Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/2708/21
провадження №1-кп/279/186/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з секретарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000132 від 21.04.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зубівщина Коростенського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, згідно ст.89 КК України несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 13.03.2021 року близько 12.04 год. на порозі вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 умисно, на ґрунті раптово виниклий неприязних відносин, під час конфлікту наніс потерпілому ОСОБА_7 , який як працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.03.2021 прибув для вручення повістки про проходження медичної комісії синові ОСОБА_6 , один удав лівою ногою в область паху, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному завдані удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.126 ч.1 КК України.

Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами та висновками експерта, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 факт вчинення правопорушення та свою вину не визнав. Дав показання про те, що знаходився вдома, біля 12-ої год. хтось постукав у двері, дружина пішла відчинити, почув розмову, а коли вийшов, то побачив двох осіб у військовій формі. Повідомив, що його сина немає вдома, щоб приходили, коли він буде. Йому пропонували отримати повістку, однак він відмовився та хотів закрити двері, які утримував ОСОБА_8 . Між ними почалась суперечка, на яку його спровокував потерпілий, бо він хотів закрити двері, а той не пускав. Він намагався його відсторонити, бити не збирався і ногою його не бив. Якби хотів, то вдарив би. ОСОБА_8 не давав закрити двері, нібито мав намір увійти до квартири. Може він і замахнувся, бо на відео видно, що нога припіднята, але потерпілий навіть не скривився. Можливо й замахнувся, але наміру вдарити не мав.

Потерпілий ОСОБА_7 дав показання про те, що 13.03.2021 був відряджений для вручення повісток. З ним у групі були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . При вручені повістки сину ОСОБА_11 обвинувачений наніс йому удар ногою в пахову область (мошонку). Коли він прибув за адресою, то вийшла дружина ОСОБА_11 , повідомила, що сина немає, він має дитину. Потім вийшов ОСОБА_11 , почалась штовханина, не бажав спілкуватись, виражався нецензурно. ОСОБА_12 здійснював зйомку на мобільний телефон. Коли він був біля вхідних дверей, які відчинялись назовні, то ОСОБА_11 наніс йому удар ногою в пах, від якого він відчув сильний різкий фізичний біль. ОСОБА_13 було нанесено знизу вверх. Тоді він відійшов, було викликано поліцію, складено документи. Звернувся в травмпункт на освідування. Про подію доповів черговому, той комісару. Відеофайли події надав ОСОБА_12 . Його оглядав експерт, надавав йому мед.документи. Проходив обстеження у хірургічному відділенні.

Свідок ОСОБА_14 дав показання про те, що ОСОБА_8 згідно розпорядження здійснював оповіщення призовників по вул.Б.Шоссе щодо прибуття на медичну комісію. В телефонному режимі надійшло повідомлення, що був напад на військового. Дав доручення про проведення перевірки. Під час якої встановлено, що було вдарено ОСОБА_15 . Проводилось службове розслідування, на лікарняному він не перебував, звертався до мед.закладу. Пояснив, що була відмова отримати повістку сину ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_16 показав, що з ОСОБА_8 розносив повістки. Чоловік звинуватив їх, що вони хворі на коронавіріс, вдарив ОСОБА_8 в пах ногою. Він знімав подію на телефон з того моменту, як чоловік затягнув жінку в квартиру, про це його попросив ОСОБА_8 . Вони були у форменому одязі, виконували письмову вказівку воєнкома. В квартиру не заходили, стояли в коридорі. Коли ОСОБА_8 вдарили, то він зігнувся, сказав, що біль сильний. Запис події він надав слідчому.

Свідок ОСОБА_17 дала показання про те, що за наказом начальника здійснювала оповіщення призовників. Безпосереднім очевидцем події не була, подію бачила на відео, про її обставини довідалась від Зайця, який розповів, що почалась сварка з батьком призовника, який наніс ОСОБА_8 удар та закрив двері. ОСОБА_8 повезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_18 свідчила про те, що знаходилась вдома, прийшли працівники військкомату, яким повідомила, що сина немає вдома. Хотіли зайти у квартиру, однак вийшов чоловік та намагався закрити двері, але йому не давали, бо вставили ногу. Він відштовхнув того чоловіка та закрив двері. Щоб чоловік вдарив ногою, а потерпілий присів, не бачила. Другий чоловік знімав на телефон.

На підтвердження вини обвинуваченого були подані та судом досліджені наступні письмові докази:

- рапорт чергового Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 13.03.2021 про надходження о 15.33 год. повідомлення чергового лікаря про надання медичної допомоги гр. ОСОБА_7 ;

- протокол від 13.03.2021 прийняття заяви ОСОБА_7 про те, що 13.03.2021 р. гр. ОСОБА_6 наніс йому побої;

- протокол тимчасового вилучення майна від 21.04.2021 р., яким зафіксовано вилучення у свідка ОСОБА_19 добровільно виданого ним відеозапису з відеокамери мобільного телефону;

- протокол від 22.04.2021 огляду диску та перегляду наявного на ньому відеозапису, до якого долучено скріншоти, згідно якого під час відтворення відеозапису було встановлено, що ОСОБА_6 піднімає ліву ногу, зігнувши її в коліні, та наносить один удар в передню частину тіла потерпілого;

- акт судово-медичного дослідження №56 від 13.04.2021 року, згідно якого за представленими медичними документами у ОСОБА_7 встановлено діагноз: забій мошонки, ступінь тяжкості ушкодження не встановлювався.

Переглядом долученого до провадження відеозапису встановлено, що ним зафіксовано, що під час суперечки з потерпілим, ОСОБА_6 поводиться зухвало, нецензурно висловлюється, намагаючись закрити вхідні двері, різко підводиться ліву ногу догори, згинаючи її в коліні, та, докладаючи зусиль, різко виштовхує її вперед в сторону потерпілого, що знаходиться спиною до камери, який повідомляє про те, що йому нанесено удар, що обвинувачений не заперечує, телефонує до поліції.

Стороною захисту зроблено заяву про недопустимість як доказу вказаного відеозапису, оскільки він здійснювався свідком ОСОБА_19 та ним же був наданий органу розслідування.

Проаналізувавши доводи сторони захисту щодо недопустимості вказаного відеозапису події як доказу, суд визнає їх неспроможними та приймає вказаний доказ як належний та допустимий, оскільки вищевказаний свідок здійснював відео фіксацію обставин події та добровільно видав відеозапис на підтвердження своїх показань, які надав як свідок. Фіксування ж процедури вилучення відеозапису органом розслідування як тимчасового вилучення майна, а не його добровільної видачі свідком, не потягло за собою порушень прав чи свобод ні обвинуваченого, ні інших осіб, тому не створило обставин для визнання такого доказу відповідно до положень ст.87 КПК України недопустимим.

Отже, аналіз досліджених судом доказів, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, дає можливість дійти висновку про те, що вони поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення злочинних дій та його винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Враховуючи той факт, що під час медичного огляду потерпілому було встановлено такий діагноз, як забій мошонки, то відчуття потерпілим фізичного болю презюмується і його сила не може оцінюватись суто суб`єктивним сприйняттям стороннього спостерігача або зовнішньою реакцією потерпілого.

Крім цього, наявність складу правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, закон не пов`язує з інтенсивністю фізичного болю, його тривалістю чи іншими критеріями. Кримінально караним є факт нанесення особою іншій особі удару, як одноразового різкого впливу на тіло людини за допомогою певного предмета або частини тіла (руки, ноги, голови), що завдає фізичного болю, як психічного стану особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Як особа ОСОБА_6 працездатного віку, по місцю проживання характеризується задовільно, на спеціалізованих обліках не перебуває, двічі притягувався до кримінальної відповідальності .

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (кримінальний проступок), обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому обирає вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, у виді громадських робіт, а враховуючи, що на час ухвалення вироку минули строки, передбачені ст.49 ч.1 п.1 КК України, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 3 роки, ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ст.74 ч.5 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт строком сто годин, від якого на підставі ст.74 ч.5 КК України звільнити в зв`язку з закінченням визначених ст.49 ч.1 п.1 КК України строків давності.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення - надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1