Справа №:755/7517/20
Провадження №: 1-в/755/209/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 1-кп/755/365/21 від 18.08.2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 44 500 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (Вих. № 755/7517/20/39809/2023 та виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 1-кп/755/365/21 від 18.08.2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди (Вих. № 755/7517/20/39811/2023), такими, що не підлягають виконанню та зупинення виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_2 від 08.09.2023 року та ВП № НОМЕР_1 від 12.10.2023 року.

Як зазначено у клопотанні, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1, 2 ст. 190 КК України. Крім того, вказаним вироком суду частково задоволені цивільні позови потерпілих.

Не погоджуючись із вказаним вироком, захисником ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу.

06.06.2023 року Київський апеляційний суд залишив без зміни указаний вирок суду, тобто 06.06.2023 року вказаний вирок набрав законної сили.

На підставі цього, потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_4 звернулася до суду за видачею виконавчого листа про стягнення на її користь моральної та матеріальної шкоди.

18.08.2023 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 видала виконавчий лист 1-кп/755/365/21 про стягнення із ОСОБА_3 на користь потерпілої 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди (Вих. № 755/7517/20/39811/2023) та виконавчий лист 1кп/755/365/21 про стягнення із ОСОБА_3 на користь потерпілої 44 500 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (Вих. № 755/7517/20/39809/2023).

Однак, 22.02.2024 року колегією суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду було скасовано ухвалу Київського апеляційного суду та направлено кримінальне провадження на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Як зазначено у клопотанні, на теперішній час справа знаходиться на розгляді суду апеляційної інстанції, а тому засуджений ОСОБА_3 вважає вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року таким, який не набрав законної сили. Тому підстав для його примусового виконання немає.

Враховуючи викладене, заявник вважає, що вказані виконавчі листи є такими, що не підлягають виконанню.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши думку заявника та дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню. У разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження одночасно вирішується питання про зупинення виконання вироку або ухвали. Виконання вироку або ухвали може бути зупинене також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Також відповідно до ч. 3 ст. 535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У відповідності до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Між тим, ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним клопотання, до якого не додано жодного доказу, на підтвердження обставин, які зазначені заявником у його клопотанні.

Під час судового розгляду вказаного клопотання, на запитання суду про те, чи може він надати докази на підтвердження обставин, які зазначені у клопотанні, ОСОБА_3 надав суду для ознайомлення копію постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2024 року, з якої вбачається, що вказаним рішення скасовано ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року.

У той же час, на запитання суду про те, чи може заявник надати будь-які докази того, що на даний час кримінальне провадження знаходиться у Київському апеляційному суді, апеляційний перегляд кримінального провадження триває та судове рішення у вказаному кримінальному провадженні не прийняте, ОСОБА_3 зазначив, що не зобов`язаний суду щось доводити і суд самостійно має перевірити ці обставини.

Враховуючи викладене, судом поставлено на обговорення питання про відкладення судового розгляду з метою надати заявнику час для надання суду додаткових доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, проте ОСОБА_3 заперечив проти відкладення судового розгляду та наголосив на необхідності прийняти рішення невідкладно.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ж ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У той же час, згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи думку ОСОБА_3 , суд вважає, що для заявника було створено необхідні умови для реалізації його процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема, надання суду всіх необхідних на його погляд доказів, у той же час виходячи з положення КПК України та ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, а тому суд вважає за необхідне розглянути вказане клопотання на підставі тих документів, які були надані суду.

З огляду на викладене, дослідивши клопотання та вислухавши думку ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що заявником в силу принципу змагальності сторін не доведені належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається, зокрема, заявником не доведено, що виконавчі листи, на які посилається заявник, були видані помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні його клопотання не позбавляє його можливості звернутись з повторним клопотанням до суду за інших обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 93, 370, 532, 534, 535, 537 КПК України, ст. 81, 432 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя