від ОСОБА_6 почав наносити йому удари ногами та руками, які приходилися у голову потерпілому, а саме у лобну частину голови та ліве око. При цьому ОСОБА_3 знаходився праворуч від потерпілого ОСОБА_6 та одночасно з ОСОБА_9 також наносив удари ОСОБА_6 , які приходилися в обличчя з правої сторони, при цьому свідок ОСОБА_10 бачила лише, як ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_6 кулаками рук по обличчю, а ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_6 , як руками так і ногами. Свідок ОСОБА_10 вибігла на подвір?я та почала ОСОБА_3 відтягувати від свого чоловіка, таким чином між нею та ОСОБА_3 почалась штовханина під час якої ОСОБА_9 продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Після чого свідок ОСОБА_10 повернулась до будинку та взявши з собою мобільний телефон, повернулась на подвір`я та пригрозила, що викликає поліцію. Після чого один з нападників іншому сказав, що досить і треба тікати та ОСОБА_3 з ОСОБА_9 вдвох залишили місце злочину.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протокол слідчого експерименту від 14.12.2017 складений відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України.

Однак, сторони захисту зауважила що в досліджених протоколах слідчих експериментів від 14.12.2017 за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 наявні процесуальні порушення з боку слідчого, які виразилися в тому, що слідчі експерименти були проведені після проведення судово-медичної експертизи. Отже на думку захисника, потерпілому ОСОБА_6 та свідку ОСОБА_10 вже були відомі всі тілесні ушкодження зазначені експертом у висновку, тобто захисник вважав, що потерпілий та його дружина - свідок, були підготовлені працівниками поліції, а саме зазначили які покази потерпілий та свідок повинні давати під час вказаних слідчих дій. Крім цього, як на порушення процесуального закону під час проведення слідчих експериментів захисник зазначив, що слідчі експерименти були проведені без участі понятих. Вказані зауваження суд вважає не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно з ч. 7 ст. 223 КПК України вбачається, що слідчий, прокурор зобов?язані запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред?явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов?язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятком є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

З дослідженого судом, у порядку ст. 357 КПК України, у судовому засіданні, речового доказу, а саме компакт - дисків з відеозаписами слідчих експериментів, якими вони є у світлі ст. 98 вказаного Кодексу, судом встановлено, що наявні у матеріалах справи відеозаписи, які містяться на технічних носіях інформації, на яких зафіксовані проведення слідчих експериментів від 14.12.2017, які були проведені упровадженою на те особою за участі потерпілого та свідка, статистів, при цьому з урахуванням того, що хід проведених слідчих експериментів зафіксовані на безперервний відеозапис, що є винятком, на підставі ч. 7 ст. 223 КПК України, для необхідності залучення понятих. Перед початком проведення слідчих експериментів їх учасникам було роз?яснено їх права та обов?язки, що прямо відображено на відеозаписах цих слідчих діях. При цьому а ні потерпілий, а ні свідок не заявляли про наявність у них будь-яких зауважень, заперечень, клопотань, заяв щодо проведених за їх участю слідчих експериментів про, що свідчать відеозаписи.

Зокрема за допомогою статистів потерпілий та свідок під час проведення відповідних слідчих експериментів від 14.12.2017 останні відтворили механізм та обставини нанесення ударів потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_3 та його знайомим, як потім стало відомо ОСОБА_9 . Також показали розташування як потерпілого так і ОСОБА_3 з ОСОБА_9 під час нанесення тілесних ушкоджень по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 .

Таким чином слідчі експерименти від 14.12.2017 за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 відбувалися у формах, що містили ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, що свідчить про те, що слідчі (розшукові) дії були проведені із дотриманням вимог закону та прав учасників таких слідчих дій.

Аналогічний правовий висновок викладений колегією суддів Другої судової палати ККС ВС у постанові від 06.02.2024 у справі № 645-6247-16-к.

Таким чином судом встановлений факт дотримання слідчим положень КПК України при проведенні слідчих експериментів від 14.12.2017 за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , з огляду на що можливо дійти висновку про підтвердження ними в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 КПК України, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 того ж Кодексу, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Крім цього з протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 12:10 години по 12:50 годин 10.02.2018 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_16 , за участю потерпілого ОСОБА_6 , та даних, які зафіксовано на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні судом установлено, що в ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 на пропозицію розповісти та відтворити механізм нанесення йому тілесних ушкоджень 05.08.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_9 розповів та показав, що в ніч з 05.08.2017 на 06.08.2017 до нього на подвір?я через вибиті, тобто пошкоджені ворота, пройшли ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_3 повідомив, що приїхав забрати гроші, в цей час потерпілий ОСОБА_6 знаходився біля свого будинку, а саме спустився по сходинкам з ганку. В цей час до нього першим підійшов раніше йому не знайомий ОСОБА_9 та груддю штовхнув ОСОБА_6 так, що останній втратив рівновагу та впав на землю, після чого ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 та кулаком руки наніс удар по тілу, а потім декілька ударів ногами по тілу. Після чого до потерпілого ОСОБА_6 підбіг ОСОБА_3 та також наніс 7-8 ударів ногами та кулаками рук по голові та тулубу ОСОБА_6 .

Після показів потерпілий ОСОБА_6 на статисті відтворив, як до нього підійшов ОСОБА_9 на штовхнувши груддю, збив його з ніг та ОСОБА_6 впав на землю, на спину. Після чого ОСОБА_6 на статисті продемонстрував, як намагався піднятися, а саме перебуваючи на одному коліні, отримав від ОСОБА_9 один удар ногою у правий бік голови. При цьому до останніх в цей момент підійшов ОСОБА_3 , який наніс удари кулаком у ліве око, лобну частину, після чого ОСОБА_3 наніс приблизно до п?яти ударів кулаками рук та ніг у праве око по змінно. Всього ОСОБА_3 було нанесено до восьми ударів. Кожний удар потерпілий ОСОБА_6 відтворив на статисті, який також був зафіксований слідчим на фото, які у вигляді фототаблиці були долучені до протоколу слідчого експерименту від 10.02.2018.

З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 16:02 години по 16:12 години 27.12.2017 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_16 , за участю підозрюваного ОСОБА_9 , у присутності статиста та спеціаліста, а також інших осіб, та даних, які зафіксовано на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні судом установлено, що в ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, було установлено, що підозрюваний ОСОБА_9 розповів та показав, що 05.08.2017 він разом з ОСОБА_3 перебували у нього вдома, де вживали спиртні напої, під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 розповів, що йому ОСОБА_8 винен гроші за транспортний засіб, який обіцяв привезти із-за кордону, але не привіз та не повертає йому гроші. Після чого ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_9 , поїхати разом до ОСОБА_8 додому та забрати грошові кошти, на що ОСОБА_9 погодився та вони разом на транспортному засобі ОСОБА_3 поїхали до місця проживання ОСОБА_8 , якого ОСОБА_9 на той час не знав. При цьому план дій по дорозі ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не обговорювали. Приїхавши до воріт домоволодіння, як потім стало відомо, де мешкав ОСОБА_8 , ОСОБА_3 заднім бампером свого транспортного засобу вибив ворота, через які він та ОСОБА_9 пройшли на територію домоволодіння.

Після чого з будинку вийшов чоловік, як потім стало відомо потерпілий ОСОБА_6 та запитав, що вони роблять на його території, на що ОСОБА_3 йому відповів, що зараз розкаже. При цьому ОСОБА_18 тримав у руках биту. Тоді ОСОБА_9 побачивши в руках ОСОБА_6 биту першим підійшов до нього та штовхнув його груддю, внаслідок чого збив ОСОБА_6 з ніг на спину. Після чого ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 та почав наносити йому удари кулаками рук та ногами, в цей час до останніх підбіг ОСОБА_3 і також почав наносити удари ОСОБА_6 . Таким чином ОСОБА_9 наніс ОСОБА_6 приблизно 6-7 ударів, а ОСОБА_3 приблизно 10 ударів.

Після чого ОСОБА_9 на місці показав, як він разом з ОСОБА_3 під?їхав до домоволодіння ОСОБА_6 , пройшли на його територію, де стояв потерпілий ОСОБА_6 , якого ОСОБА_9 груддю штовхнув, що останнім було відтворено на статисті. Від поштовху ОСОБА_6 впав на спину, після чого ОСОБА_9 на статисті відтворив механізм нанесення ним ударів ОСОБА_6 кулаками рук та ногами по ребрам останнього. Припинивши наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ОСОБА_9 відійшов від нього, а в цей час останній на статисті продемонстрував, як до потерпілого підбіг ОСОБА_3 та почав наносити чотири удари кулаками рук та чотири удари ногами в область обличчя ОСОБА_6 , а саме по лівій частині. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з місця події поїхали на транспортному засобі ОСОБА_3 , на якому і приїхали до потерпілого ОСОБА_6 . При цьому на запитання слідчого ОСОБА_9 повідомив, що йому та ОСОБА_3 ніхто тілесних ушкоджень не наносив. Також ОСОБА_9 наполягав, що коли вони залишали потерпілого, останній перебував у свідомості та самостійно попрямував у будинок.

Конфлікт тривав до п?яти хвилин, також на місці конфлікту перебувала жінка, яка розмовляла з ОСОБА_3 . ОСОБА_9 також підкреслив, що він та ОСОБА_3 перебували у стані алкогольного сп?яніння. Також зазначив, що коли ОСОБА_6 вийшов з будинку з битою в руках, ОСОБА_9 розцінив це, як провокація до бійки.

З дослідженого судом, у порядку ст. 357 КПК України, у судовому засіданні, речового доказу, а саме компакт - диску з відеозаписом слідчого експерименту, яким він є у світлі ст. 98 вказаного Кодексу, судом встановлено, факт дотримання положень КПК України при його проведенні, з огляду на що можливо дійти висновку про підтвердження ним в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 КПК України, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 того ж Кодексу, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Під час перегляду CD-диску встановлено, що ОСОБА_9 під час проведення цієї дії поводив себе спокійно, детально розповідав про відомі тільки йому обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , деталізація подій здійснена обвинуваченим була чіткою та послідовною, із вказівкою з його сторони на всі подробиці вчинення цього кримінального правопорушення, про які він розповідав самостійно, деталізовано та послідовно.

Відповіді на запитання надавав швидко, послідовно й по суті, із застосуванням логічних суджень, із використанням складних речень, демонструючи достатньо-вольовий контроль поведінки. Хоча й демонстрував наявне хвилювання, що є обґрунтованим на переконання суду у цій ситуації.

Інакше кажучи, слідчий з нього «не витягував» відповіді шляхом постановлення низки навідних питань.

Зауваження захисника що ОСОБА_9 не був забезпечений битою під час слідчого експерименту не заслуговують на увагу, оскільки під час відтворення подій, які мали місце 05.08.2017 ОСОБА_9 при відтворенні механізму нанесення тілесних ушкоджень не зазначав удари битою, тобто бита не використовувалася та нею тілесні ушкодження не наносилися.

В судовому засіданні ОСОБА_9 відмовився від наданих показань під час слідчого експерименту від 27.12.2017, наполягав, що показання давав після домовленості з працівниками поліції, що він розповість обставини з їх слів, а вони його відпустять додому.

Судом при дослідженні протоколу слідчого експерименту від 27.12.2017 за участю ОСОБА_9 встановлено, що під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_9 були роз`яснені права регламентовані ст. 42 КПК України, про що свідчить також його підпис у протоколі.

Вказаний протокол слідчого експерименту від 27.12.2017 підписаний ОСОБА_9 без будь-яких зауважень та доповнень, хоча про такі права він знав, адже йому було роз`яснено останні, зокрема передбачено ст. 42 КПК України - давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх.

Таким чином підстав, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України для визнання доказу недопустимими відсутні, бо особа була поінформована про право давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Конституції України, кожна особа має право висловлювати свою думку з того чи іншого питання.

Таким чином, вважати порушенням факт того, що ОСОБА_9 скористався своїм правом та висловив думку з певного питання знаючи свої права, зокрема право давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх, порушенням передумов немає.

В силу п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол складається з описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи, як наслідок суд сприймає усі без виключення дані відображені у цьому протоколі не як свідчення приватних осіб, а як отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, які були предметом безпосереднього дослідження судом.

Як наслідок, про порушенням норм ст. 23 вказаного Кодексу не може іти мова, так як ця стаття передбачає, як раз те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а у цій ситуації, відомості протоколів були предметом дослідження в ході судового розгляду та суд сприйняв дані відображені у протоколі, через призму положень п. 2 ч. 3 ст. 104 того ж Кодексу, як отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, і ні як інакше, тобто саме так, як вказує стаття 23, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом.

Сам протокол слідчого експерименту від 27.12.2017 за участю ОСОБА_9 складений із дотриманням вимог статей 104, 105 КПК України.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками складеного 31.10.2017 у період з 18:00 години по 18:10 години вбачається, що свідку ОСОБА_10 , у присутності двох понятих, для впізнання пред`явлено чотири фотознімка з раніше незнайомими людьми чоловічої статі, на що свідок вказала на фотознімок під № 3, на якому впізнала чоловіка, за короткими волоссями, темного кольору, продовгуватому обличчю, середньої тілобудови, прижатими вухами до голови, тонкими губами, високим лобом, який 05.08.2017 приблизно о 23:55 годин через пошкодження воріт своїм транспортним засобом, проник на територію домоволодіння свідка ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де наносив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Відповідно до довідки до протоколу пред?явлення особи для впізнання по фотознімкам від 31.10.2017 зазначено, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками складеного 31.10.2017 у період з 18:15 години по 18:25 години вбачається, що свідку ОСОБА_10 , у присутності двох понятих, для впізнання пред`явлено чотири фотознімка з раніше незнайомими людьми чоловічої статі, на що свідок вказала на фотознімок під № 2, на якому впізнала чоловіка, за короткими волоссями, русого кольору, овальному обличчю, середньої тілобудови, прижатими вухами до голови, тонкими губами, високим лобом, який 05.08.2017 приблизно о 23:55 годин через пошкодження воріт транспортним засобом ОСОБА_3 , проник на територію домоволодіння свідка ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де наносив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Відповідно до довідки до протоколу пред?явлення особи для впізнання по фотознімкам від 31.10.2017 зазначено, що на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_9 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання складеного 01.11.2017 у період з 14:20 години по 14:25 годину вбачається, що потерпілому ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, для впізнання пред`явлено чотири фотознімка з раніше незнайомими людьми чоловічої статі та потерпілий ОСОБА_6 вказав на фотознімок під № 2, на якому впізнав чоловіка, за загальними рисами обличчя, а саме за короткими волоссями, темного кольору, продовгуватому обличчю, середньої тілобудови, прижатими вухами до голови, тонкими губами, високим лобом, який 05.08.2017 приблизно о 23:55 годин через пошкодження воріт своїм транспортним засобом, проник на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де наносив йому удари кулаками рук та ногами по голові, обличчю та тулубу.

Відповідно до довідки до протоколу пред?явлення особи для впізнання по фотознімкам від 01.11.2017 зазначено, що на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання складеного 01.11.2017 у період з 14:28 години по 14:34 годину вбачається, що потерпілому ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, для впізнання пред`явлено чотири фотознімка з раніше незнайомими людьми чоловічої статі та потерпілий ОСОБА_6 вказав на фотознімок під № 1, на якому впізнав чоловіка, за загальними рисами обличчя, а саме за короткими волоссями, русого кольору, овальному обличчю, середньої тілобудови, прижатими вухами до голови, тонкими губами, високим лобом, який 05.08.2017 приблизно о 23:55 годин через пошкодження воріт транспортним засобом ОСОБА_3 , проник на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де наносив йому кулаками рук, ногами удари по голові, обличчю та тулубу.

Відповідно до довідки до протоколу пред?явлення особи для впізнання по фотознімкам від 01.11.2017 зазначено, що на фотознімку № 1 зображений ОСОБА_9 .

Суд приймає до уваги зауваження сторони захисту стосовно проведення впізнання по фотознімкам ОСОБА_3 за участю свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_6 щодо недоцільності його проведення, оскільки останні були раніше знайомі з ОСОБА_3 , який був однокласником їх сина, у зв?зку з чим, суд знаходить зауваження захисника в цій частині слушними, але при отриманні вказаних доказів, з боку слідчого істотних порушень прав та свобод людини встановлено не було, тому підстав для визнання вказаних протоколів недопустимими доказами немає. Крім цього протоколи пред?явлення для впізнання по фотознімкам від 31.10.2017 та 01.11.2017, проведені відповідно до вимог передбачених ст. 228 КПК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2017 складеного старшим слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_17 встановлено, що ОСОБА_9 фактично був затриманий 26.12.2017 о 07:29 годин, під час огляду у затриманої особи ОСОБА_9 нічого не вилучалося.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2017 складеного слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_16 встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 26.12.2017 о 07:30 годин, під час огляду у затриманої особи ОСОБА_3 нічого не вилучалося.

Отже проаналізувавши інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти безпосередньо в частині доказів, які прямо стосуються фактів справи, суд установив, що згідно з копією картки виклику екстреної медичної допомоги № 121 від 06.08.2017 філії КЗ КОР « КОЦЕМД та МК » Білоцерківська станція екстреної медичної допомоги вбачається, що 06.08.2017 о 01:59 диспетчер № 33 отримав виклик від дружини ОСОБА_26 для її чоловіка на адресу: АДРЕСА_3 , який був побитий, на вказану адресу направлена бригада ЕМД № 209, яка приїхала на виклик о 02:08 год.

Згідно з копією картки виїзду екстреної медичної допомоги № 121 від 06.08.2017 філії КЗ КОР « КОЦЕМД та МК » Білоцерківська станція екстреної медичної допомоги вбачається, що за адресою виклику, а саме АДРЕСА_3 , побили чоловіка - хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому поставлений попередній діагноз ЗЧМБ. Струс головного мозку. Закритий перелом кісток носу. Навколо очей гематоми. Забійна рана лівої надбрівної дуги.

Вказані копії медичних документів завірені головним лікарем ОСОБА_19 від 01.08.2017, відповідно до пункту 5.27 ДСТУ про Порядок засвідчення вірності копій документів, а тому не викликають у суду сумнівів щодо порядку їх отримання слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження, а саме на запит останнього.

Так, виявлені 06.08.2017 о 02:08 годин бригадою екстреної медичної допомоги тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчать, що останнього побили за адресою: АДРЕСА_3 , а також отримані тілесні ушкодження свідчать про можливість отримання їх під час подій, які мали місце 05.08.2017 приблизно о 23:30 годин, а саме під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_6 в область голови та обличчя, а саме в голову, в ніс в ліве око та лобну частину голову.

Зазначені відомості суд бере до уваги, що співпадає з правовою позиціє Верховного Суду колегії Першої судової палати Касаційного суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к, де зазначено, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Крім цього з досліджених судом висновків експерта, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Даними висновку експерта № 551/Д від 23.11.2017 встановлено, що при вивченні медичної документації на ім?я ОСОБА_6 знайдені наступні ушкодження: перелом лобної кістки зліва з поширенням ліній переломів на основу черепа, на етноїдальну кістку зліва, перелом дуги виличної кістки зліва та скроневої кістки справа: забій головного мозку; кров у лівій лобній пазусі; повітря в просторі за лівим оком; епідуральний та субдуральний крововиливи в середній черепній ямці зліва; забій лівого ока; рана в лобній області зліва; синці на повіках обох очей; крововиливи під оболонки лівого ока; крововилив в склеру правого ока.

Описані тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк указаний у постанові.

Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж п?ять точок прикладання сили.

Під час судового розгляду сторона захисту наполягала на визнанні вказаного висновку експерта недопустимим доказом, оскільки слідчий та прокурор не зверталися до слідчого судді про тимчасовий доступ до медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_6 .

Таким чином, стосовно доводів сторони захисту про відсутність даних про отримання слідчим медичних документів у встановленому законом порядку і надання їх експерту для проведення експертизи, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що після допиту в якості потерпілого, надав добровільно, слідчому свою медичну документацію, яка зберігалась у останнього з метою проведення СМЕ. Крім цього, відповідно до листа відповіді заступника медичного директора з хірургічної роботи ОСОБА_20 встановлено, що КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» на запит слідчого слідчого відділення № 2 Білоцерківського ВП - лейтенанта поліції ОСОБА_21 , надало медичну картку стаціонарного хворого № 9148 на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на даний час перебуває в розпорядженні лікарні.

Отже суд не погоджується з доводами сторони захисту щодо визнання висновку експерта № 551/д від 23.11.2017 недопустимим доказом, оскільки враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеної у постанові від 18.08.2021 у справі № 582/445/20 та вважає, що потерпілий ОСОБА_6 є стороною кримінального провадження і має право надавати докази не тільки суду, але й слідчому. З аналізу статті 56 КПК України потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються заподіяної злочином шкоди здоров?ю, а слідчий зобов?язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з?ясування всіх обставин, що згідно ст. 91 КПК України належать до предмета доказування.

Крім цього, враховуючи правовий висновок Третьої палати ККС ВС у постанові від 18.10.2023 у справі № 128/3780/16-к суд зазначає, що КПК не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, в розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб і не є підставою для визнання їх недопустимими.

Таким чином добровільне надання працівниками медичних установ медичної документації хворого з рентген знімками слідчому на його письмовий запит не свідчить про порушення процедури отримання документації і не суперечить порядку збирання доказів, визначеному в ст. 93 КПК України.

Отже з дослідженого висновку встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 стосовно отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 05.08.2017, знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу, а також спростовують позицію сторони захисту щодо наявних проблем зі здоров?ям у потерпілого ОСОБА_6 до 05.08.2017, а саме наявності проблем з зором на ліве око.

Даним висновку експерта № 714/д від 19.12.2017 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних ним під час проведення слідчого експерименту від 14.12.2017.

Ушкодження на правій половині голови, а саме: перелом скроневої кістки справа; забій головного мозку; синці на повіках правого ока та крововилив у склеру правого ока, могли утворитися від дій ОСОБА_3 , а від дій ОСОБА_9 ушкодження на лівій половині голови - перелом лобної кістки зліва з поширенням ліній переломів на основу черепа, на етноїдальну кістку зліва, перелому дуги виличної кістки зліва, забій головного мозку, кров у лівій лобній пазусі, повітря в просторі за лівим оком, епідуральний та субдуральний крововилив в середній черепній ямці зліва, забій лівого ока, рана в лобній області зліва, синці на повіках лівого ока, крововиливи під оболонки лівого ока.

Всі ушкодження, які могли виникнути як від дій ОСОБА_3 , так і від дій ОСОБА_9 , відносяться до категорії тяжких ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Зауваження захисника щодо часу призначення та проведення експертизи № 714/д від 19.12.2017, яка на його переконання повинна була призначена до проведення першого слідчого експерименту від 14.12.2017, не ґрунтується на законі, а тому не приймається до уваги судом.

Даними висновку експерта № 712/д від 19.12.2017 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту від 14.12.2017.

Ушкодження на правій половині голови, а саме: перелом скроневої кістки справа; забій головного мозку; синці на повіках правого ока та крововилив у склеру правого ока, могли утворитися від дій ОСОБА_3 , а від дій ОСОБА_9 ушкодження на лівій половині голови - перелом лобної кістки зліва з поширенням ліній переломів на основу черепа, на етноїдальну кістку зліва, перелому дуги виличної кістки зліва, забій головного мозку, кров у лівій лобній пазусі, повітря в просторі за лівим оком, епідуральний та субдуральний крововилив в середній черепній ямці зліва, забій лівого ока, рана в лобній області зліва, синці на повіках лівого ока, крововиливи під оболонки лівого ока.

Всі ушкодження, які могли виникнути як від дій ОСОБА_3 , так і від дій ОСОБА_9 , відносяться до категорії тяжких ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Зазначений висновок спростовує позицію сторони захисту що 05.08.2017 потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а ні ОСОБА_3 , а ні ОСОБА_9 не наносили.

Даними висновку експерта № 16/д від 08.02.2018 встановлено, що для відповіді на питання постанови необхідно виконати повторний слідчий експеримент з горизонтальним розташуванням потерпілого та детальним описом механізму нанесення тілесних ушкоджень.

Даними висновку експерта № 100/д від 20.02.2018 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 10.02.2018.

За вказаним механізмом отримання тілесних ушкоджень потерпілим, можна сказати, що він їх отримав в результаті нанесення ушкоджень ОСОБА_3 , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Даними висновку експерта № 99/д від 20.02.2018 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних ОСОБА_9 у протоколі проведення слідчого експерименту від 12.02.2018.

За вказаним механізмом отримання тілесних ушкоджень потерпілим, можна сказати, що він їх отримав в результаті нанесення ушкоджень ОСОБА_3 , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

З досліджених висновків експерта вбачається, що характер та локалізація утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 без будь-якого попередження умисно з великою силою завдаючи не менш п?яти ударів кулаком в голову та обличчя ОСОБА_6 , передбачав і бажав настання наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому для того, щоб примусити останнього та його сина повернути йому нарешті грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, які ОСОБА_3 передав ОСОБА_8 , ще у 2010 році для придбання транспортного засобу, який обіцяв допомогти купити ОСОБА_8 , тобто обвинувачений ОСОБА_3 діяв з прямим умислом.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, стороною захисту на підтвердження своєї позиції, що син потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 не повертав грошові кошти в розмірі 6000 доларів США ОСОБА_3 за непривезений транспортний засіб із-за кордону, у зв?язку з чим ОСОБА_3 05.08.2017 приїхав до подвір?я ОСОБА_6 , у судовому засіданні захисником в порядку ч. 1 ст. 363 КПК України заявлено клопотання про доповнення судового розгляду, а саме заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_22 при цьому до початку судового засідання стороною захисту забезпечувався час та місце стороні обвинувачення для спілкування зі свідками сторони захисту для ознайомлення прокурора з показами, які нададуть свідки у суді.

Таким чином, суд з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задовольнив клопотання сторони захисту та у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України, попередивши про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань допитав свідка ОСОБА_11 , який в сою чергу повідомив у судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_3 є його сином, а обвинуваченого ОСОБА_9 , знає, як знайомого його сина. Потерпілого ОСОБА_6 та його родину свідок знає тривалий час близько сорока років, однак відносини не підтримує.

Влітку вночі 2017 року о півночі до дому свідка ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто окремо від сина та його матері, прийшов його син ОСОБА_3 , який був у збудженому стані, на емоціях та повідомив, що він разом з ОСОБА_9 поїхали до ОСОБА_8 додому за боргом, а саме грошовими коштами в розмірі 6000 доларів США, де відбулася бійка з батьком ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , однак при цьому син повідомив, що пальцем ОСОБА_6 не торкався, а ОСОБА_6 вийшов з будинку з битою, якою вдарив ОСОБА_9 , після чого розпочалася бійка.

При цьому на тілі та обличчі сина ОСОБА_3 жодних тілесних ушкоджень не було.

Після зазначеного повідомлення свідок ОСОБА_11 наказав сину залишатися дома, а сам на велосипеді поїхав до домоволодіння ОСОБА_6 , де біля подвір?я стояли дві швидкі медичні допомоги, одна з який забрала ОСОБА_6 до лікарні ім. Семашко в м. Біла Церква, Київської області, при цьому свідок ОСОБА_11 сів на велосипед та прослідкував за швидкою допомогою.

Свідок ОСОБА_11 після госпіталізації ОСОБА_6 , пройшов до лікарні, де у лікаря запитав діагноз останнього, на що лікар повідомив, що у ОСОБА_6 була трепанація черепа. Також у лікарні свідок ОСОБА_11 бачив ОСОБА_6 , який спав, у нього була перев?язана голова, під лівим оком був синець. Після нетривалого відвідування ОСОБА_6 у лікарні, свідок ОСОБА_11 повернувся до себе додому.

На запитання учасників судового провадження свідок ОСОБА_11 повідомив, що поїхав вночі до потерпілого ОСОБА_6 з метою владнання конфліктної ситуації, однак з потерпілим ОСОБА_6 не спілкувався. Після чого, через деякий час на мобільний телефон зателефонувала колишня дружина ОСОБА_22 та повідомила, що додому приїхала поліція, після чого ОСОБА_3 був затриманий.

За тривалий час знайомства з потерпілим, свідок ОСОБА_11 наполягав, що у останнього завжди було косоокість, тому вважає, що таких тілесних ушкоджень, які інкримінують сину ОСОБА_3 , останній не міг завдати потерпілому ОСОБА_6 , а звинувачення потерпілим його сина у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, свідок ОСОБА_11 пов?язує виключно з небажанням повертати 6000 доларів США, які син та його матір передали сину потерпілого - ОСОБА_8 , для того, що останній пригнав транспортний засіб із-за кордону ОСОБА_3 , однак так цього до теперішнього часу не зробив та гроші не повернув. Факт передачі грошових коштів в розмірі 6000 доларів США сином та матір?ю ОСОБА_3 , свідок бачив на власні очі, гроші за вказівкою ОСОБА_8 передавалися його знайомому, який приїжджав до дому сина та його матері.

Допитана в судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_22 показала, що обвинувачений ОСОБА_3 є її сином, а обвинуваченого ОСОБА_9 знає, як знайомого його сина. Потерпілого ОСОБА_6 та його родину свідок знає тривалий час, як людей, які шахрайськими діями заволодівають грошима інших людей, відношення з родиною ОСОБА_6 не підтримує. Крім цього її син ОСОБА_3 та син потерпілого - ОСОБА_8 були однокласниками.

Про побиття потерпілого ОСОБА_6 , свідку нічого не відомо, крім того, що коли її син ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції, свідок ОСОБА_22 зателефонувала ОСОБА_6 та домовилась з ним про зустріч, в ході якої останній висловив вимогу у передачі йому 10 000 доларів США та про пробаченням ними боргу його сина у розмірі 6000 доларів США і тільки потім він може забрати заяву з поліції.

Також свідок повідомила, що вона разом зі своїм сином передала ОСОБА_8 , грошові кошти в розмірі 6000 доларів США для придбання транспортного засобу із-за кордону для ОСОБА_3 , яке повинен був привезти ОСОБА_8 , однак транспортний засіб не привіз і гроші не віддавав. Із зазначеної грошової суми, свідок разом з ОСОБА_3 за вказівкою ОСОБА_8 передали 5000 доларів США під розписку його знайомому ОСОБА_23 , який передав їх матері ОСОБА_8 , за що отримав 100 доларів США, а 1000 доларів США передала особисто в руки ОСОБА_8 .

Свідку ОСОБА_22 від сина відомо, що у серпні 2017 року відбулася бійка з ОСОБА_6 . Крім цього зі слів ОСОБА_3 свідку відомо, що коли останній вживав спирті напої, йому зателефонував знайомий, який знав ОСОБА_8 та про боргові зобов?язання останнього перед ОСОБА_3 та повідомив, що у розважальному центрі бачить ОСОБА_8 , який витрачає великі гроші і якщо ОСОБА_3 треба забрати гроші у ОСОБА_8 , то тоді він може приїхати та забрати їх оскільки грошові кошти у ОСОБА_8 на той час були.

Після чого ОСОБА_3 поїхав до ОСОБА_8 додому з метою забрати свої гроші, де заднім ходом транспортного засобу зніс ворота та пройшов на територію домоволодіння, при цьому з будинку вийшов батько ОСОБА_8 - потерпілий ОСОБА_6 з битою в руках, якою наніс удар ОСОБА_9 , який також приїхав разом з ОСОБА_3 .

З допитаних в судовому засіданні свідків сторони захисту встановлено, що останні підтвердили наявність мотиву у ОСОБА_3 приїхати до дому ОСОБА_8 з метою забрати у нього грошові кошти, які останній добровільно не повертав.

Крім цього свідок ОСОБА_22 , яка є матір?ю обвинуваченого ОСОБА_3 підтвердила факт перебування останнього під час конфлікту між її сином та ОСОБА_6 у стані алкогольного сп?яніння.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні також підтвердив, чим спростував позицію сторони захисту, що ОСОБА_6 після конфлікту, який відбувся 05.08.2017 між останнім та ОСОБА_3 і ОСОБА_9 не мав можливості самостійно пересуватися, а також отримати тілесні ушкодження від інших осіб, яким родина ОСОБА_27 заборгувала грошові кошти та не повертала. При цьому захисником було заявлене клопотання про допит свідка ОСОБА_24 , якого суд також допитав в судовому засіданні, але вказані покази суд не приймає до уваги, оскільки вказані відомості свідком ОСОБА_24 не мають значення до подій, яка мала місце вночі з 05.08.2017 на 06.08.2017 за участю ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно наявності бити у потерпілого ОСОБА_6 перед початком конфлікту 05.08.2017 о 23:30 годин, якою нібито останній наніс удар у голову ОСОБА_9 , оскільки вказану биту під час огляду місця події не вилучено, а враховуючи покази обвинуваченого стосовно того, що саме він забрав биту з місця події, останній її так і не видав правоохоронним органам на підтвердження своєї позиції.

Також в частині застосування потерпілим ОСОБА_6 , зі слів обвинуваченого ОСОБА_3 , бити наявні суперечності під час його допиту. Так, ОСОБА_3 спочатку каже, що ОСОБА_6 наніс один удар битою по голові ОСОБА_9 , який приїхав разом з ним до ОСОБА_8 , а потім зазначає, що на вимогу дружини ОСОБА_10 - потерпілий ОСОБА_6 кинув биту на землю біля ОСОБА_3 , яку останній, коли залишав місце події взяв з собою та викинув, при цьому так і не зміг назвати куди саме викинув биту.

Крім цього під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_9 також в ході надання показів, а потім і відтворення механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 так і не відтворив механізм нанесення йому удару битою.

Під час судового розгляду також було встановлено, що після конфлікту, який мав місце 05.08.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і ОСОБА_9 , останній за медичною допомогою у зв?язку з нанесенням йому удару ОСОБА_6 нікуди не звертався, що дає підстави суду вважати, що стороною захисту обрана вказана правова позиція з метою уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

Таким чином правдивість та об`єктивність показань потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , які були допитані судом, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджені сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

Крім цього, стороною захисту надана копія постанови Сквирського районного суду Київської області від 06.09.2012 про відмову у закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190 КК України та повернення кримінального провадження прокурору для подальшого проведення досудового розслідування, тобто на підтвердження своєї позиції про те, що ОСОБА_8 мав матеріальні зобов?язання перед ОСОБА_3 у розмірі 6000 доларів США, ще з 14.08.2010, тобто таким чином підтвердив наявність мотиву у обвинуваченого ОСОБА_3 приїхати вночі до свого боржника та в позасудовий спосіб, забрати свій борг у ОСОБА_8 .

Таким чином суд не приймає до уваги вказану постанову Сквирського районного суду Київської області від 06.09.2012, як доказ невинуватості ОСОБА_3 , оскільки зазначені у постанові дані не підтверджують та не спростовують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та не мають значення для кримінального провадження по якому проводиться судовий розгляд.

Вказана постанова від 06.09.2012 та покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_22 лише підтверджують наявність мотиву у обвинуваченого ОСОБА_3 під час вчинення інкримінованих йому дій, які мали місце 05.08.2017 відносно потерпілого ОСОБА_6 .

Стосовно невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини в інкримінованих йому діях, суд сприймає критично оскільки під час судового розгляду останнім, передані потерпілому ОСОБА_6 грошові кошти в рахунок відшкодування збитків потерпілого, які були завдані внаслідок вчинення відносно останнього кримінального правопорушення, а крім цього обвинувачений ОСОБА_3 вибачився перед потерпілим ОСОБА_6 , що надає суду підстави вважати, що таким чином обвинувачений визнав свою вину за вчинений злочин, перед потерпілим ОСОБА_6 та повністю згодний з фактичними обставинами викладеними в обвинуваченні, отже викладені обставини дають підстави суду вважати, що обрана лінія захисту обвинуваченого спрямована на уникнення останнім кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Отже, за таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 .

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачені.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження, передбачене ст. 121 КК України з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів України «Про судову практику в справах про злочин проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Згідно зі ст. 121 КК України тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження: 1) небезпечне для життя в момент заподіяння чи таке, що спричинило: 2) втрату будь-якого органа або його функції; 3) психічну хворобу; 4) інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину; 5) переривання вагітності; 6) непоправне знівечення обличчя.

Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Таким чином тілесним ушкодженням є посягання на здоров`я іншої людини.

При визначенні кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що ушкодження на правій половині голови ОСОБА_6 , а саме: перелом скроневої кістки справа; забій головного мозку; синці на повіках правого ока та крововилив у склеру правого ока, могли утворитися від дій ОСОБА_3 , а від дій ОСОБА_9 ушкодження на лівій половині голови - перелом лобної кістки зліва з поширенням ліній переломів на основу черепа, на етноїдальну кістку зліва, перелому дуги виличної кістки зліва, забій головного мозку, кров у лівій лобній пазусі, повітря в просторі за лівим оком, епідуральний та субдуральний крововилив в середній черепній ямці зліва, забій лівого ока, рана в лобній області зліва, синці на повіках лівого ока, крововиливи під оболонки лівого ока.

Всі ушкодження виявлені у ОСОБА_6 , які могли виникнути як від дій ОСОБА_3 , так і від дій ОСОБА_9 , відносяться до категорії тяжких ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 застосував до потерпілого ОСОБА_6 , який за своєю статурою в декілька разів менше ніж обвинувачений ОСОБА_3 фізичний вплив, шляхом нанесення не менш ніж п?яти точок прикладання сили у голову, тобто у життєво важливий орган, чим завдав тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Отже, судом встановлений причинний зв`язок між діяннями ОСОБА_3 у вигляді нанесення не менш ніж п?ять точок прикладання сили у життєво важливий орган ОСОБА_6 , а саме у голову. При цьому судом встановлено, що заподіяння тяжких тілесних ушкоджень було завдано ОСОБА_3 умисно, що підтверджує кількість ударів, локалізація і як наслідок наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Суд враховує сталу юридичну практику відповідно до якої відповідальність за ст. 121 КК України настає й у тих випадках коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`я, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Крім цього при встановленні умислу суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебував у стані алкогольного сп`яніння та на фоні тривалого неповернення грошових коштів сином потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , який у ніч події, знаходився у розважальному місці та витрачав гроші на свої розваги у ОСОБА_3 виник умисел на завдання потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а враховуючи той факт, що коли ОСОБА_3 приїхав до місця проживання ОСОБА_8 , останній з будинку не вийшов, а на подвір?я вийшов його батька ОСОБА_6 , якому без будь яких пояснень ОСОБА_3 наніс тяжкі тілесні ушкодження.

Суб`єктивна сторона тяжкого тілесного ушкодження, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

При цьому суд бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо перебування останнім 05.08.2017 у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, а саме добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду у справі № 643/2047/15к, яку суд виклав у своїй постанові від 11.02.2020, в якій наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Таким чином, факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується, як показаннями потерпілого ОСОБА_6 так свідками ОСОБА_10 , які в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження показали, що відчували від обвинуваченого ОСОБА_3 запах алкоголю з порожнини рота, а також свідок ОСОБА_22 під час надання показів зазначила, що зі слів її сина ОСОБА_3 їй відомо, що 05.08.2017 він після вживання спиртних напоїв поїхав до ОСОБА_8 . Крім цього під час допиту в якості обвинуваченого ОСОБА_3 зазначив, що 05.08.2017 він разом з ОСОБА_9 у останнього вдома вживали спиртні напої, після того, як повернулися з пологового будинку, оскільки у ОСОБА_9 народилася дочка.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, неодружений, утриманців немає, офіційно не працевлаштований, але надає послуги у сфері ресторанного бізнесу, має постійне місце проживання.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, а вчинення останнім інкримінованих йому дій суд пов`язує з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 каяття щодо нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , хоча у потерпілого пробачення і попросив, однак наполягав, що він тілесні ушкодження потерпілому не наносив, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 2 ст. 121 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення приймав активну роль у його вчиненні, яка мала агресивний характер, вчиняв злочин у нічний час, з собою привіз ОСОБА_9 , поведінка мала зухвалий характер, оскільки на територію чужого домоволодіння потрапив шляхом пошкодження воріт заднім бампером свого транспортного засобу здаючи назад, що супроводжувалось гучним шумом під час того, як населення по вулиці вже відпочивали, оскільки подія мала місце о 23:30 години, після вчинення інкримінованих йому дій місце вчинення злочину залишив, потерпілому не намагався надати медичну допомогу або викликати швидку медичну допомогу, до судових дебатів вибачення у потерпілого не просив, а матеріальну шкоду відшкодував за лікування потерпілому лише на стадії завершення судового розгляду кримінального провадження, тобто під тиском досліджених доказів по справі, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 2 статі 121 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2017 складеного слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_16 встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 26.12.2017 о 07:30 годин, під час огляду у затриманої особи ОСОБА_3 нічого не вилучалося.

Ухвалою слідчого судді від 28.12.2017 відносно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів по 23.02.2018, після спливу якого інший запобіжний захід не обирався.

Таким чином строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 під час досудового розслідування з 26.12.2017 по 23.02.2018, з розрахунку ч. 5 ст. 72 КК України, підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.

Відповідно до ст. 374 КПК України суд у резолютивній частині вироку має зазначити, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Під час судових дебатів прокурором заявлене клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З метою забезпечення виконання призначеного даним вироком покарання, суд вважає необхідним застосувати до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 тримання під вартою, взявши останнього під варту негайно в залі суду.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, до суду надійшла позовна заява цивільного позивача/потерпілого ОСОБА_6 до цивільного відповідача/обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Під час судового розгляду на стадії доповнень до судового розгляду цивільний позивач/потерпілий ОСОБА_6 заявив клопотання про залишення його позовної заяви без розгляду, оскільки претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 матеріального характеру не має, у зв`язку з його розрахунком перед ним.

Таким чином, заяву ОСОБА_6 про залишення позовної заяви до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, задовольнити.

Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років.

Застосувати (обрати) відносно ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його тримання під вартою з 26.12.2017 по 23.02.2018, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1