Справа № 362/1926/24
Провадження № 1-кс/362/214/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2024 року

слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області клопотання слідчої слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідча, за погодженням із прокурором, звернулася до суду із клопотанням у якому, посилаючись на мету збереження речових доказів, просить накласти арешт на викрадене майно.

Слідча в судове засідання неприбула.

Власник майна в судовому засіданні заперечив щодо клопотання та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що викрадене майно потрібно йому для використання в господарстві та він може забезпечити його належне зберігання.

Вислухавши думку власника майна та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прихоить до наступних висновків.

З Витягу з ЄРДР вбачається, що 19.03.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 120 241 111 400 002 02 із правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України щодо викрадення у ОСОБА_3 генератора.

19 березня 2024 року ОСОБА_5 було добровільно видано працівникам поліції генератор марки «Гранд».

Постановою слідчого від 19 березня 2024 року зазначене майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Вирішуючи дане клопотання по суті вимог, слідчий суддя виходить з наступного.

Дане клопотання подано слідчим із посиланням на пункт 1 частини другої статті 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, відповідно до частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із нормою статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 2 частини другої статті 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Отже, викрадений у ОСОБА_3 генератор марки «Гранд» - є речовим доказом у данному кримінальному провадженні.

Норма частини першої статті 100 КПК України передбачає, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Також, пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, передбачено що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Натомість, під час розгляду клопотання слідчим суддею достовірно встановлено, що належне збереження генератора в достатньому обсязі може бути реально забезпечено власником майна.

Як наслідок, у суду відсутні підстави сумніватися в можливості надійного збереження майна його власником.

У зв`язку із цим, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, яке було добровільно видано працівникам поліції, безперешкодно має бути якнайшвидше повернуто володільцю, в порядку визначеному частиною першою статті 100 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 173 КК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зокрема, під час розгляду клопотання в судовому засіданні не доведено необхідність такого арешту.

Як наслідок, відсутні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Таким чином, враховуючи норми статей 170 173 Глави 17 Розділу ІІ КПК України, приходжу до висновку про відсутність підстав для арешту вказаного майна.

За таких обставин, в задоволенні клопотання слід відмовити як безпідставного і необгрунтованого.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 168, 170 175, 236, 369 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчої слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Дата складення повного судового рішення 26 березня 2024 року.