Справа № 455/455/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/356/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, інваліда ІІІ групи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 , 21 лютого 2024 року приблизно о 08 год. 00 хв., знаходячись в приміщення літньої кухні, що розташована в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своїм рідним братом ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар ножем в ділянку грудної клітки зліва, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани нижньої половини лівої передньо-бокової стінки грудної клітки, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і являються небезпечними для життя в момент заподіяння.

Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року задоволено частково клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії ухвали становить два місяці з часу проголошення ухвали до 22 квітня 2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наголошує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, його вік та стан здоров`я дозволяють застосувати до нього запобіжний захід пов`язаний із позбавленням волі, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Зазначає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України наявні.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, доводи підозрюваного та його захисника на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, у провадженні СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000096 від 21 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 21 лютого 2024 року, приблизно о 08 год. 00 хв., знаходячись в приміщення літньої кухні, що розташована в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своїм рідним братом ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар ножем в ділянку грудної клітки зліва, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани нижньої половини лівої передньо-бокової стінки грудної клітки, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і являються небезпечними для життя в момент заподіяння.

21 лютого 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у кримінальному правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України.

21 лютого 2024 року старший слідчий СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

22 лютого 2024 року клопотання старшого слідчого задоволено частково слідчим суддею Старосамбірського районного суду Львівської області.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 177,183,194 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, дійшовши висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які наведені у клопотанні, переконався, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризикам якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, терміном на два місяці, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , будучи особою 52- річного віку раніше до кримінальної або адміністративної відповідальності він не притягувався, проживає разом із матір`ю, є інвалідом III групи загального захворювання, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, конкретні обставини справи, а саме що він не вчиняв жодних дій, які б перешкодили досудовому розслідуванні, що свідчать на користь зменшення ризиків, передбачених вимогами ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, при цьому прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як на одну з підстав застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянт покликається на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, проте колегія суддів апеляційного суду зазначає, що тяжкість покарання хоча і є одним із елементів при оцінці ризиків ухилення від органу досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, однак, сама по собі не може бути достатньою підставою для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, про те, що прокурор не довів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень кримінального процесуального закону апеляційним переглядом не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4