Справа №639/4470/20
Провадження №1-кс/639/440/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000152 від 12.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України (справа №639/4470/20, провадження №1-кп/639/276/24), -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2024 року в провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 від 12.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України (справа №639/4470/20, провадження №1-кп/639/276/24).

25.03.2024 року головуючий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід по вказаній справі, посилаючись на те, що обвинуваченим по вказаному вище провадженню є старший слідчий ВП№1 ХРУП№3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , тому існує об`єктивний критерій щодо сумніву у безсторонності судді ОСОБА_3 під час розгляду вказаного обвинувального акту.

Суддя ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи без його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Судовим розглядом встановлено, що 25.03.2024 року в провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 від 12.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України (справа №639/4470/20 (провадження №1-кп/639/276/24).

Обвинуваченим у кримінальному провадженні є старший слідчий ВП№1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , який тривалий час обіймає посаду у вказаному вище органі досудового розслідування.

При вирішенні заяви про відвід, суд, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., передбачає, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява №16695/04) рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32).

Враховуючи практику ЄСПЛ, положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ч.1 ст.21 КПК України, беручи до уваги реальність обставин, наведених в заяві про самовідвід, враховуючи значний суспільний резонанс даного кримінального провадження, приходжу до висновку, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити сумніви за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача у безсторонності і неупередженості судді, приймаючи до уваги положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений, заява про самовідвід судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 35, 75, 80, 81 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді справи справа №639/4470/20 (провадження №1-кп/639/276/24) - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000152 від 12.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України (справа №639/4470/20, провадження №1-кп/639/276/24).

Матеріали судової справи №639/4470/20 (провадження №1-кп/639/276/24) передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматичного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1