Справа № 754/5300/23 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1218/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Букачівки Рогатинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.07.2019 за ч.1 ст.309, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2020 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі;

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2020 за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнився 27.08.2021 р. по відбуттю строку, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи та навчання.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_7 02.03.2023 р. приблизно о 08.30 год., знаходячись на другому поверсі в приміщенні ТЦ "Закревський" по вул. Закревського, 61/2 в м. Києві, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05.30 год. 24.02.2022 р. Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022, від 18.04.2022 р. № 259/2022, від 17.05.2022 р. № 341/2022, від 12.08.2022 р. № 573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022, від 06.02.2023 р. № 58/2023 строком на 90 діб, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав чуже майно, а саме, оверлок "Brother 103DX" вартістю 13174 грн. 80 коп., що належить ОСОБА_9 , з яким з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати його в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що судом у вироку на обґрунтування призначення покарання ОСОБА_7 зазначено, що за попереднім вироком покарання відбув повністю, має посередню характеристику за місцем проживання, проживає з батьками-пенсіонерами, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому вбачається більше негативних факторів в характеристиці особи обвинуваченого, живе з батьками-пенсіонерами, але не працює, тобто батьки повинні його утримувати за кошти отримані від пенсії. Має три непогашені судимості. Вчинив новий умисний злочин в умовах воєнного стану. Дані обставини, на думку прокурора, свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, та не бажання в повній мірі усвідомити ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину.

Таким чином, на думку прокурора, призначаючи ОСОБА_7 кримінальне покарання із застосуванням ст.75 КК України, судом проігноровано умови та обставини за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, та призначено занадто м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі ОСОБА_7 , і не сприятиме виконанню основної функції, а саме - виправленню засудженого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст.75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, покарання за попередніми вироками відбув повністю, характеризується посередньо, проживає з батьками-пенсіонерами, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та добровільне повернення викраденого, ще до викриття його у вчиненні злочину. Обставиною, що обтяжує покарання суд першої інстанції визнав рецидив злочинів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 буде призначення йому покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, та застосуванням звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст.75 КК України.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 судимості, саме по собі не перешкоджає застосуванню щодо нього положень ст.75 КК України та не свідчить про неможливість його виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі. При цьому повне визнання ним вини, належна процесуальна поведінка, повернення викраденого майна, спростовують доводи прокурора щодо підвищеної суспільної небезпеки особи обвинуваченого та його небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, судом першої інстанції також було враховано позицію потерпілої, яка просила не позбавляти ОСОБА_7 волі.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів, а твердження прокурора про необґрунтоване звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: