Справа №705/3908/22
1-кп/705/516/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань клопотання про зміну запобіжного заходу, подане у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.369-2, ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 407 КК України.

Відносно ОСОБА_4 згідно ухвали суду від 01.09.2022 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та у відповідності до положень ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, а саме з 02.09.2022, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На адресу суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання та повернення застави. Подане клопотання обґрунтовано тим, що 01.09.2022 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси у межах кримінального провадження № 0000003 від 21.03.2022 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначено розмір застави 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 496 200,00 грн.

Згідно квитанції № від 02.09.2022 ОСОБА_6 сплачено на рахунок ТУ ДСА в Черкаській області кошти в розмірі 496200,00 грн., як внесення застави на виконання вищевказаної ухвали.

Також під час дії вказаної вище ухвали суду на ОСОБА_4 покладалися обов`язки визначені ст. 194 КПК України, які останній жодного разу не порушив.

Вважає, що на даний час змінилися обставин, які б продовжували бути підставою для застосування до обвинуваченого відповідного запобіжного заходу.

У відповідності до вимог чинного законодавства усі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє, до того часу, поки діє ухвала та діє строк, який визначений у ній. З плином строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою.

Із наявних матеріалів кримінального провадження встановлено, що після 01.09.2022 прокурором не подавалися до суду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту із визначенням розміру застави.

Також прокурором жодного разу не подавалося до слідчого судді (суду) клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу у виді застави, в порядку ст. 199 КПК України, як підстав для продовження строків виконання обов`язків обвинуваченим, визначених ст. 194 КПК України.

Крім того, виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, покладених на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу, свідчить не лише про виконання останнім ухвали слідчого судді, але і обставиною, яка свідчить про відсутність існуючих ризиків.

За таких обставин, сторона захисту вважає, що на сьогодні є всі підстави для припинення дії запобіжного заходу у виді застави.

Просить суд змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у виді застави на особисте зобов`язання.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 внесену суму застави за ОСОБА_4 у розмірі 496200,00 грн.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити. Зазначив, що на даний час прокурором не доведена наявність ризиків, про які зазначав прокурор при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу, за період з моменту обрання запобіжного заходу обвинувачений не порушував процесуальних обов`язків та не має наміру ухилятись від суду, тому вважає, що з плином часу всі ризики втратили актуальність, а тому є достатні підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу. Зазначив, що у разі припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу, дія запобіжного заходу припиняється, якщо не ставилося питання про продовження її дії. Отже застава, сплачена згідно ухвали суду, як альтернативний захід при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і яка не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після того, як дія застосованого запобіжного заходу припинена. В межах вказаного кримінального провадження, під час досудового розслідування, відносно його підзахисного було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначено розмір застави, яка і була сплачена за обвинуваченого ОСОБА_6 . Після закінчення строку дії цієї ухвали, ні слідчий, ні прокурор не ставили питання про продовження дії запобіжного заходу, або у вказаному випадку, обов`язків покладених судом у разі сплати застави. У зв`язку з цим вважає, що наявні підстави для повернення заставодавцю застави разом зі зміною запобіжного заходу на особисте зобов`язання, яке вважає достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід і повернути внесену заставу заставодавцю.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту та просив суд відмовити у його задоволенні, оскільки обраний судом запобіжний захід у вигляді застави є альтернативним триманню під вартою та не передбачає обмеженого строку дії. Оскільки продовжується судовий розгляд кримінального провадження та не зменшились ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, то відсутні підстави для його скасування, а також повернення внесеної суми заставодавцю.

Суд, вислухавши захисника, обвинуваченого та врахувавши позицію прокурора, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що в межах вказаного кримінального провадження 01 вересня 2022 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 496200,00 грн.

Згідно квитанції № від 02.09.2022 ОСОБА_6 сплачено на рахунок ТУ ДСА в Черкаській області кошти в розмірі 496200,00 грн. в якості застави на виконання вищевказаної ухвали суду від 01.09.2022.

Згідно ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частинами 3 або 4 статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчим суддею у відповідності до положень ст.197 КПК України було визначено строк дії ухвали про тримання під вартою до 29.10.2022. При цьому треба зауважити, що згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу і такий строк для вказаного альтернативного запобіжного заходу судом не визначався.

Аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч. 5 ст. 194 КПК України обмеження діють певний, визначений ухвалою суду або слідчого судді строк.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень про те, що інші запобіжні заходи, у тому числі і застава, мають обмежений строк дії.

Отже, з урахуванням положень ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту внесення застави, в даному випадку з часу внесення застави заставодавцем ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

За таких обставин суд не бере до уваги посилання заявника про те, що слідчий та прокурор не звертались до слідчого судді, суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді застави після закінчення строку дії ухвали про тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави, який діє до його скасування або заміни.

Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

В ч. 11 ст. 182 УПК України визначено, що підставою для повернення застави є припинення дії цього запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

А тому суд критично оцінює посилання захисника ОСОБА_5 на те, що строк дії запобіжного заходу закінчився 29.10.2022 та запобіжний захід у виді застави припинив свою дію, оскільки його не було подовжено, так як положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України передбачено лише припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу в частині обов`язків після закінчення строку, на який вони були покладенні, а не припинення запобіжного заходу як такого.

Окрім того, запобіжні заходи, у тому числі застава, застосовуються для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків: як тих, що визначені ухвалою слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, так і тих, що передбачені безпосередньо пунктами 1, 3, 4 ч. 7 ст. 42 КПК України.

Визначені в ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки можуть бути застосовані додатково до обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою. Обов`язки обвинуваченого, передбачені в ч. 7 ст. 42 КПК України, покладаються на нього процесуальним законом і діють з часу набуття особою статусу обвинуваченого, незалежно від застосування запобіжного заходу.

З вищенаведеного слідує, що застава згідно ст. 182 КПК України застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, - проте не лише визначених уст. 194 КПК України і покладених на нього ухвалою слідчого судді або суду, а і тих, які перелічені у ч. 7ст. 42 КПК України.

На даний час будь-яких рішень по даному кримінальному провадженню, які б могли бути підставою для припинення запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом не приймалось.

Розглядаючи клопотання в частині зміни запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних нетяжкого та тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

На думку суду не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків з метою дачі ними показань на його користь.

Судовий розгляд кримінального провадження, в якому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення, не завершено, оскільки не допитані свідки та обвинувачений, не досліджені письмові докази.

Отже при вирішенні питання про можливість зміни запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена судом.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, в судовому засіданні не встановлено. Також судом враховується, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді застави не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Суд не бере до уваги посилання обвинуваченого та його захисника на дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків протягом судового розгляду, оскільки дана обставина не зменшує наявні ризики та суспільну небезпеку кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується останній, а тому відсутні підстави для зміни або скасування обвинуваченому запобіжного заходу.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж застава, не зможе належним чином запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Таким чином суд не вбачає підстав для зміни застосованого запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.369-2, ч.5 ст.407 КК України, перебуває на стадії судового розгляду, такий вид запобіжного заходу, як застава, не обмежується строком та був застосований до ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, та судом не було встановлено підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу, то суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176, 182, 193, 194, 196, 203, 331, 392 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання та повернення застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1