Провадження № 1-кп/161/187/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 03 квітня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001673 від 08 червня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпанів, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого на посаді менеджера з постачання лікарських засобів у ФОП Коренкова, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 06 червня 2023 року в період часу із 12 години 25 хвилин по 12 годину 55 хвилин перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приват Банк», що розташований за адресою: місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, 20, знайшовши у вказаному вище банкоматі банківську картку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації з функцією «Pay Pass» розрахунку, яка є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_1 і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, із корисливих мотивів, привласнив вказану банківську картку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого незаконного використання, шляхом здійснення безготівкового розрахунку за купівлю товарів.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 о 13 годині 02 хвилини, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 25 травня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 20 травня 2023 року строком на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у магазині «Акцент», що розташований за адресою: м. Луцьк, пр-кт. Перемоги, 20, використовуючи попередньо отриману шляхом привласнення банківську картку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_1 , без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_6 , шляхом проведення операцій по безготівковій оплаті покупок придбав товар, чим таємно викрав із вказаної картки грошові кошти на загальну суму 745 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Він же, 06 червня 2023 року о 16 годині 03 хвилини, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 25 травня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 20 травня 2023 року строком на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у м. Луцьку по вул. Сухомлинського, 1 (ТРЦ «Порт Сіті»), використовуючи попередньо отриману шляхом привласнення банківську картку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_1 , без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_6 , шляхом проведення операцій по безготівковій оплаті покупок придбав одяг, чим таємно, повторно викрав із вказаної картки грошові кошти на загальну суму 599 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Він же, 06 червня 2023 року о 16 годині 10 хвилин, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 25 травня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 20 травня 2023 року строком на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у м. Луцьку по вул. Сухомлинського, 1 (ТРЦ «Порт Сіті»), використовуючи попередньо отриману шляхом привласнення банківську картку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_1 , без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_6 , шляхом проведення операцій по безготівковій оплаті покупок придбав одяг, чим таємно, повторно викрав із вказаної картки грошові кошти на загальну суму 598 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Він же, 06 червня 2023 року о 17 годині 43 хвилини, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжений Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 25 травня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, продовжений Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 20 травня 2023 року строком на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні магазину «Обнова Єврошоп» у АДРЕСА_3 , використовуючи попередньо отриману шляхом привласнення банківську картку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_1 , без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_6 , шляхом проведення операцій по безготівковій оплаті покупок придбав одяг, чим таємно, повторно викрав із вказаної картки грошові кошти на загальну суму 754 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у привласненні офіційного документу, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 06 червня 2023 року в рамках відрядження він знаходився у м. Луцьку, де мав перевіряти два підрозділи аптек, одну, по АДРЕСА_4 . По букінгу він замовив собі квартиру, яка знаходилась на АДРЕСА_5 , в обідню пору прийняв її та попрямував до банкомату, так як мав намір зняти кошти. Прийшовши на проспект Президента Грушевського, підійшов до банкомату, там він побачив, що попередня операція не завершена, він нажав відміну і банкомат видав йому картку, він взяв її та поклав собі в кишеню, оскільки за ним була черга з осіб, які не викликали в нього особливої довіри та в подальшому мав намір віднести її у поліцію, або у відділення банку, після чого, зняв грошові кошти зі своєї картки і поїхав на перевірку. По дорозі він здійснював покупки у кількох магазинах, а в кінці дня, коли знаходився вже на квартирі, звернув увагу, що з його картки баланс не зменшився, тоді він згадав за цю картку, яку дістав з банкомату, так як вже була пізня година, він вирішив, що з приводу картки вранці звернеться до відділення поліції, або до банку. Після чого, він вийняв дану картку з кишені та залишив її на тумбі в квартирі, а вже о 05 год. 45 хв. вирушив на перевірку в м. Червоноград. 22 червня 2023 року він перебував в м. Кам`янець Подільському, до нього на месенджер «Вацап» прийшло повідомлення, щоб він перетелефонував, що він і зробив, з розмови дізнався, що це з приводу картки, яку він дістав з банкомату. 24 червня 2023 року він приїхав в м. Луцьк, там у відділі поліції, зустрівся з працівниками правоохоронних органів, які на нього чинили тиск, погрожували роботою, намагалися його переконати в тому, що він не випадково, а свідомо здійснював покупки з картки, також погрожували йому тим, що можуть дати йому реальний термін позбавлення волі. Після чого, слідчий дав номер телефону потерпілої, він його записав та залишив відділок поліції. 25 червня 2023 року він зустрівся з потерпілою, попросив у неї вибачення, повернув кошти, потерпіла сказала що будь яких претензій до нього немає. Стверджує, що не мав умислу на вчинення злочину, оскільки не помітив, якою саме карткою розраховується, так як думав, що розраховується своєю карткою. На запитання учасників судового провадження відповів, що дійсно він здійснював покупки в магазинах, які зазначені в обвинувальному акті. о 22 годині вечора 06 червня 2023 року він зрозумів, що гроші були використані за покупки не з його картки. Також підтвердив, що на відеозаписах, які наявні в магазинах, знаходився саме він.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, його винність у інкримінованому йому органами досудового розслідування злочині, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

З показань даних в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_6 , вбачається, що 06 червня 2023 року вона залишила картку в банкоматі біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що на пр. Грушевського, в м. Луцьку. Увечері, близько 22 години вона виявила на додатку сповіщення, про те що, з її картки здійснювалися розрахунки за покупки, її донька побачила що розрахунки були на суму понад три тисячі гривень, тоді вона зрозуміла, що картку забула в банкоматі і відразу заблокувала її. Також вказала, що на картці був встановлений ліміт на суму 1000 тис. грн., але в одному місці були спроби розрахуватися карткою на більшу суму, однак вони були невдалі, і покупки розбивалися на дві суми, які були меншими за ліміт в 1000 гривень. Також вказала, що після заблокування нею картки, спроби розрахунку відбувались ще і на наступний день вранці, про що їй приходили на телефон відповідні повідомлення. На наступний день вона пішла в поліцію і написала заяву про даний факт. А через тиждень до неї зателефонував обвинувачений ОСОБА_4 попросив вибачення, повернув їй кошти та попросив забрати заяву з поліції, після чого, вона зателефонувала до слідчого та подякувала йому, сказала, що претензій до ОСОБА_4 не має, сказала що хоче забрати заяву, однак слідчий повідомив, що вона не може цього зробити, сказав, що вона може лише написати заяву про відсутність претензій до ОСОБА_4 , що вона і зробила. На запитання учасників судового провадження відповіла, що картка, яку вона забула в банкоматі, мала вигляд синього кольору, в корпоративних кольорах гіпермаркету «Епіцентр» та з відповідним написом назви гіпермаркету, в якому вона працює і на даний час, та на якій було вказано її прізвище, як працівника торгового закладу. Шкода їй повністю відшкодована, просить обвинуваченого суворо не карати.

Такі показання потерпілої судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його непричетності до вчинення даного кримінального проступку та кримінального правопорушення, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку та кримінального правопорушення. Такі показання потерпілої об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду дала показання, про те, що з січня 2023 року по травень 2023 року вона працювала в мережі аптек АНЦ, з обвинуваченим ОСОБА_4 зустрічалась по роботі близько чотирьох разів. На запитання учасників судового провадження відповіла, що їй слідчий показував фото, на якому вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , який стояв біля кас магазину та розраховувався за покупки карткою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду дала показання, про те, що на той час вона працювала продавцем консультантом в магазині «Резерв» в Порт Сіті, що в м. Луцьку. Також показала, що до неї приходив слідчий і показував відео, на якому вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , який знаходився в магазині та розраховувався карткою. На відео було видно, що в той час, вона розраховувала обвинуваченого ОСОБА_4 , в нього не проходила картка, ОСОБА_4 не зміг провести проплату за обраний товар через невірно введений пін код, у зв`язку з чим відмовився від частини речей та в подальшому провів оплату за допомогою функції «Pay Pass». Також вказала, що тиску з боку правоохоронних органів на неї не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду дав показання, про те, що в 2023 році його викликав слідчий, де у відділі поліції, на першому поверсі, що в м. Луцьку, показав відео, на якому він пізнав ОСОБА_4 , який розраховувався в магазинах не своєю карткою. На запитання учасників судового провадження відповів, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він знайомий по роботі. Також вказав, що тиску з боку правоохоронних органів на нього не було.

Показання даних свідків суд бере до уваги та вважає їх показання, відповідно до ст.85, 86 КПК України, належними та допустимими доказами, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному провадженні, а також здобуті, шляхом їх безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 також стверджується.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 червня 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 вказала, деталі вчинення відносно неї злочину, в період часу з 12 год. 55 хв. по 21 год. 28 хв. 06 червня 2023 року.

Виписками із банківської картки, з яких вбачається, що 06 червня 2023 року із банківської картки, належній ОСОБА_6 були здійснені платіжні операції ( списання коштів та покупки).

Протоколом огляду місця події від 24 червня 2023 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється службовий кабінет Луцького РУП ГУНП у Волинській області. В оді огляду було вилучено банківську карту АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 , банківську карту АТ «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_3 , які належні ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року, з фототаблицями, з якого вбачається, що об`єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «Сім23 12 год». У вищевказаній папці знаходиться файл, при ознайомленні з яким, наявний відеозапис, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 12 год. 55 хв. у приміщення вищевказаного магазину «Сім 23», навпроти першої каси знаходиться ОСОБА_4 , одягнений у штани сірого кольору, футболку чорного кольору, клітчату сорочку, під якою знаходиться футболка чорного кольору, кепку білого кольору та із навушником білого кольору у лівому вусі та рюкзаком чорного кольору на плечах. У лівій руці ОСОБА_4 тримає банківську картку та купує пачку сигарет. Далі, о 12 год. 55 хв. ОСОБА_4 здійснює розрахунок банківською карткою, приклавши її до терміналу та близько 12 год. 56 хв. покидає приміщення магазину. За результатами огляду, свідок ОСОБА_7 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «Сім23». У вищевказаній папці знаходиться файл, при ознайомленні з яким, наявний відеозапис, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 21 год. 28 хв. у приміщення вищевказаного магазину навпроти першої каси знаходиться ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, шорти джинсові синього кольору, футболку зеленого кольору, до якої прикріплені окуляри чорного кольору, із навушником білого кольору у лівому вусі та поклав на касу енергетичний напій «Non Stop» в жерстяній банці та алкогольний напій «REVO» в жерстяній банці. Далі, ОСОБА_4 просить касира дати йому пачку сигарет, яку касир бере та кладе на прилавок. В подальшому о 21 год. 28 хв. ОСОБА_4 здійснює розрахунок банківською карткою, приклавши її до терміналу. Після здійснення розрахунку останній забрав товари та попрямував у бік виходу із магазину. За результатами огляду, свідок ОСОБА_7 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «VIDEO12.06». У вищевказаній папці знаходяться папки, в яких наявний відеозапис, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 16 год. 04 хв. 46 с. у приміщенні вищевказаного магазину, біля каси перебуває ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, шорти джинсові синього кольору, футболку зеленого кольору, до якої прикріплені окуляри чорного кольору, із навушником білого кольору у лівому вусі. В подальшому, о 17 год. 43 хв. ОСОБА_4 здійснює оплату за товар банківською карткою. За результатами огляду, свідок ОСОБА_7 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «Reserved». У вищевказаній папці знаходяться файли, на яких наявний відеозапис, при перегляді встановлено, що 06.06.2023 о 15 год. 47 хв. до приміщення вищевказаного магазину заходить ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, штани сірого кольору, футболку чорного кольору, клітчату сорочку, під якою знаходиться футболка чорного кольору, кепку білого кольору та із навушником білого кольору у лівому вусі. Також встановлено, що о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 підійшов до каси вказаного вище магазину. На касу він поклав наступні речі: штани бежевого кольору, футболу чорного кольору та шкарпетки білого кольору. Також при ознайомленні із змістом файлу встановлено, що о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 підійшов до каси вказаного вище магазину. На касу він поклав наступні речі: штани бежевого кольору, футболку чорного кольору та шкарпетки білого кольору. В подальшому, касир підходить та здійснює розрахунок за товар, який кладе до паперового пакету. ОСОБА_4 здійснює оплату банківською карткою та вводить пін-код на терміналі, що свідчить про те, що ця банківська картка була його власною. В подальшому, після проведення оплати, ОСОБА_4 виймає із паперового пакету одяг, а саме шани і футболку та дістає шкарпетки, які кладе на касу, прикладає іншу банківську картку та прямує у бік виходу. За результатами огляду, свідок ОСОБА_7 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «house». У вищевказаній папці знаходяться папки, при ознайомленні яких, наявний відеозапи, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 16 год. 04 хв. 46 с. до приміщення магазину «house», що розташований за адресою: м. Луцьк, вул. Сухомлинського, 1(ТРЦ «Порт Сіті») заходить ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, штани сірого кольору, футболку чорного кольору, клітчату сорочку, під якою знаходиться футболка чорного кольору, кепку білого кольору та із навушником білого кольору у лівому вусі. О 16 год. 07 хв. ОСОБА_4 підходить до полиці із одягом, на якій знаходяться футболка та штани, роздивляється товар. В подальшому, ОСОБА_4 бере футболку білого кольору та прямує у бік каси магазину. В той час, коли касир сканує товар, ОСОБА_4 шукає в задній кишені своїх штанів банківську картку, дістає її, кладе до кишені та з лівої кишені дістає іншу банківську картку, якою і здійснює розрахунок о 16 год. 10 хв. Після розрахунку, покидає приміщення магазину. За результатами огляду, свідок ОСОБА_7 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «Reserved». У вищевказаній папці знаходяться файли, на яких наявний відеозапис, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 15 год. 47 хв. до приміщення вищевказаного магазину заходить ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, штани сірого кольору, футболку чорного кольору, клітчату сорочку, під якою знаходиться футболка чорного кольору, кепку білого кольору та із навушником білого кольору у лівому вусі. При ознайомленні зі змістом файлу встановлено, що о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 підійшов до каси вказаного вище магазину. На касу він поклав наступні речі: штани бежевого кольору, футболу чорного кольору та шкарпетки білого кольору. В подальшому, касир підходить та здійснює розрахунок за товар, який кладе до паперового пакету, ОСОБА_4 , здійснює оплату банківською карткою та вводить пін-код на терміналі, що свідчить про те, що ця банківська картка була його власною. В подальшому, після проведення оплати, ОСОБА_4 виймає із паперового пакету одяг, а саме штани і футболку та дістає шкарпетки, які кладе на касу, прикладає іншу банківську картку та прямує у бік виходу. За результатами огляду, свідок ОСОБА_9 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «Сім23 12 год». У вищевказаній папці знаходиться файл із якого наявний відеозапис, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 12 год. 55 хв. у приміщення вищевказаного магазину навпроти першої каси знаходиться ОСОБА_4 , одягнений у штани сірого кольору, футболку чорного кольору, клітчату сорочку, під якою знаходиться футболка чорного кольору, кепку білого кольору та із навушником білого кольору у лівому вусі та рюкзаком чорного кольору на плечах. У лівій руці ОСОБА_4 тримає банківську картку та купує пачку сигарет. Далі, о 12 год. 55 хв. ОСОБА_4 здійснює розрахунок банківською карткою, поклавши її до терміналу та близько 12 год. 56 хв. покидає приміщення магазину. За результатами огляду, свідок ОСОБА_9 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «сім23». У вищевказаній папці знаходиться файл у якому наявний відеозапис, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 21 год. 28 хв. у приміщення вищевказаного магазину навпроти першої каси знаходиться ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, шорти джинсові синього кольору, футболку зеленого кольору, до якої прикріплені окуляри чорного кольору, із навушником білого кольору у лівому вусі та поклав на касу енергетичний напій «Non Stop» в жерстяній банці та алкогольний напій «REVO» в жерстяній банці. В подальшому, ОСОБА_4 просить касира дати йому пачку сигарет, яку касир бере та кладе на прилавок. О 21 год. 28 хв. ОСОБА_4 здійснює розрахунок банківською карткою, приклавши її до терміналу. Після здійснення розрахунку останній забрав товари та попрямував у бік виходу із магазину. За результатами огляду, свідок ОСОБА_9 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «house». У вищевказаній папці знаходяться папки, у яких наявний відеозапи, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 16 год. 04 хв. 46 с. до приміщення вищевказаного магазину заходить ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, штани сірого кольору, футболку чорного кольору, клітчату сорочку, під якою знаходиться футболка чорного кольору, кепку білого кольору та із навушником білого кольору у лівому вусі. О 16 год. 07 хв. ОСОБА_4 підходить до полиці із одягом, роздивляється товар, після чого, ОСОБА_4 бере футболку білого кольору та прямує у бік каси магазину. У подальшому ОСОБА_4 підходить до каси. В той час, коли касир сканує товар, ОСОБА_4 шукає в задній кишені своїх штанів банківську картку, дістає її, кладе до кишені та з лівої кишені дістає іншу картку, якою і здійснює розрахунок о 16 год. 10 хв. Після розрахунку, покидає приміщення магазину. За результатами огляду, свідок ОСОБА_9 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Протоколом огляду предмету від 27 липня 2023 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об?єктом огляду являються файли, які знаходяться на оптичному диску у папці: «VIDEO12.06». У вищевказаній папці знаходяться папки, у яких наявний відеозапис, при перегляді якого встановлено, що 06.06.2023 о 16 год. 04 хв. 46 с. у приміщенні вищевказаного магазину, біля каси перебуває ОСОБА_4 , одягнений у кросівки білого кольору, шорти джинсові синього кольору, футболку зеленого кольору, до якої прикріплені окуляри чорного кольору, із навушником білого кольору у лівому вусі. В подальшому, о 17 год. 43 хв. ОСОБА_4 здійснює оплату за товар банківською карткою. За результатами огляду, свідок ОСОБА_9 впізнає що на відео саме знаходиться ОСОБА_4 .

Вказані обставини також стверджуються і переглянутими в судовому засіданні технічними носіями із записами даних протоколів.

Дані докази, відповідно до ст.85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо та опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню та мають значення у даному провадженні, а також отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатніми для прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_4 про невизнання винуватості за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, з доказами - зокрема, показаннями потерпілої, свідків, дослідженими судом протоколами оглядів та додатків до них, які повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд робить висновок про те, що наведені судом докази, окрім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , які мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого, є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України, тому покладені в основу вироку.

Також, суд критично оцінює доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 щодо визнання відеозаписів з камер відео-спостережень та протоколів огляду записів, оскільки вони є похідними від цих записів, недопустимими доказами в порядку ст. 87 КПК України, так як на його думку, доступ до копій відеоматеріалів або можливість скопіювати відеоматеріали до початку судового розгляду, в порушення вимог ст. 290 КПК України, сторона обвинувачення, стороні захисту не надала, з огляду на таке.

Перш ніж перейти безпосередньо до оцінки доводів захисту щодо недопустимості доказів, суд, спочатку наведе свою правову позицію з приводу допустимості доказів.

Суд повторює, що згідно з ч. 1 ст. 86 КПК, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 86 КПК). У частинах 2, 3 ст. 87 КПК наведений перелік діянь та обставин, які є підставою для визнання доказів недопустимими.

Статтею 94 КПК передбачено, зокрема, що суд оцінює кожний доказ з точки зору допустимості та достовірності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

У мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви неврахування окремих доказів (абзац четвертий п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК).

Зі змісту статей 86 та 87 КПК випливає, що доказ визнається недопустимим не за будь-яке формальне недотримання вимог КПК при його отриманні. Тобто, на переконання с, будь-яке процесуальне порушення, допущене під час збирання доказів, саме по собі не може автоматично тягнути необхідності визнання доказів недопустимими.

Водночас, процесуальний закон зобов`язує суд оцінити кожний доказ з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення вимог КПК істотним та встановити, яким чином таке порушення перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Така оцінка має здійснюватися за внутрішнім переконанням суду та ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

З огляду на це, суд вважає, що, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частин 2 або 3 ст. 87 КПК, суд у вироку обов`язково повинен зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для ухвалення такого рішення. Якщо ж доказ визнається судом недопустимим з підстав передбачених ч. 1 ст. 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого конкретно фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Окрім того, обґрунтовуючи наявність цього порушення, суд зобов`язаний зазначити конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби, на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Слід зауважити, що у такому випадку, суд має обґрунтувати свою позицію, вказавши, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Що ж стосується інших порушень прав і свобод людини, крім істотних, то в разі встановлення таких, суд у кожному конкретному випадку має перевірити, серед іншого, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду.

А щодо порушень процесуального закону, допущених при отриманні доказів, то суду належить встановити: чи спричинило таке порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії, чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушенням КПК, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Отже, підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що визнавати недопустимими слід лише ті докази, які отримані внаслідок процесуальних порушень, які призвели до істотного порушення прав і свобод людини, або якщо допущені при збиранні доказів порушення викликали сумніви у їх достовірності, і ці сумніви не вдалось усунути у справедливому змагальному судовому процесі.

Разом із тим, важливо також зауважити, що на переконання колегії суддів, засада законності, у т.ч. у частині порядку отримання доказів покликана запобігти свавіллю держави та заохочувати доброчесну поведінку правоохоронних органів та їх посадових осіб. Поряд із цим, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок здійснення досудового розслідування, чи окремих процесуальних дій, які втім не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, з урахуванням балансу конкуруючих інтересів, з одного боку потреби суспільства у розкритті корупційного кримінального правопорушення і покарання особи, яка його вчинила, а з іншого важливість тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду кримінального провадження в цілому.

Наведені вище висновки узгоджуються з висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах ККС ВС, зокрема, від 08 жовтня 2019 року, справа № 639/8329/14-к; від 28 січня 2020 року, справа № 359/7742/17; від 01 грудня 2020 року, справа № 318/292/18; від 06 липня 2021 року, справа № 720/49/19; від 12 жовтня 2021 року, справа № 166/867/18; від 22 жовтня 2021 року, справа № 487/5684/19.

Власне, саме такий підхід, суд застосовуватиме під час оцінки доказів сторони обвинувачення та наводитиме свої мотиви з приводу доводів сторони захисту.

Щодо визнання відеозаписів з камер відео-спостережень та протоколів огляду записів, оскільки вони є похідними від цих записів, недопустимими доказами в порядку ст. 87 КПК України, суд, зазначає наступне.

Заперечення захисника щодо допустимості та належності доказів з приводу того, що йому не були в повній мірі відкриті матеріали досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, є безпідставними.

Так в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до положень ст. 290 КПК України сторона захисту та сам обвинувачений, виконав свій обов`язок, передбачений ч. 9 ст. 290 КПК України, а саме письмово підтвердив протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів кримінального провадження, де зазначено що сторона захисту та ОСОБА_4 ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, про що свідчить протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 05 жовтня 2023 року, при цьому захисник та ОСОБА_4 не вказали що мають доповнення чи зауваження до таких матеріалів.

Водночас, саме ознайомлення сторони захисту та обвинуваченого з матеріалами кримінального провадження, повнота ознайомлення (виготовлення копій, перегляд, вивчення матеріалів кримінального провадження чи додатків до них, ознайомлення з речовими доказами) є не обов`язком, а правом сторін.

Отже свої обов`язки та права сторона обвинувачення та захисту реалізувала в повному обсязі на момент направлення обвинувального акту до суду, що дає підстави вважати, що положення ст. 290 КПК України виконано в повному обсязі.

Крім цього, листування зі слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , на яке вказував захисник, свідчить лише про те, що між ними була певна домовленість про надання слідчим захиснику копій відеозаписів, на яку не поширюються вимоги ст. 290 КПК України та не покладають на слідчого такий обов`язок.

За таких обставин твердження захисника про недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення, через порушення процедури відкриття доказів стороні захисту у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, не відповідають дійсності та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Також суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, кожного зокрема, з приводу відсутності прямого умислу на вчинення злочину, з огляду на таке

Із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел (ч. 2 ст. 24 КК): особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Перед скоєнням певного злочинного діяння у свідомості особи складається в загальних рисах уявлення про сутність злочину, про способи його здійснення, формується психологічне ставлення до майбутнього злочинного діяння, до злочинного результату у формі бажання досягнення злочинної мети. Під час формування умислу розумова діяльність особи не знаходить свого прояву в зовнішньому світі, не становить реальної небезпеки для об`єкта злочину, на цьому етапі відсутня реальна загроза заподіяння шкоди інтересам особистості, суспільства або держави. Свідома діяльність особи на стадії формування умислу не має самостійного кримінально-правового значення і не є караною. Однак, якщо особою вчиняються наступні дії, спрямовані на реалізацію сформованого раніше злочинного наміру, і вони утворюють суспільно небезпечне діяння, що заподіює шкоду або створює реальну загрозу заподіяння шкоди суспільним відносинам, благам та інтересам, що охороняються правом, тобто якщо сформоване психічне ставлення до майбутнього злочинного діяння і до його наслідків знаходить свій зовнішній прояв або на стадії готування до злочину, або на стадії умисного скоєння дій (бездіяльності), безпосередньо спрямованих на вчинення злочину, в цьому випадку формування умислу слід визнати початковим етапом злочину. Встановлено, що формування умислу і його виявлення за умови обов`язкової наявності хоча б однієї з наступних стадій в процесі розвитку злочинної діяльності слід віднести до безкарних стадій розвитку злочину. Необов`язково, щоб усі етапи розвитку злочинної діяльності були караними. При цьому, коли йдеться про вже закінчений злочин, велике практичне значення має дослідження формування умислу, що допомагає розкрити сутність злочину в динаміці.

Будь-яка осудна особа, перш ніж перейти до певних дій, спочатку діє подумки. Перед скоєнням певного злочинного діяння у свідомості особи складається в загальних рисах уявлення про сутність даного злочину, про способи його здійснення, формується психологічне ставлення до майбутнього злочинного діяння, до злочинного результату у формі досягнення злочинної мети. Усі ці процеси, що відбуваються у свідомості особи, можна назвати формуванням умислу. Уваги заслуговує визначення, згідно з яким формування умислу являє собою свідомо-вольовий процес моделювання особою майбутньої злочинної поведінки. Так, формування умислу являє собою свідомо-вольовий процес, оскільки на стадії виникнення умислу в особи формується психічне ставлення не тільки до злочинного діяння, а й до наслідків, які виникнуть у результаті вчинення цього діяння, оскільки будь-яка свідома дія (бездіяльність) осудної особи здійснюється з певною метою. Вже далі особа робить певні дії для досягнення своєї злочинної мети, якщо вона бажає її досягти. Так, до частини вчинення злочину відноситься виникнення умислу (намір), підготовку злочинного діяння, саме злочинне діяння і результат.

Формування умислу не може бути предметом кримінально-правових відносин, оскільки загальновизнаний принцип кримінального права зазначає: «cogitationispoenamnemopatitur» «думки не караються». Як правильно вказується в юридичній літературі, особа не може бути притягнута до відповідальності лише за думки, в тому числі і злочинні, якщо вони не проявилися в конкретному діянні. Під час формування наміру розумова діяльність особи не знаходить свого прояву в зовнішньому світі, не становить реальної небезпеки для об`єкта злочину, на цьому етапі відсутня реальна загроза заподіяння шкоди інтересам особистості, суспільства або держави. Свідома діяльність особи на стадії формування наміру не має самостійного кримінально-правового значення і не є караною. Однак, якщо особою вчиняються наступні дії, спрямовані на реалізацію сформованого раніше злочинного наміру і вони утворюють суспільно небезпечне діяння.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 діяв виключно з прямими умислом, так як під час дачі своїх показань, останній вказав, що підійшов до банкомату, там він побачив, що попередня операція не завершена, він нажав відміну і банкомат видав йому картку, тоді він взяв її та поклав собі в кишеню, після чого, зняв грошові кошти зі своєї картки і поїхав на перевірку. По дорозі він здійснював покупки у кількох магазинах. Дане підтверджує той факт, що в обвинуваченого ОСОБА_4 на той час була готівка, однак, він розраховувався в магазинах карткою, яка належить потерпілій ОСОБА_6 , при цьому маючи з собою готівку. Також суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду, посилався на свою надмірну зайнятість (так як, 06 червня 2023 року, знаходився у відрядженні на перевірці), але, не дивлячись на це, відвідував декілька магазинів підряд та умисно, таємно від потерпілої ОСОБА_6 викрадав її грошові кошти з картки, шляхом розрахунку за придбані товари, про що свідчать здійснення декілька операцій підряд. Більше того, потерпіла під час судового розгляду, у відповідності до вимог ст. 23 КПК України, у своїх вільних показах вказала, що на її картці був встановлений ліміт на суму 1000 тис. грн., але як видно з роздруківок, про здійснення фінансових операцій з її картки, в одному місці були спроби розрахуватися карткою на більшу суму, однак вони були невдалі, і покупки розбивалися на дві суми, які були меншими за ліміт в 1000 гривень. Також потерпіла ствердила, що після заблокування нею картки, спроби розрахунку останньою відбувались ще і на наступний день вранці, про що їй приходили на телефон відповідні повідомлення. Більше того, під час судового розгляду, потерпіла зауважила, що її картка, яку вона забула в банкоматі, мала вигляд синього кольору, в корпоративних кольорах гіпермаркету «Епіцентр» та з відповідним написом назви гіпермаркету, в якому вона працює і на даний час, та на якій було вказано її прізвище, як працівника торгового закладу. (Такого ж формату потерпіла продемонструвала аналогічну картку і в судовому засіданні, яку вона отримала після викрадення попередньої). Вищезазначене свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не міг не помітити, що розраховується не своєю карткою, а умисно, таємно від потерпілої викрадав її грошові кошти з картки, розраховуючись за придбані ним товари. Також суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що він мав намір, віднести дану картку в поліцію, або у відділення банку, оскільки це повністю спростовується, дослідженими в суді матеріалами, показаннями потерпілої, свідками, дослідженими протоколами огляду, які у відповідності до вимог КПК України, суд визнав належними та допустимими, більше того, обвинувачений ОСОБА_4 картку не відніс, ні до поліції, ні до банкомату, а продовжував протягом певного часу, розраховуватися нею в магазинах за придбані товари. Також, обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду не міг чітко пояснити, для чого він картку залишив на тумбі орендованої квартири та не зв`язався з особами, в яких орендував квартиру, щоб забрати картку та віднести в поліції, або до банкомату. Більше того, судом встановлено, що ініціатором повернення викрадених грошових коштів із картки потерпілої, був не обвинувачений, так як з приводу даної події, з ним зв`язалися вже працівники правоохоронних органів і при цьому дали йому контакти потерпілої, для того, щоб він відшкодував завдану їй шкоду.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені обвинуваченим та стороною захисту доводів щодо відсутності умислу на вчинення крадіжки, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання потерпілої, свідків та протоколи огляду, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також, суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, з приводу того, що ОСОБА_4 має поганий зір та на час вчинення злочину вживав медпрепарати, які заважали йому добре бачити та усвідомлювати свої дії, зокрема і про те, що картка, якою він здійснював розрахунки йому не належить, в той же час, під дією вказаних препаратів, він не помітив, що розраховується не своєю, карткою та не бере до уваги, надану захисником під час судового розгляду копію листа медичного огляду та рецепт на окуляри від 11.03.2024 року та рецепт на медпрепарат, оскільки, як видно з матеріалів кримінального провадження, дана подія відбулася 06 червня 2023 року, а довідка адвокатом була надана за період 11.03.2024 року, а тому, суд не може взяти її до уваги, так я суду не зрозуміло, який у обвинуваченого ОСОБА_4 був зір саме на момент вчинення злочину 06 червня 2023 року.

Також суд критично відноситься до твердження захисника, з приводу того, що під час досудового розгляду на свідків чинився тиск з боку працівників правоохоронних органів, так як дане повністю спростовується показаннями свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які кожен зокрема, у відповідності до вимог ст.ст. 23, 95 КК України показали, що тиску з боку правоохоронних органів на них не було.

Крім того, невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються переліченими вище доказами у їх сукупності. Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , кожен зокрема, давали логічні та послідовні показання, які суд кладе в основу вироку, при цьому будь-яких підстав у даних осіб оговорювати ОСОБА_4 немає.

За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд поза розумним сумнівом вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив дії, які кваліфіковані за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується по місцю роботи, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій, остання претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати, вину не визнав,тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, у виді обмеження та позбавлення волі, із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: 5 оптичних дисків залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: