КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/974/2024 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003366, внесеному до ЄРДР 5 жовтня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - кожного - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року та заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Києва, із загальною середньою освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань за даним вироком та призначеного за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, громадянин України, уродженець м. Києва, з загальною середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

З урахуванням ст.ст. 71-72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року і остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (два) місяців позбавлення волі;

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , українка, громадянка України, уродженка м. Києва, з загальною середньою освітою, заміжня, маюча на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваюча у декретній відпустці, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та їй призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 104, 79, 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , українка, громадянка України, уродженка м. Києва, з загальною середньою освітою, не заміжня, на утриманні має малолітню дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває у декретній відпустці, навчається дистанційно в Вищому професійному училищі № 25, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судима: вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим строком 1 рік,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та їй призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та призначеного за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 104, 75-76, 79 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки та покладено на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_13

захисників ОСОБА_14

ОСОБА_15

обвинувачених ОСОБА_9

ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду обвинувачені визнані винуватими в тому, що 4 жовтня 2021 року приблизно о 20 год., перебуваючи біля входу до приміщення магазину « ВОХ », ТОВ «ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД», розташованого за адресою: м. Київ. вул. Воскресенська 18-А, ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітньою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вступили у злочинну змову з метою здійснення таємного викрадення чужого майна, а саме товару з вищевказаного магазину, при цьому чітко розподіливши між собою ролі.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб та розподіливши ролі між собою, направлені на викрадення чужого майна, а саме продуктів харчування з магазину « ВОХ », що належить ТОВ «ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД», ОСОБА_7 разом з неповнолітньою ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та неповнолітньою ОСОБА_16 о 20.06 год., з корисливих мотивів, зайшли до приміщення магазину «ВОХ», ТОВ «ТРЕЙД ІНВЕСТЛЕНД», розташованого за адресою: м. Київ. вул. Воскресенська, 18-А.

Перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину, діючи з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що їх дії несуть таємний характер, тобто, інші покупці та робітники магазину не усвідомлюють їх злочинних дій, підійшли до полиці з алкогольними напоями, шляхом вільного доступу взяли потрібний їм за попередньою змовою товар, а саме: пляшку лікеру «Jim Beam Apple», ємкістю 0,7 л. з вартістю 301,20 грн., пляшку лікеру «Baileis», ємкістю 0,5 л. закупівельною вартістю 280,50 грн., дві пляшки «Jagermeister», ємкістю 0,5 л. кожна вартістю 218,70 грн. на загальну суму 437,40 грн., а з іншої вітрини взяли упаковку чіпсів Pringels оригінал 165 гр. вартістю 37,92 грн., чіпси сир ТМ Pringels Nacho Cheese 70 гр., вартістю 27,51 грн., чіпси Pringels сметана цибуля 165 гр., в кількості 3 шт., вартістю 40,88 грн. кожна на суму 122,65 грн., горішки Big Bob Арахис банка соль 120 г. вартістю 23 грн., яловичина Техаська 06jerky в`ялена 50 г. в кількості 3 шт., вартістю 59,80 грн. кожна на загальну суму 179,40 грн., та свинина 06jerky Октоберфест в`ялена 50 гр. в кількості 2 шт. вартістю 50,80 грн. на загальну суму 101,60 грн. Обраний товар на загальну закупівельну суму 1511,18 грн. без ПДВ ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , неповнолітня ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_16 розклали в різні місця, а саме в рюкзак, який мав при собі ОСОБА_7 , та дитячий візочок, з яким перебували в магазині неповнолітня ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, зберігаючи при собі розподілений вищевказаний товар, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та неповнолітні ОСОБА_16 та ОСОБА_9 направилися до платіжних кас та, не маючи наміру розрахуватись за обраний ними товар, намагалися пройти повз касову зону з приміщення магазину.

У цей час, коли працівники магазину, розуміючи, що останні не мають наміру розрахуватися за обраний та наявний при них товар, запропонували розрахуватися за нього, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_16 зрозуміли, що їхні злочинні дії викрито працівниками магазину, продовжили здійснювати свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства щодо працівників магазину, які намагалися їх затримати разом з викраденим товаром. А саме, ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 стали вчиняти активні дії, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я працівників магазину, з метою відволікти їх та зашкодити затриманню інших осіб, та дати змогу ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_9 довести свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме товарами з магазину «ВОХ» до кінця, та розпорядитися ними.

У подальшому, довівши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_16 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим товаром розпорядилися на власний розсуд.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк попереднього ув`язнення строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 27 квітня 2023 року.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року про виправлення описки п`ятий абзац резолютивної частини вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року у частині призначення покарання ОСОБА_6 викладено у наступній редакції: «На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та призначеного за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 2 червня 2023 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 13 вересня 2023 року».

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також в частині визначення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, призначених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити рішення, яким:

- визначити остаточне покарання ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці; доповнити резолютивну частину вироку посиланням про початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , виклавши шостий абзац резолютивної частини вироку у наступній редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 13 вересня 2023 року. Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання його попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 27 квітня 2023 року».

- визначити остаточне покарання ОСОБА_9 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. У решті вирок залишити без змін.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції невірно призначив остаточне покарання ОСОБА_6 , застосувавши ст. 71 КК України та призначивши йому остаточне покарання за сукупністю вироків. Відповідно до оспорюваного вироку, ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення до ухвалення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року. Прокурор наголошує, що відповідно до мотивувальної частини вироку суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 необхідно призначити остаточне покарання за даним вироком у відповідності зі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань. Однак, у подальшому остаточне покарання ОСОБА_6 визначив з урахуванням ст. 71 КК України, а саме: за сукупністю вироків, приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року. Також, в порушення ч. 4 ст. 374 КПК України в резолютивній частині вироку стосовно ОСОБА_6 не зазначено про початок строку відбування покарання за даним вироком та невірно застосовано принцип визначення остаточного покарання ОСОБА_9 на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, а саме шляхом часткового складання призначених покарань.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_9 , прокурор вказує, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року ОСОБА_9 було засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, а за даним вироком - 4 роки позбавлення волі, а тому остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі могло бути призначено лише шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеним вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року, однак, суд застосував принцип часткового складання призначених покарань, що суперечить змісту вироку.

Також прокурор стверджує, що при ухваленні вказаного вироку стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 районний суд невірно застосував ст. 76 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню, в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, та поклав на останніх обов`язки, які на даний час не передбачені законом. Внаслідок такої помилки місцевого суду становище обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було незаконно покращено. Замість передбаченої в законі заборони виїжджати за межі України з будь-якою метою, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заборонено виїзд без погодження з уповноваженим органом тільки на постійне місце проживання. Водночас, обов`язки, покладені на обвинуваченого, є елементом кримінально-правового обтяження, яке покладається судом на винну особу. Невиконання такого обов`язку призводить до безумовного відбуття призначеного покарання. Виправлення помилки місцевого суду можливе шляхом зміни судового рішення, а саме зміни резолютивної частини вироку шляхом визначення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обов`язків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу.

Прокурор зазначає, що ухвалою суду фактично змінено спосіб призначення покарань - замість сукупності вироків (ст. 71 КК України) покарання призначено за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК України), змінено строк, з якого рахується відбування покарання. При цьому, вирішуючи питання про виправлення арифметичних чи граматичних помилок (описок), допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст такого рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, а тому виправлення допущених у вироку чи ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.

Водночас, ухвалою внесено зміни до вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 та фактично змінено спосіб призначеного йому покарання та початок строку відбування покарання.

Представник потерпілої особи, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Враховуючи позицію учасників апеляційного розгляду, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційних скарг, захисників та обвинувачених, які не заперечували проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону не у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК Українине досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і ніким з учасників апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених судом першої інстанції обставин дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України:

- обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я;

- обвинуваченихОСОБА_6 та ОСОБА_9 , як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) за попередньою змовою групою осіб.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій кожного з обвинувачених в апеляційних скаргах та під час апеляційного розгляду не оскаржуються.

При цьому колегія суддів враховує, що в апеляційних скаргах не оскаржується призначене кожному з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, призначене за ч. 2 ст. 186 КК України, а також можливість звільнення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням на кожну з них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при визначенні остаточного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , та при покладенні на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 одного з обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також в частині обрахування строку покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі у виді 4 років.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 5 років 1 (одного) місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили 4 липня 2023 року. Оскільки злочин, за який засуджено ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, суд дійшов висновку про необхідність призначення остаточного покарання за вказаним вироком у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань.

Разом з тим, зазначивши у мотивувальній частині підстави застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання, у резолютивній частині вироку суд застосував положення ст. 71 КК України та призначив остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, про що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі, а, відтак, вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Окрім того, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України оскаржуваним вироком зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 27 квітня 2023 року, проте, не вказано, з якого часу вказаний строк обраховується.

З огляду на те, що положеннями ст. 374 КПК України є обов`язковим вказівка на початок строку покарання, колегія суддів вважає і в цій частині обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, та доходить висновку, що строк покарання обвинуваченому слід обраховувати з дня проголошення вироку - 13 вересня 2023 року, з зарахуванням у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 27 квітня 2023 року.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій ОСОБА_9 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Так, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі і встановивши, що вказаний злочин нею вчинено до постановлення вироку Броварським міськрайонним судом Київської області від 6 березня 2023 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнено з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та призначеного за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року, призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, що суперечить змісту вироку, оскільки призначене остаточне покарання повинно було б перевищувати строк покарання, призначений ОСОБА_9 за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, проте, неправильно застосував принцип призначення остаточного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КПК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора, в якому не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої, колегія суддів вважає правильним при призначенні остаточного покарання обвинуваченій ОСОБА_9 застосувати принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, більш суворим, призначеним за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року у виді 5 років позбавлення волі, з визначенням остаточного розміру покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, який призначений оскаржуваним вироком, - у виді 5 років позбавлення волі.

Є небезпідставними і доводи прокурора про покладення на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 при звільненні від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком обов`язку, непередбаченого ст. 76 КК України, а саме, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти, серед інших обов`язків, обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині також є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що вирок суду на підставі ст. 407, 409 КПК України підлягає змінів частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , а апеляційна скарга заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 - до задоволення.

Окрім того, колегія суддів вважає обґрунтованою і апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 .

Так, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що оскаржуваним вироком ОСОБА_6 остаточне покарання призначене на підставі ст. 71-72 КК України, як зазначено у вироку.

Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року про виправлення описки п`ятий абзац резолютивної частини вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року у частині призначення покарання ОСОБА_6 викладено у наступній редакції: «На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та призначеного за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 2 червня 2023 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 13 вересня 2023 року».

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Отже, судом можуть бути усунуті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками, що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, тобто, таких, яких суд припустився сам, однак при вирішенні цих питань суд не вправі змінювати зміст судового рішення.

Окрім того, як вбачається з аналізу вимог кримінального процесуального закону (ст. ст. 379, 421 КПК України) та роз`яснень п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 3 червня 2016 року «Про правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ», питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону віднесено до компетенції судів вищих інстанцій i не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно.

З огляду на те, що ухвалою суду від 14 вересня 2023 року вирішено питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону, що віднесено до компетенції апеляційного суду і не є опискою, тобто, фактично змінено зміст оскаржуваного вироку, ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року про виправлення описки скасувати.

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - кожного - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, змінити в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 :

- На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених за даним вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року покарань за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 13 вересня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 27 квітня 2023 року до 13 вересня 2023 року;

- На підставі ч. 4 ст. 70 КК України обвинуваченій ОСОБА_9 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 5 років позбавлення волі, призначеного за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі;

- обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі ст. 76 КК України покласти обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , які утримуються під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4