У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6026/24

№ 1-кс/183/1092/24

14 червня 2024 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджено прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000714 від 10.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

встановив:

Слідчий, звернувся до суду з клопотанням - про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000714 від 10.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

10.06.2024 до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровської області надійшла письмова заява від неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 08.06.2024 в нічний час за адресою: АДРЕСА_1 у неї відбувався статевий акт вагінальним способом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час досудового розслідування допитана в якості неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 вказала, що 07.06.2024 приблизно о 22.30 годин після вживання алкогольною напою «гараж» вона разом із подругою ОСОБА_6 знаходилась біля магазину «Біланівський» в м. Новомосковську, де вони зустріли невідомого чоловіка по імені ОСОБА_7 , якому вони дали 50 гривень з метою купівлі енергетичного напою «Рево». В подальшому чоловік по імені ОСОБА_7 поїхав до магазину « ОСОБА_8 » та потім вони разом зустрілися на АДРЕСА_2 , де чоловік по імені ОСОБА_7 продемонстрував, що у нього є пляшка горілки. Неповнолітня ОСОБА_4 із власного бажання вжила самостійно горілку із пляшки недопивши невелику кількість, після чого вони разом провели ОСОБА_6 додому, а після неповнолітня ОСОБА_4 опинилася вдома у чоловіка по імені ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вона знаходилась на ліжку та між нею та чоловіком по імені ОСОБА_7 виник статевий акт вагінальним способом. Вказані події неповнолітня ОСОБА_9 пам`ятає погано в силу свого сильного алкогольного сп`яніння.

10.06.2024 під час проведення впізнання за фотознімками особи, неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_5 , як чоловіка з яким у неї виник статевий акт.

10.06.2024 слідчим проведено огляд речей, наданих для огляду неповнолітньою потерпілою ОСОБА_4 , а саме кофта спортивна з капюшоном чорного кольору, яка була вилучена до спец. пакету PSP3036164, спідниця чорного кольору до спец. пакета PSP3036163.

10 червня 2024 року слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області вищевказані речі було визнано речовим доказом по кримінальному провадженні.

В засіданні слідчий підтримав клопотання, обґрунтовуючи його доводами викладеними в клопотання.

Вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

З метою збереження вищевказаного речового доказу, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, виникла необхідність у арешті речей, що належать ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що кофта спортивна з капюшоном чорного кольору, спідниця чорного кольору, зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено:

- п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 98, 107, 170 172 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

Накласти арешт на вилучений під час огляду речей 10.06.2024: (кримінальне провадження № 0000714 від 10.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152):

-кофта спортивна з капюшоном чорного кольору, спідниця чорного кольору, які належать ОСОБА_4 заборонивши їх відчуження, користування та розпорядження.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1