Справа № 308/816/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю : прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгороді, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000717 від 29.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: : АДРЕСА_2 , яка працює акушеркою в КНП «Ужгородська міська поліклініка`Ужгородської міської ради, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2023 року , близько 07 години 24 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння , хоча повинна була і могла їх передбачити , тобто, діючи з кримінально-протиправною недбалістю ,не врахувала дорожню обстановку, керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «DAIHATSU», моделі «TERIOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого були пасажири ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні , на перехресті нерівнозначних доріг, а сааме вулиці Головна населенного пункту Баранинці (мікрорайон Східний) , з однієї сторонни вулиці Урожайна міста Ужгорода з другої сторони та автомобільної дороги М-08 «обхід Ужгорода контрольно-пропускний пункт «Ужгород» (державний кордон зі Словаччиною» ) 1+222км, зупинилася перед краєм головної проїзної частинии дороги, після чого , не наддала дорогу транспортному засобу марки «SKODA» моделі «OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався зі сторони КПП «Ужгород» , у напрямку населеного пункту Барвіно, по своїй смузі руху, та виїхала на автомобільну дорогу М-08 де допустила зіткнення правою боковою частиною автомобіля з передньою частиною транспортного засобу марки «SKODA» моделі «OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого не мав технічної можливості уникнути зіткнення , шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця зіткнення, чим порушила вимоги Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306 .

ОСОБА_4 порушила : п.10.1. Правил дорожнього руху України , згідно з яким, перед початком руху , перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися , що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та п.16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, на перехресті нерівнозначних доріг, водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «DAIHATSU», моделі «TERIOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ травматичний субарахноїдальний крововилив , підгостра пластична субдуральна гематома справа , забій головного мозку ІІ ст , перелом склепіння черепа (лінійний перелом лобної кістки справа) , що мають ознаки небезпечних для життя чи таких, що в клінічному періоді через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги можуть закінчитися смертю та кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження . Тілесні ушкодження у вигляді перелому виличного відростка правої скроневої кістки , крайовий перелом грудинного кінця правої ключиці із незначним зміщенням -потягли за собою розлад здоров`я , тривалістю більше 21-го дня, так як для зрощення перелому потрібен строк більше 21-ого дня та кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Окрім цього , ще один пасажир автомобіля марки «DAIHATSU», моделі «TERIOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому хребця ЛІ ІІ ступеня , що потягли за собою розлад здоровя тривалістю більше 21-го дня , так як для зрощення перелому, потрібен строк більше 21-го дня та кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

З технічної точки зору, в діях водія автомобілем марки «DAIHATSU», моделі «TERIOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 встановлено невідповідність технічним вимогам пунктів 10.1. та 16.11 Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «дати дорогу" недотримання яких в своїй сукупності знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди .

Таким чином, за вищевикладених обставин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 , винною та призначити їй покарання у виді позбавлення волі 3 роки з застосуванням іспитового строку 1 рік , та застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. Пояснила, що вказані наслідки настали внаслідок того що не побачила транспортний засіб «SKODA» моделі «OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_2 , . У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати, не позбавляти її водійських прав, оскільки постійно добирається на роботу в АДРЕСА_2 , та має на утриманні батька який потребує постійного мкдичного догляду .

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просив врахувати обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не притягалась раніше до кримінальної відповідальності, потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 шкода відшкодована та останні жодних ні меріальних, ні моральних претензій не мають до обвинуваченої , просив звернути увагу на те, що на утриманні обвинуваченої знаходиться батько ОСОБА_10 , 1938 року народження, який потребує постійного медичного догляду та обвинувачена у зв`язку з віддаленістю від медичного закладу повинна самостійно, постійно відвозити батька до лікарні, та добиратись з с.Баранинці до м.Ужгорода, оскільки , працює акушеркою в КНП «Ужгородська міська поліклініка» , а робота є єдиним джерелом доходу обвинуваченої .

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, повідомлявся належним чином, на підготовчому судовому засіданні через канцелярію суду подали письмові заяви до суду про розгляд справи у їх відсутності та просили врахувати відсутність у них будь яких претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 і не позбавляти останню права керування транспортними засобами.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, захисник ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_3 не заперечили щодо встановлених фактичних обставин, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не з`явилися в судове засідання, заяви про заперечення встановлених фактичних обставин справи не подавали до суду, суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин справи, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Суд оцінює, що обвинувачена у судовому засіданні визнала, що фактичні обставини відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності вини ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, у суду не має.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Враховуючи викладене вище, суд, заслухавши учасників судового засідання, допитавши обвинувачену в судовому засіданні та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість останньої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 була вільна у реалізації процесуальних прав сторони захисту.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

З врахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція якого передбачає: покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, є необережним злочином, дані про особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, призначає покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, про що свідчила її поведінка в судовому засіданні, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .. Обставин, що обтяжують покарання, встановлено не було.

Відомостей у матеріалах справи, що обвинувачена перебуває на обліку психіатра, нарколога відсутні, остання має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , , інформація про негативну характеристику відсутня, працює офіційно акушеркою у медичному закладі у відділенні профілактики КНП «Ужгородська міська поліклініка « Ужгородської міської ради та надає медичну допомогу. Раніше не притягалася, як до кримінальної та і до адміністративної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винної ОСОБА_4 , її ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 , та попередження нових злочинів їй необхідно призначити покарання саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, їх наслідки, поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 після вчинення злочину, яка надавала одразу першу медичну допомогу, погодні умови, позицію потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 яким відшкодовано шкоду та такі в своїх заявах вказали на те, що жодних претензій до ОСОБА_4 не мають та просять не застосовувати до обвинуваченої покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, відомостей про порушення обвинуваченою раніше ПДР, окільки в матеріалах справи такі відсутні, а також те, що остання працює в КНП «Ужгородська міська поліклініка « Ужгородської міської ради та надає медичну допомогу в м.Ужгороді а проживає в іншому населенному пункті с.Баранинці, віддаленому від місця роботи , здійснює догляд за батьком похилого віку ОСОБА_10 , який страждає на ХІМ ІІІ ст. з вираженими статико-координаторними та помірними розладами , який потребує постійного медичного огляду в лікарні м.Ужгород, та у випадку призначення такого додаткового покарання вона буде позбавлена основного джерела доходу, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченої та її поведінку, вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; беззаперечне визнання винуватості обвинуваченою, вчинення кримінального правопорушення вперше, позитивної характеристики, відсутності обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість застосування статті 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 , від призначеного покарання з випробуванням.

Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Таким чином суд вважає, що саме призначення ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі, (із звільненням її відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання) є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст.100,349,368-370,373,374,394,395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2023 року на тимчасово вилучене під час огляду місця дорожньо - транспортної пригоди 29.09.2023 року транспортний засіб марки «DAIHATSU», моделі «TERIOS», д.н.з. НОМЕР_3 який поміщено на спец. майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_4 та на свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 , яке було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2023 року на майно, вилучене під час огляду місця дорожньо- транспортної пригоди 29.09.2023 року транспортний засіб марки «SKODA», моделі «OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на спец. майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 є ОСОБА_11 та на свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_5 , яке було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого .

Речові докази: два диски DVD R на яких містяться відеозаписи отримані з камер відеоспостереження автосалону Любе авто» залишити зберігати при матеріалах справи .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням у кримінальному провадженні інженерно-транспортної експертизи №КСЕ-19/107-23/10961 від 27.11.2023 року у розмірі 5 736 грн. 00 коп.; інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/107-23/10090- ІТ від 01.11.202 3року у розмірі 1 912 грн. 00 коп.; інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/107-23/10089- ІТ від 31.10.2023року у розмірі 1195 грн. 00 коп., інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/107-23/10087- ІТ від 31.10.2023 року у розмірі 1195 грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1