Справа № 276/1187/24
Провадження по справі 1-кс/276/203/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000162 від 26 травня 2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм у ТОВ «Золотий каравай», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, та покласти на нього ряд обов`язків.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26 травня 2024 року близько 22 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , керував автомобілем «ГАЗ-3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався на 132 км. автодороги «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» неподалік від с. Фасова в напрямку м. Житомира Житомирського району Житомирської області.

Керуючи у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку та при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він об`єктивно був спроможний виявити з місця водія, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, в момент виникнення небезпеки для руху негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, продовжував рух, в результаті чого передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу на смузі свого руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку.

Крім того, одразу після наїзду на пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_4 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_4 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.

Своїми умисними діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України.

Відомості про указане кримінальне правопорушення 26.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_4 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду слідчий вказує на те, що після вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підозрюваний втік з місця події, не надавши будь-якої медичної допомоги потерпілому, яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження. Також, розуміючи те, що за вчинення вказаних кримінальних правопорушень останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, на думку сторони обвинувачення наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом застосування шантажу, психічного впливом, підкупу, вмовляння, залякуванням таких, так як свідки в даному кримінальному провадженні є товаришами та колегами підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому, просив його задовольнити, також зазначив, що на даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ст. 286 КК України, оскільки не встановлено всі фактичні обставини та не проведені експертизи, підозра ОСОБА_4 за вказаною статтею не оголошувалась.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленій підозрі визнав, вказав, що після того як вийшов з автомобіля бачив особу, яка лежала на узбіччі, проте перелякався та відразу поїхав з місця події, колегам сказав, що збив тварину, у вчиненому щиро розкаюється. Підозрюваний просив застосувати до нього домашній арешт у нічний час, так як він працює та є основним годувальником сім`ї, а також має намір відшкодувати шкоду потерпілій стороні для чого йому потрібно працювати.

Захисник підтримав позицію підозрюваного, не заперечував щодо часткового задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язку, постійне місце проживання, одружений та виховує малолітню дитину для утримання яких йому необхідно працювати.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000162 від 26 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

У ході розслідування 26.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 25.05.2024; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.05.2024, поданого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.05.2024; протоколом огляду місця події від 26.05.2024 на території ТОВ «Золотий коровай» по вул. Радонова, 11 в м. Житомир, Житомирської області; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця пригоди; результатом освідування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 ; показаннями свідка ОСОБА_9 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; показаннями свідка ОСОБА_10 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; показаннями свідка ОСОБА_11 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведено ризики, передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність в цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, після вчинення ДТП ОСОБА_4 не зупинився, навіть не намагався надати першочергову допомогу потерпілому, не викликав екстрену медичну допомогу, а натомість зник з місця події, повідомив своїм колегам по роботі, що по дорозі збив тварину.

При встановленні наявності ризику незаконно впливати на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні не є родичами підозрюваного, не перебувають у нього в службовій залежності та з протоколів їх допитів вбачається, що вони не були очевидцями обставин дорожньо-транспортної пригоди, їх показання стосуються подальших дій підозрюваного, слідчий суддя оцінює ризик впливу на свідків як незначний.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Таким чином, враховуючи доведені стороною обвинувачення ризики та їх ступінь настання, враховуючи те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_4 підозра за ст. 286 КК України не оголошувалася, підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, беручи до уваги відповідну процесуальну поведінку підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, те, що підозрюваний надавав показання слідчому та брав участь у проведенні слідчих дій, виходячи з доводів сторони захисту, слідчий суддя вважає що належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, що також буде пропорційним тяжкості вчиненого ним злочину.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з з 22 год. 00 хв. по 06 год 00 хв. кожного дня за місцем його проживання у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.07.2024 року.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування; утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_4 обов`язки, з урахуванням здійснення відповідно до ч.5 ст.181 КПК України органами Національної поліції контролю за виконанням запобіжного заходу, зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Такий захід, на переконання суду, буде достатнім та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий судя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.07.2024 року включно.

Заборонити ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год 00 хв. кожного дня строком до 26.07.2024 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) не відлучатися з м. Житомира Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування;

3) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов`язків до 26 липня 2024 року включно.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 00 хв. 30.05.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1