Справа № 333/4871/23
Провадження №1-кп/333/321/24
ВИРОК

Іменем України

01 березня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000604 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

18.04.2023 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою незаконного збагачення, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 4 599 гривень 00 копійок, із сім картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_3 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , які знаходилися в шкіряному чохлі-книжці чорного кольору, матеріальної цінності разом з сім картою не представляють, які ОСОБА_5 обранив під час конфлікту з ОСОБА_3 . Після чого останній разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення не визнав. Разом з тим визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Таким чином слід констатувати визнання вини останнім за обвинуваченням, визнаним судом доведеним. По суті висунутого обвинувачення пояснив, що в квітні 2023 року біля 11-00 години вийшов на прогулянку з собакою, де зустрів знайомого ОСОБА_7 , з яким пішли в напрямку парка. Коли підійшли до будинку, де він мешкає ( АДРЕСА_3 ), побачив, що біля під`їзду сидять його мати - ОСОБА_8 , потерпілий і свідок ОСОБА_9 . Коли він підійшов до матері, потерпілий почав висловлювати на його адресу невмотивовані претензії. Вони почали розмовляти на підвищених тонах і потерпілий вдарив його тростиною по голові, на що він його відштовхнув і той впав на лавку. Потім ОСОБА_5 піднявся і знов став замахуватися на нього тростиною. Задля уникнення повторного удару по голові він виставив руку. Мати намагалася їх примирити і встала поміж ними. Далі він завдав три удари рукою по корпусу потерпілого, в обличчя не бив. Від ударів потерпілий присів на лавку. Потім мати відвела його подалі і попросила, щоб він не чіпав ОСОБА_5 . В цей час потерпілий піднявся і пішов у під`їзд. Він взяв собаку і також пішов у під`їзд. Далі вони разом зайшли до кабіни ліфту, він вийшов на другому поверсі, потерпілий поїхав далі. Через незначний проміжок часу він почув як потерпілий кричав його матері з проханням повернути тростину. Потім він узяв напувалку для собаки, одягнув на неї шлейку і знов пішов на двір. На вулиці собака побігла до лавки, де був конфлікт, він пішов за нею, і коли відтягував її з під лавки, то побачив під нею мобільний телефон у чохлі, який підняв і відніс додому. В чохлі також перебувало пенсійне посвідчення ОСОБА_5 . Потім заніс вказане майно до своєї квартири і разом з ОСОБА_7 пішов далі на прогулянку. Те, що вказане майно є чужим розумів, але сподівався, що ніхто не помітив як він його підняв та поклав до своєї кишені. Коли повернувся додому, то побачив біля квартири поліцейських. На запитання останніх визнав, що викрав мобільний телефон та посвідчення, які належать ОСОБА_5 . В подальшому він добровільно показав поліцейським місце схованки мобільного телефону. В ліфті з потерпілим конфліктів не було. Потерпілий клевече на нього через неприязні відносини, які сталися після декількох відмов у проханнях потерпілого придбати йому наркотичні засобі.

Також обвинувачений заявив про відшкодування потерпілому моральної шкоди у розмірі 10000 гривень. Разом з тим, потерпілий у судовому засіданні заперечив отримання грошей на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди від обвинуваченого.

Під час судових дебатів обвинувачений розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий тривалий час, мешкають в одному будинку, обвинувачений на другому поверсі, він на четвертому. В квітні 2023 року, приблизно о 10-00 годині розмовляв біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 із матір`ю обвинуваченого з приводу його поведінки, яка є агресивною по відношенню до нього. Несподівано сзаду з`явився ОСОБА_3 і почав його ображати і штовхати. У відповідь він вдарив обвинуваченого тростиною. У відповідь він почав його лупцювати. Зупинили ОСОБА_3 його мати і ОСОБА_9 . Далі він вислизнув і побіг до ліфту. Обвинувачений побіг за ним і у ліфті вдарив кулаком у живіт. Від удару він присів і в цей час обвинувачений витягнув з його сумки мобільний телефон. Далі обвинувачений вийшов на другому поверсі, а він на своєму. Потім його мати - ОСОБА_12 , зателефонувала матері обвинуваченого з проханням повернути викрадений телефон, на що отримала відмову. Просив суд призначити обвинуваченому суворе покарання.

Допитана в судовому засіданні 28.09.2023 року в якості свідка ОСОБА_13 , суду пояснила, що знайома з ОСОБА_3 приблизно один рік, живуть в одному будинку АДРЕСА_3 по сусідству, дружніх відносин не підтримують. Працює у магазині поруч із будинком. В квітні 2023 року, коли виносила сміття, побачила на лавці біля під`їзду толканину між обвинуваченим і ОСОБА_5 . Матір обвинуваченого почала їх розбороняти. Потім потерпілий відійшов у середину двору до турніків. В цей час собака ОСОБА_3 залізла під лавку, де було щось розсипано. Обвинувачений її витягнув і підняв мобільний телефон. Зайшов у під`їзд і десь через 5 хвилин вийшов з пляшкою води та пішов із чоловіком, який є свідком по справі, на прогулянку. Початок бійки між обвинуваченим і потерпілим не бачила.

Допитаний в судовому засіданні 28.09.2023 року в якості свідка ОСОБА_7 , суду пояснив, що знайомий з ОСОБА_3 приблизно 4 роки. Познайомилися у лікарні наркології при проходженні програми замісної терапії. 18.04.2023 року вдень він разом із обвинуваченим були на прогулянці, вигулювали собаку. Навпроти його будинку попрощалися і він пішов додому. Коли відійшов на 5-6 метрів, почув крики у дворі будинку. Побачив як між обвинуваченим і потерпілим почалася сварка, толканина. Потім останній вдарив ОСОБА_3 тростиною і почалася бійка. Мати обвинуваченого і інша жінка намагалися їх розборонити. Далі вони заспокоїлися і сіли на лавку, потім знову почалася сварка. Далі потерпілий з ОСОБА_3 разом пішли до під`їзду, де мешкав останній. Десь через 3 хвилини ОСОБА_3 повернувся разом із собакою, яка відразу побігла під лавку, де було розсипане сміття. Обвинувачений витягнув її звідти і підняв мобільний телефон чорного кольору, який спочатку розглядав, а потім сховав. В чохлі чи без чохла був телефон він через відстань не побачив. Далі обвинувачений через деякий час повернувся і вони пішли на прогулянку, де на шляху до парку вони попрощалися і розійшлися.

Допитана в судовому засіданні 14.11.2023 року в якості свідка ОСОБА_8 , суду пояснила, що ОСОБА_3 приходиться їй сином, ОСОБА_5 живе по сусідству. 18.04.2023 року близько 11-30 поверталася з обіду на роботу. Біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 її окликнув ОСОБА_5 і почав скаржитися на її сина, що той агресивно до нього поводиться. Загалом в них склалися неприязні відносини через наркозалежність обох. Далі підійшов її син з другом і собакою. ОСОБА_3 і ОСОБА_5 почали виясняти відносини, кричати один на одного. Останній почав замахуватися тростиною на її сина і декілька разів вдарив по руці. Вона попросила віддати тростину, посадила їх на лавку, і сіла поміж них. Далі вони знов почали махати руками, голосно говорити, висловлюватися нецензурною лайкою. Вона попрохала ОСОБА_5 піти додому. Останній пішов у під`їзд, ОСОБА_3 пішов за ним і вони удвох зайшли до кабіни ліфту, а вона залишилася на першому поверсі і вийшла на вулицю. В ліфті шуму не чула. Приблизно через 3 хвилини почула як з 4 поверху кричить ОСОБА_5 , щоб вона повернула йому тростину. На що вона піднялася на 4 поверх, віддала тростину і пішла на роботу. Коли вона прийшла на роботу, їй зателефонувала матір ОСОБА_5 з вимогою повернути телефон, який забрав ОСОБА_3 , пригрозила викликати поліцію. Вона не бачила чи забирав її син телефон потерпілого. Відпросилася з роботи і пішла додому. Коли прийшла додому, побачила поліцейських, які попросили зайти і оглянути квартиру. У квартирі вони нічого не знайшли. В цей час ОСОБА_3 вдома не було. Десь через 20 хвилин прийшов ОСОБА_3 і його повезли до відділу поліції. Приблизно через 4 години знов приїхала поліція разом з ОСОБА_3 , і останній добровільно вказав поліцейським місце схованки мобільного телефону.

Допитана в судовому засіданні 29.11.2023 року в якості свідка ОСОБА_12 , суду пояснила, що в квітні 2023 року під час перебування у перукарні їй зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що їх хлопці б`ються і попросила прийти додому. Вона відповіла, що вони дорослі і самостійно розберуться. Коли прийшла додому, біля під`їзду побачила ОСОБА_5 , який повідомив, що ОСОБА_3 вкрав у нього телефон. Піднялися на другий поверх до квартири ОСОБА_15 , де ОСОБА_8 відповіла, що ніякого телефону вони не брали. Далі вони викликали поліцію. Вона підтвердила, що придбала телефон сину у 2022 році приблизно 4500 гривень. Поліція телефон їй повернула.

Допитаний в судовому засіданні 29.11.2023 року в якості свідка ОСОБА_9 , суду пояснив, що знайомий з ОСОБА_3 з народження останнього, з ОСОБА_5 знайомий більше 15 років, живуть по сусідству. В квітні 2023 року близько 12-00 години між обвинуваченим і потерпілим біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 стався конфлікт. При цьому ОСОБА_5 провокував конфлікт, а ОСОБА_3 реагував. Спочатку сварилися, а потім підійшли ближче до лавки і почали штовхатися. ОСОБА_5 впав на лавку, мати ОСОБА_3 намагалася його прикрити, але обвинувачений через матір завдав потерпілому декілька ударів рукою. Далі він разом із матір`ю ОСОБА_3 їх розборонили і відправили по домівкам. ОСОБА_8 зайшла разом з ними до під`їзду. Через півгодини ОСОБА_5 спустився і вони разом пішли до вул.Європейської. У дорозі потерпілий почав шукати телефон в сумці і по карманам. Не знайшовши запитав у нього чи не брав він його телефон. За годину попрощалися і ОСОБА_5 пішов додому. Під час прогулянки останній жодного разу не повідомляв що хтось викрав його телефон.

Крім показів потерпілого, свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.04.2023 року встановлено, що громадянин ОСОБА_5 звернувся до ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 18.04.2023 року близько 12-20 години знаходилася на 4 поверсі в першому під`їзді буд. АДРЕСА_2 вільним доступом з барсетки чорного кольору скоїла крадіжку мобільного телефону марки «Realme» моделі «С11» в корпусі сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 (а.с.85).

З протоколу огляду місця події від 18.04.2023 року з ілюстраційною таблицею до нього встановлено, що 18.04.2020 року старший слідчий ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 , в присутності двох понятих, за участі спеціаліста, здійснив огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , яка добровільно надала доступ до приміщення для огляду. При в ході до кухонної кімнати на столі виявлено чохол для мобільного телефону у формі книжечки зі шкірозамінника чорного кольору, який поміщено та упакованого до спецпакета №WAR0087339. Крім того біля чохла на столі лежить пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пенсійне посвідчення поміщено до спецпакету №WAR0087340. В ході подальшого проведення огляду мобільний телефон «Realme» не виявлено. ОСОБА_8 повідомила, що не знає звідки взялися вище вказані речі та зазначила, що вони можуть належати її сину (а.с.99-106).

З протоколу огляду місця події від 18.04.2023 року з ілюстраційною таблицею до нього, розпочатого о 18-05 годині та закінченого 18-11 годині встановлено, що 18.04.2020 року слідчий ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 , в присутності двох понятих, за участі власника майна ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_3 , здійснила огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 . В ході огляду підозрюваний ОСОБА_3 добровільно видав мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» в корпусі сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 без чохла, який знаходився в приміщенні балкону вказаної квартири (а.с.124-132).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12 червня 2023 року за участі потерпілого встановлено, що останній повідомив про неприязні відносини між ним і обвинуваченим. Конфлікт стався біля під`їзду будинку. Під час конфлікту він завдав обвинуваченому палицею, за допомогою якої пересувається, один удар в область плеча та шиї. У відповідь ОСОБА_3 задав йому приблизно 5-6 ударів в обличчя. Під час конфлікту, окрім нього і обвинуваченого, були присутні ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (а.с.164-169).

У суду немає сумнівів у психічному стані обвинуваченого ОСОБА_3 і суд вважає його осудним.

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі.

Згідно з обвинувальним актом, 18.04.2023 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись у ліфтовій кабіні на 4 поверсі першого під`їзді будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення, наніс потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар кулаком в область тулуба, тим самим спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження, після чого коли потерпілий присів на коліно з барсетки останнього дістав та відкрито викрав мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 4 599 гривень 00 копійок, із сім картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_3 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , які знаходилися в шкіряному чохлі-книжці чорного кольору, і матеріальної цінності разом з сім картою не представляють. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном почав втікати з місця злочину, не реагуючи на заклики потерпілого зупинитися та повернути викрадене.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

6. Мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

З досліджених у судовому засіданні доказів сторони обвинувачення і сторони захисту вбачається за необхідне уточнити місце і спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування і потерпілий визначають місцем вчинення кримінального правопорушення кабіну ліфту. Разом з тим обвинувачений стверджує, що заволодів майном потерпілого біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , коли під час конфлікту майно потерпілого випало. Він побачив його після конфлікту під лавкою і забрав непомітно для інших осіб. Означеної позиції обвинувачений дотримувався з моменту затримання. Так, на відеозаписі до протоколу огляду місця події від 18.04.2023 року обвинувачений пояснював, що підібрав телефон належний ОСОБА_5 , після штовханини с останнім біля під`їзду. Версія обвинуваченого щодо обставин заволодіння майном потерпілого знайшла своє підтвердження під час допиту свідків. Так, свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_13 повідомили суду, що бачили як ОСОБА_3 після конфлікту підняв мобільний телефон з-під лавки біля під`їзду. Свідок ОСОБА_9 повідомив суд, що під час спілкування з потерпілим після конфлікту останній шукав у своїх речах мобільний телефон і запитував у нього чи брав він його. Покази даних свідків повністю спростовують позицію потерпілого щодо відкритого викрадення належного його майна у кабіні ліфту. За противного не логічною є необізнаність потерпілого про місце знаходження його майна.

Отже, місцем вчинення кримінального правопорушення є територія біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Спосіб викрадення чужого майна є ознакою складу кримінального правопорушення, що дозволяє проводити відмежовування між різновидами викрадення, визначеними у розділі VI Особливої частини КК України. Відкрите викрадення притаманне грабежу (ст.186 КК України), таємне - крадіжці (ст.185 КК України).

За наведеного, враховуючи, що під час заволодіння майном обвинувачений вважав що робить це непомітно для інших, правильною вбачається кваліфікація дій обвинуваченого саме за ч.4 ст.185 КК України.

7. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами. Факт вчиненого кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , результатами проведених слідчих дій, відображених у протоколах оглядів місця події від 18.04.2023 року і протоколі проведення слідчого експерименту від 12.06.2023 року.

У сукупності з іншими доказами спосіб приховування викраденого майна доводить умисел саме на викрадення чужого майна. Так, телефон був схований на балконі у лінолеумі у спосіб, що унеможливив його знайдення при проведенні первинного огляду місця події.

Позиція захисту щодо винності обвинуваченого у вчиненні крадіжки, а не грабежу, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

8. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Про активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення свідчить, зокрема, поведінка обвинуваченого під час огляду місця події від 18.04.2023 року розпочатого о 18-05 годині та закінченого 18-11 годині під час якого останній добровільно вказав місце схову мобільного телефону і видав його слідчому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає.

9. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, ступінь здійснення злочинного наміру, дані, що характеризують особу винного, а саме: раніше в силу ст.89 КК України не судимий, його вік, стан здоров`я - на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, з 2009 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом, соціальні зв`язки - неодружений, офіційно не працевлаштований.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, факт повернення викраденого, позицію обвинуваченого, який вину у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, позицію потерпілого, який наполягав на призначенні суворого покарання, положення ст.ст.63 і 69 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні строку покарання суд вважає за доцільне застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи вартісні характеристики предмету викрадення, поведінку потерпілого на початку конфлікту, яка виразилася у завданні удару тростиною по обвинуваченому, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, буде відповідати прагненню потерпілого до суворого покарання обвинуваченого.

10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 18.04.2023 року, слідчим ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 затримано в порядку ч.4 ст.208 КПК України громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичний час затримання вказано 18.04.2023 року о 13 годині 00 годин (а.с.120-123).

За ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду від 19.04.2023 року підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а саме: з моменту фактичного затримання 18.04.2023 року по 17.06.2023 року (а.с.154).

За ухвалою суду від 15.06.2023 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 серпня 2023 року включно (а.с.32-33).

За ухвалою суду від 10.08.2023 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2023 року включно (а.с.53-54).

За ухвалою суду від 02.10.2023 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 листопада 2023 року включно (а.с.176-177).

За ухвалою суду від 14.11.2023 року змінено відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком до 12 січня 2023 року включно, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на останнього обов`язків передбачених ст.194 КПК України (а.с.195-196).

За ухвалою суду від 10.01.2024 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (а.с.219-220) .

Враховуючи викладене суд вбачає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 час його знаходження під вартою з 18.04.2023 року по 14.11.2023 року включно.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити у виді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю.

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз відсутні

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі якої із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили і приведення його до виконання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 час його знаходження під вартою з 18.04.2023 року по 14.11.2023 року включно.

До набрання вироком суду законної сили продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

1. Прибувати до суду за першою вимогою.

2. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Дозволити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати своє місце перебування за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відвідування бомбосховища під час повітряної тривоги.

Речові докази:

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , 1976 року народження на 4 арк., копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , 1976 року народження на 1 арк., копію товарного чеку та фіскального чеку «ПриватБанк» про купівлю мобільного телефону марки «Realme» моделі «С11» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 на 2 арк., копії коробки з під мобільного телефону «Realme» моделі «С11» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 на 2 арк., які долучені до матеріалів справи, - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- шкіряний чохол-книжку чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому за належністю;

- пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому за належністю;

- змив з поверхні стінки ліфту, мікрочастки з поверхні стіни ліфту, які було вилучено та запаковано до паперового конверту, та поміщено на зберігання до камери схову речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити;

- мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1