Справа № 161/3630/24 Провадження №11-сс/802/108/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

старшого слідчого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 (шістдесят) днів, із визначенням суми застави в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень.

Клопотання мотивував тим, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000662 від 17.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. ОСОБА_7 22.02.2024 року повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Вказував на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, тому викладені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, не може бути обраний.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати на виклик до слідчих, прокурорів, визначених у даному провадженні, а також до суду у попередньо визначений та погоджений час на протязі терміну розслідування кримінального провадження, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини - завчасно повідомити про це зазначену (их) посадову (их) особу (осіб);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).

Обов`язки, визначені ухвалою, покладаються на підозрюваного, згідно з ч.7 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що висновки, наведені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушення вимоги кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти ризикам, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема це можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування ризиків, зазначає, що на даному етапі досудового розслідування встановлено вагомі докази про причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного злочину та в разі визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років. Тому розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним злочин, враховуючи відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки останній не одружений, не навчається та не працевлаштований, такі обставини у своїй сукупності свідчать про існування обґрунтованого ризику того, що підозрюваний у разі не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того зазначає, що одним із вагомих доказів причетності ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення є показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_10 . Таким чином, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 матиме можливість незаконно впливати на таких осіб, відмовляючи їх давати показання чи шляхом умовляння та/або погроз схиляти їх до зміни наданих ними показань на його користь. Підставою вважати, що існує реальна можливість такого незаконного впливу підозрюваним на вказаних осіб, є те, що ОСОБА_7 на даний час відомо їх дані, зокрема щодо місць їх проживання, оскільки копії протоколів відповідних слідчих (розшукових) дій за участю останніх надавались ОСОБА_7 разом із матеріалами, якими обґрунтовувалася необхідність застосування запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення аналогічних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став. Так, відносно ОСОБА_11 Фастівською окружною прокуратурою скеровано до Києво- Святошинського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0002991 за фактом вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, судовий розгляд на підставі якого на даний час триває. Наведені факти свідчать про сталість злочинної поведінки підозрюваного, та в сукупності із відсутністю в останнього законних джерел для існування, дають достатні підстави вважати, що у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній продовжить вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_7 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.02.2024 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу; підозрюваного, який проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечив; пояснення слідчого; апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Клопотанням старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 та матеріалами кримінального провадження підтверджено, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за №0000662 від 17.02.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_7 22.02.2024 року вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується доданими матеріалами.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до приписів ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно застосував вимоги ч.4 ст.194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Також, слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, відбував реальну міру покарання у виді позбавлення волі, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, санкція частини статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Однак матеріалами клопотання та безпосередньо в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, якого затримано не було і який прибув на виклик слідчого, при цьому, після повідомлення про підозру дій, визначених ч.1 ст.177 КПК України, не вчиняв, переховуватись від органу досудового розслідування не намагався та за першою вимогою з`явився на розгляд даного клопотання, а існування ризиків та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення перед судом його вини, не є безумовними підставами для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Тому суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема у вигляді особистого зобов`язання, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків, визначених ст.194 КПК України, що відповідає вимогам ст.181 КПК України.

Апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як доказів того, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного до клопотання слідчого надано не було, під час апеляційного перегляду їх також надано не було. А тому апеляційний суд вважає, що застосований запобіжний захід до ОСОБА_7 з покладенням певних обов`язків забезпечить належну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому зазначені в клопотанні слідчого підстави, в яких він просить обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляі тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді