Єдиний унікальний номер 205/710/24
1-в/205/64/24
У Х В А Л А

13 лютого 2024 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання про скасування ОСОБА_3 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2023 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді надійшло подання Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання про скасування ОСОБА_3 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2023 року.

В обґрунтування даного подання посадова особа органу пробації посилається на те, що 16.08.2023 року до Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшла на виконання копія вироку Ленінського районний суд міста Дніпропетровська від 19.06.2023 року. 11.09.2023 року засуджений ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та відносно нього була винесена постанова про встановлення днів явки для реєстрації, а саме, 1,3 четвер кожного місяця. Органом пробації звертається увага на те, що в ході здійснення контролю за поведінкою засудженого в період іспитового строку було встановлено, що ОСОБА_3 02.11.2023 року, 16.11.2023 року, 07.12.2023 року, 21.12.2023 року, 04.01.2024 року, 18.01.2024 року не з`явився на реєстрацію до органів пробації, при цьому останній надав письмові пояснення з приводу його неявок для реєстрації до органу пробації. Згідно останньої оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення від 02.10.2023 року, рівень ризику низький, виявлені такі криміногенні потреби, як «матеріальне становище», «контроль над поведінкою та мисленням», «стосунки з рідними та близькими», «ставлення до правопорушення», та «готовність до змін». Таким чином, на думку посадової особи органу пробації, засуджений ОСОБА_3 не виправдав довіру суду, не виконує обов`язок покладений на нього судом, не виконує обов`язок встановлений Кримінально-виконавчим кодексом України, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Суд, вивчивши подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, вислухавши думку прокурора, яка просила відмовити в задоволенні подання, представника органу пробації, яка підтримала подання, думку засудженого, який заперечував проти задоволення подання, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_3 , співставивши з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати, у тому числі питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ст. 13 КВК України уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з вимогами ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною третьою даної статті передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

За приписами ч. 4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Наявними матеріалами підтверджено, що ОСОБА_3 19.06.2023 року було засуджено вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, від відбування якого ОСОБА_3 було звільнено на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком два роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

11.09.2023 року ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння повторних злочинів та систематичних адміністративних правопорушень, також було винесено постанову про встановлення днів явки та реєстрації.

Як судом встановлено із даних листків реєстрації, засуджений ОСОБА_3 не з`являвся до органу пробації для реєстрації 02.11.2023 року, 16.11.2023 року, 07.12.2023 року, 21.12.2023 року, 04.01.2024 року, 18.01.2024 року.

При цьому, в матеріалах особової справи засудженого містяться його пояснення, в яких останній зазначає причини своєї неявки.

Крім того, засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив причини своєї неявки до органу пробації, зазначив, що він працював та не мав можливості з`являтися на реєстрацію, зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину, зараз він офіційно працевлаштований, зобов`язався в подальшому з`являтися на реєстрацію.

Відтак, встановлені обставини не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 також встановлено, що останній за період перебігу іспитового строку до кримінальної, або адміністративної відповідальності не притягувався, виконував покладені на нього вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19.06.2023 року обов`язки.

Крім цього, суд ураховує, що засуджений ОСОБА_3 має місце реєстрації та постійного проживання, за місцем проживання скарг від сусідів на нього не надходило, компрометуючі дані відсутні.

Суд приймає до уваги і те, що згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, складеною органом пробації (визначення рівнів ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та криміногенних потреб правопорушника) засуджений характеризується низьким рівнем такого ризику.

Відтак, суд проаналізувавши матеріали особової справи, які не підтверджують суспільну небезпечність засудженого та злісне невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків, а тому не можуть свідчити на теперішній час про небажання засудженого стати на шлях виправлення, відповідно не дають суду правових підстав, передбачених ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання.

Тому, суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації не доведено.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги особу ОСОБА_3 та відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про його небажання стати на шлях виправлення, суд доходить висновку, що у задоволені подання Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання про скасування ОСОБА_3 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2023 року необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 372, 376, 537 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання про скасування ОСОБА_3 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2023 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1