Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/469/24
Номер проведження 1-кп/508/42/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Миколаївка Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 12.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрюкове Миколаївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою (9 класів), не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше судимого 23.05.2013 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком три роки шість місяців; 11.02.2020 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.71, ч.5 ст.107 КК України до позбавлення волі строком сім років п`ять місяців; 24.04.2020 року звільнений з ДУ «Одеський слідчий ізолятор № 21» за відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд

установив:

ОСОБА_5 , будучі військовослужбовцем військової служби, призваним по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , під час дії на території України воєнного стану, який введено на всій території України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», котрий неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року, затверджений Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024 року, про продовження строку дії воєнного стану в Україні, 09.02.2024 року близько 16-00 годині (більш точного часу встановити не вдалося), маючи намір заволодіти чужим майном, прибув до нежилого домоволодіння, за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, шляхом вільного доступу, безперешкодно зайшов на частково не огороджену територію присадибної ділянки городу, вказаного нежилого домоволодіння, де шляхом демонтажу таємно викрав частину огорожі металевої сітки «Рябіца» розміром 7 м. х 1.20 м. б/в., вартістю 1 метра металевої сітки «Рябіца» 94 гривень 50 копійок, загальною вартістю 661 гривня 50 копійок, яка належать ОСОБА_6 , чим спричинив своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України

таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. ОСОБА_5 пояснив, що в лютому 2024 року у післяобідній час (близько 16-00 години) пішов до сміттєзвалища у с.Стрюкове, щоб відшукати метал. Неподалік він побачив домоволодіння, яке частково було огороджене металевою сіткою. Він пішов на завод, який знаходився неподалік, де взяв плоскогубці, якими зрізав частину металевої сітки, відніс її на пункт приймання металу та здав. Приблизно через місяць працівниками поліції було вилучено цю сітку та повернуто потерпілому. Він дуже шкодує про вчинене.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, заявою від 18.06.2024 року просив розглядати провадження за його відсутності та зазначив, що раніше дані покази підтримує в повному обсязі, та щодо міри покарання обвинуваченого покладається на розсуд суду.

Суд вважав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.4 ст185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується незадовільно, не одружений, на обліку у лікарня нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, у тому числі за корисливий злочин.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить рецидив злочинів.

За вище встановлених обставин, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, проте у мінімальних межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме особі обвинуваченого та меті покарання, визначеній у ч.2 ст.50 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , слід залишити власнику.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи вид покарання та поведінку обвинуваченого (відносно останнього було застосовано привід через неявку в судове засідання без поважних причин), суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що буде гарантію виконання вироку.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

До набрання вироком суду законної сили застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши засудженого під варту в залі суду.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту набрання вироком суду законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час судового провадження з 02.07.2024 року по день набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1514,56 грн.

Речові докази металеву сітку «Рябиця» довжиною 7 м б/в, передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_7