Номер провадження: 11-кп/813/1689/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307; ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000158 від 19 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року було задоволено клопотання прокурора, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307; ч.3 ст.307 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 16 липня 2024 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченим визначена застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що прокурор не надав жодного доказу, який би підтверджував, що у даному кримінальному провадженні існують ризики того, що обвинувачена може переховуватись від суду, або впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того недоведеним є ризик, що вона може вчиняти нові злочини, з огляду на те, що ОСОБА_8 раніше не притягалась до кримінальної відповідальності.

Крім того захисник ставить під сумнів обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та наголошує, що остання не була обізнана про наявність заборонених речовин у посилках, які вона відправляла.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурор не надав жодних доказів існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_7 прекрасно розуміє, що переховуючись від суду він лише погіршить своє становище.

Крім того він не має можливості будь-яким чином впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки всі свідки є співробітниками правоохоронних органів.

Обґрунтовуючи ризик повторного вчинення нових злочинів, прокурор послався на відсутність у ОСОБА_7 постійного джерела доходу.

Спростовуючи вказаний ризик, обвинувачений зазначив, що він вже 3 місяці утримується в СІЗО, і йому незрозуміло, яким чином перебуваючи під вартою він може працевлаштуватись.

Крім того суд не розглянув можливість застосування до нього інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор Київської окружної прокуратури ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надіслав заяву, в якій посилаючись на положення ст.422-1 КПК України просив розглянути апеляційні скарги без його участі. Зазначив, що не вбачає підстав для застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Частиною 4 ст.422-1 КПК України передбачено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доводи своїх апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши надані апеляційному суду матеріали та перевіривши доводи викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження в Київському районному суді м Одеси на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000158 від 19 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307; ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.307; за ч.3 ст.307 КК України.

Оскарженою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені пунктами 1) та 5) ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у даному кримінальному провадженні лише мають бути здійсненні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема суд має допитати всіх свідків та безпосередньо дослідити всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за які у разі доведеності вини їм може загрожувати реальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим продовжує існувати ризик того, що вони може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Існування вказаного ризику підтверджується тим, що обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, у них відсутнє постійне місце проживання та роботи.

Крім того, апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик передбачений п.5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть подовжувати вчиняти нові злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Вказаний ризик підтверджується тим, що до затримання обвинувачені не були працевлаштовані, а отже вони не мали законних джерел доходу для забезпечення своїх потреб.

Та обставина, що обвинувачені до затримання не були працевлаштовані дає підстави припускати, що весь дохід останні отримували виключно від протиправної діяльності в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинуваченs обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимenm відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вонb має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дозволить під час судового розгляду контролювати їх місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог п.3) ч.5 ст.182 КПК України, вірно визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу в розмірі, достатньому для забезпечення належної поведінки обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити подані апеляційній скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року, якою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307; ч.3 ст.307 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 16 липня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4