ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/3260/23

Провадження 1-кп/621/88/24

28 травня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпіла - ОСОБА_4 (не з`явилася),

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №621/3260/23 (провадження ЄРДР №0000140 від 12.04.2023) за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Геніївка Зміївського району Харківської області, громадянин України, не одружений, не працює, освіта середня спеціальна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 статті 185, ч.1 статті 357 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2023, у вечірній час, ОСОБА_5 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього виник умисел направлений на викрадення банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , тобто офіційного документу, яка належить ОСОБА_4 , з метою подальшої крадіжки грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_4 , тобто з корисливих мотивів.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу, ОСОБА_5 , в той же день і час, перебуваючи за місцем свого проживання, в приміщенні житлового будинку за вищевказаною адресою, достовірно знаючи, де ОСОБА_4 зберігає свою банківську картку, скориставшись відсутністю останньої, та тим, що його дії ніким помічені не будуть, зайшов до спальної кімнати ОСОБА_4 , де діючи умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, викрав банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , та відноситься до платіжної картки - електронного платіжного засобу, та є офіційним документом, відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про інформацію», «Про банки і банківську діяльність».

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як викрадення офіційного документа, вчинені з корисливих мотивів, тобто як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України.

В подальшому, в той же день і час, 07.04.2023 року, у ОСОБА_5 , який знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після викрадення банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник умисел на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність грошових коштів в сумі 2000,00 гривень на банківському рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, у період дії в Україні воєнного стану, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, та в подальшому неодноразово продовженого, використовуючи зазначену банківську картку АТ «Універсал Банк» з № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , в період часу з 12:49 години 09 квітня 2023 року по 18:12 годину 10 квітня 2023 року, шляхом розрахунку банківською карткою за придбані товари в магазинах, розташованих на території: АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 , по АДРЕСА_4 , по АДРЕСА_5 ; а також в смт Слобожанське Чугуївського району Харківської області: по АДРЕСА_6 , по АДРЕСА_6 , по АДРЕСА_7 , по АДРЕСА_8 , по АДРЕСА_9 ; та в АДРЕСА_10 , здійснив викрадення з банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Універсал Банк» грошових коштів в сумі 1977,10 гривень, що належали ОСОБА_4 , розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

В судове засідання з`явилися прокурор, обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просила не позбавляти останнього волі.

З урахуванням думки учасників судового засідання, суд, на підставі положень статті 325 КПК України, вирішує проводити судовий розгляд без участі потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_7 підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 07.04.2023, у вечірній час, знаходився вдома за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де попросив у матері ОСОБА_4 гроші на кросівки, однак остання йому відмовила. При цьому він достеменно знав, що мати на свою банківську картку отримала грошову допомогу як внутрішньо переміщена особа в сумі 2000,00 гривень, пароль від її картки йому також відомий, оскільки неодноразово допомагав матері вводити його через телефонні програми. Скориставшись тим, що ОСОБА_4 вийшла з хати, він з її сумки, що знаходилася в спальні матері, викрав банківську картку, після чого пішов до свого товариша, в якого проживав приблизно три доби. За цей час він ходив по різних магазинах у селах Геніївка, Шелудьківка та селищі Слобожанському Чугуївського району Харківської області, де купував пиво, продукти харчування, і розраховувався банківською карткою, таким чином заволодівши грошовими коштами в сумі приблизно 2000,00 гривень. Після того, як гроші на картці закінчилися, він повернувся додому. За цей час ОСОБА_4 вже звернулася до поліції з заявою про вчинену крадіжку. На даний час він усвідомив всю протиправність вчинених дій, повернув матері банківську картку, а згодом заробив і повернув матері викрадені кошти. На даний час влаштувався працювати робочим до ТОВ "Жилстрой-1" і більше ніяких правопорушень не вчиняв. Щиро розкаюється та просить не позбавляти волі.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Частиною першою статті 357 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

Згідно примітки до статті 358 Кримінального кодексу України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02.10.1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 статті 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки, тощо).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Електронний платіжний засіб має містити обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2019 року по справі № 454/420/17 зазначив, що "аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів.і відповідно предметом злочину передбаченого ч. 1 статті 357 Кримінального кодексу України. Крім того, така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, який викладено у постанові від 20 червня 2011 року, згідно з яким за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки, як платіжні інструменти засоби доступу до банківських рахунків, відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів"

Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого, оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України, тобто у викраденні офіційного документа вчинене з корисливих мотивів, та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, не працюючий, не одружений, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, освіта середня спеціальна, раніше не судимий.

Згідно статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Правопорушення, передбачене ч.1 статті 357 Кримінального кодексу України, яке інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.2 статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком.

Правопорушення, передбачене ч.4 статті 185 Кримінального кодексу України, яке інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.5 статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином.

Відповідно до ч.1 статті 66 Кримінального кодексу України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 1 статті 357 Кримінального кодексу України за викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк, в зв`язку з чим, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Санкцією частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України за таємне викрадення сужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, в зв`язку з чим, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, належить визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

При цьому, з огляду на відомості про особу та поведінку обвинуваченого, який раніше не судимою особою, щиро покаявся, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, добровільно повернув викрадене майно та відшкодував шкоду потерпілій, тобто активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій матеріального й морального характеру у потерпілого, належну процесуальну поведінку протягом судового розгляду та відсутність відомостей про вчинення інших правопорушень, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без реального відбуття призначеного покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Відповідно до ч.1 статті 75 Кримінального кодексу України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжні заходи в кримінальному провадженні не застосовувалися

Речові докази по справі, а саме: банківську карту "Universal Bank" (monobank) № НОМЕР_1 - вважати повернутими потерпілій.

Арешт на майно, а саме: банківську карту "Universal Bank" (monobank) № НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді від 14.04.2023 у кримінальному провадженні № 0000140 - скасувати

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення даного вироку, а саме з 28.05.2024.

Арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні ЄРДР №0000140, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14.04.2023 на банківську карту "Universal Bank" (monobank) № НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази по справі, а саме: банківську карту "Universal Bank" (monobank) № НОМЕР_1 - вважати повернутими потерпілій.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 28.05.2024.

Суддя ОСОБА_1