Справа № 276/15/24
Провадження по справі 1-кп/276/50/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000799 від 09.10.2023 з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Іршанськ, Коростенського району, Житомирської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, інвалід ІІ групи, потерпілий внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії, на утриманні осіб не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

07.10.2023 близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією РФ введено воєнний стан, перебуваючи в приміщенні гуртожитка за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, викрав велосипед торгівельної марки «Ardis» моделі «Flex», чорно-червоного кольору, вартістю 3178,02 грн., що належить ОСОБА_7 , який за допомогою власної фізичної сили виштовхав на подвір`я та після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна, потерпілій ОСОБА_7 завдано збитку на загальну суму 3178,02 грн.

Вказані суспільно небезпечні діяння ОСОБА_5 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що велосипед він не викрадав, а в один із днів, точно дати не пам`ятає, неповнолітні хлопці біля його будинку по АДРЕСА_3 , попросили його накачати заднє колесо, так як там злетіла покришка, він взяв велосипед та завів до свого знайомого ОСОБА_8 , який проживає в цьому ж будинку та який накачав колесо на велосипеді. ОСОБА_5 зазначив, що велосипед залишився у нього, де ділися діти, які привели цей велосипед він не знає, із вказаним велосипедом по смт. Іршанськ він не ходив. Наступного дня до його будинку приїхали працівники поліції, які і вилучили вказаний велосипед. З приводу застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 заперечував, так як вважає, що він не хворіє на психічну хворобу.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом, що викрадення велосипеда було вчинено ОСОБА_5 , оскільки він вказаний факт заперечує та вказує, що діти привели йому велосипед для ремонту, а тому у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру слід відмовити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, зазначив, що вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які свідчать про те, що свідок ОСОБА_9 бачила, що саме ОСОБА_5 у день викрадення виводив велосипед з гуртожитку, з відеозаписів та протоколів впізнання вбачається, що саме ОСОБА_5 вів у руках велосипед, схожий на викрадений, а не діти, вказаний велосипед було вилучено поряд з будинком, де проживає ОСОБА_5 , та даний велосипед мав пошкодження, на які вказала потерпіла та свідки. З урахуванням наведеного, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи від 19.12.2023 прокурор просив суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_5 викрадення велосипеда потерпілої в умовах воєнного стану, вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_9 , а також письмовими документами, висновком експерта та відеозаписами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що точної дати не пам`ятає, але десь у жовтні 2023 року, коли вона перебувала за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 разом з дітьми, її син ОСОБА_13 близько 11 години спустився на перший поверх, де він залишає свій спортивний велосипед, щоб разом з друзями поремонтувати його та покататися, проте через декілька хвилин син повернувся та повідомив, що велосипед викрали, після цього потерпіла відразу зателефонувала до поліції. Потерпіла також зазначила, що велосипед син залишив на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 десь за два дні до його викрадення, з ОСОБА_5 ні вона, ні її син ОСОБА_14 не були знайомі та велосипед йому не давали. Вказаний велосипед спортивного типу чорного кольору вона придбала на день народження своєму сину близько 5 років тому у магазині десь за 5 тис. грн. На момент викрадення велосипед був з пошкодженнями, у нього була відсутня педаль та пошкоджене заднє колесо. Вказаний велосипед працівники поліції в подальшому повернули їй у такому ж стані, які він був до викрадення.

Аналогічні покази в судовому засіданні надав неповнолітній ОСОБА_10 , який зазначив, що раніше він проживав у гуртожитку по АДРЕСА_2 і в той час як він там проживав десь у жовтні 2023 року його велосипед спортивного типу червоно-чорного кольору зламався, у нього відпала ліва педаль та спустило заднє колесо, він поставив його в гуртожитку на першому поверсі зліва від входу, де зберігалися інші велосипеди. Після цього він поїхав в село і через декілька днів повернувся та побачив, що його велосипед зник з того місця в гуртожитку, де він його залишив, про що повідомив мамі, яка і викликала поліцію. Також в день виявлення крадіжки велосипеда він телефонував своєму другу ОСОБА_15 щоб той поміг йому знайти велосипед і вони разом на протязі дня шукали по селищу велосипед, але його так і не знайшли. Десь через два дні, коли свідок повернувся до дому зі школи, то побачив вдома свій велосипед, який виявили та повернули поліцейські, і у вказаного велосипеда вже було підкачане заднє колесо. Свідок зазначив, що не просив нікого, у тому числі свого друга ОСОБА_16 , самостійно лагодити його велосипед чи завозити його іншим особам щоб там поремонтували та його друг також не повідомляв свідка, що відремонтує велосипед чи завезе іншим особам для ремонту, ОСОБА_5 він до цих подій ніколи не знав та не просив його ремонтувати свій велосипед.

Показання ОСОБА_10 підтвердив неповнолітній ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що точної дати не пам`ятає, десь в восени 2023 року до нього зателефонував його друг ОСОБА_13 та повідомив, що пропав його велосипед чорно-червоного кольору фірми «Ардіс», який стояв у гуртожитку в смт. Іршанськ на першому поверсі та попросив допомогти знайти його, на що свідок погодився і в цей день вони разом шукали велосипед в гуртожитку, а потім по селищу, питали сусідів, в магазинах, але велосипед так і не знайшли. Свідок зазначив, що до викрадення велосипеда у нього була поламана педаль так як вони ще не поремонтували його, проте ОСОБА_13 не казав свідку самостійно ремонтувати його велосипед чи завозити до когось для проведення ремонту та свідок такого не робив, взагалі ОСОБА_14 не давав дозвіл користуватися його велосипедом та свідок цього не робив, ОСОБА_5 бачить вперше в судовому засіданні. Через декілька днів після пошуку велосипеда, як свідок із ОСОБА_17 були у школі, то бачили як мама ОСОБА_14 вже вела у руках вказаний велосипед до свого дому, у нього так і була поламана педаль.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що проживає в АДРЕСА_3 на 5 поверсі, а ОСОБА_5 проживає на 2 поверсі вказаного будинку. В один із днів осені 2023 року, точної дати не пам`ятає, свідок приїхав до свого будинку та його з балкону покликав ОСОБА_5 і попросив взяти насос щоб підкачати колесо. Свідок піднявся до ОСОБА_5 , зайшов до його квартири, де в коридорі стояв велосипед спортивного типу чорного кольору з червоними написами. Свідок накачав заднє колесо велосипеда, яке було спущене, поправив задню покришку, на інші пошкодження велосипеда він уваги не звернув. Інших осіб в цей час у квартирі ОСОБА_5 не було, свідок не питав, де він взяв цей велосипед та раніше також не бачив щоб ОСОБА_5 на ньому їздив.

Факт вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та вчинення його саме ОСОБА_5 окрім показів потерпілої та свідків підтверджується також сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а саме :

- рапортом чергового Коростенського РУП про надходження 08.10.2023 о 13:37 на лінію «102» повідомлення від ОСОБА_7 про те, що продовж ночі невідома особа таємно викрала велосипед сина ОСОБА_14 чорного кольору;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.10.2023, відповідно до якого в приміщенні гуртожитку по АДРЕСА_2 виявила відсутність свого велосипеду чорного кольору, який купувався 5 років назад;

- протоколом огляду від 09.10.2023 на відкритій ділянці місцевості, що розташована біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено велосипед марки «ARDIS FLEX 26», чорного кольору, з номером рами НОМЕР_1 , в якого відсутня ліва педаль, підніжка, відсутні всі тормозні колодки, заднє колесо спущене;

- протоколом огляду речей і документів від 09.11.2023, під час якого оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження від 07.10.2023, що встановлена в магазині ФОП ОСОБА_18 по АДРЕСА_4 , на якому зафіксовано особу, що зовні схожа на ОСОБА_5 , одягнута в штани та куртку військового камуфляжного кольору, яка за допомогою власної фізичної сили вела велосипед, який за зовнішніми ознаками схожий на викрадений. Вказана особа залишає велосипед біля входу в магазин, заходить в середину магазину та о 18:37 виходить з приміщення магазину, забирає велосипед та прямує далі по АДРЕСА_4 ;

- протоколом огляду речей і документів від 09.11.2023 під час якого оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження від 07.10.2023, що встановлена в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_4 , на якому зафіксовано особу, зовні схожу на ОСОБА_5 , одягнуту в штани та куртку військового одягу оливкового кольору, яка в 17 год. 56 хв. за допомогою власної фізичної сили вела велосипед чорного кольору з червоними вставками, який спочатку залишає велосипед біля лавки, ходить по проїзній частині, а в подальшому забирає залишений ним велосипед біля лавки та прямує далі.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2023 за участі ОСОБА_18 , яка впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка заходила до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 07.10.2023 у військовій формі та була з велосипедом чорно-червоного кольору;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2023 за участі ОСОБА_19 , яка впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 07.10.2023, одягнута в камуфляжну форму, йшла з велосипедом чорно-червоного кольору по АДРЕСА_4 .

- висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-23/13408-ТВ від 19.10.2023, відповідно до якого ринкова вартість велосипеда торгівельної марки «Ardis» моделі «Flex» станом на 08.10.2023 могла становити 3178,02 грн.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 , яка вказала, що бачила ОСОБА_5 07.10.2023 у вечірній час поблизу місця вчинення злочину, а саме біля приміщення гуртожитка за адресою: АДРЕСА_2 , який виходив з велосипедом в руках та повів його по вул. Шкільній у напрямку магазину «Смак».

Дані протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 підтверджуються її показаннями, дослідженими судом в порядку ч.11 ст.615 КПК України, які зафіксовані за допомогою технічних засобів відеофіксації та відповідно до яких свідок ОСОБА_9 показала, що у жовтні 2023 року у обідню пору вона перебувала в парку, що розташований поблизу гуртожитку по АДРЕСА_2 та бачила як поряд з вказаним будинком ходив ОСОБА_20 , якого вона знає вже близько 5 років та який був одягнутий у військовий одяг з капюшоном на голові, після чого він зайшов до гуртожитку через центральний вхід. У подальшому свідок пішла на «Нову пошту», і повертаючись десь через 40 хвилин до гуртожитку бачила, як ОСОБА_5 в руках вже вів велосипед темного кольору та йшов від гуртожитку в сторону магазину «Смак». Велосипед ОСОБА_5 припідняв за сідло, так як заднє колесо було спущено чи замкнуто і так його і вів. Чий це був велосипед свідок не знала, проте десь о 8 годині вечора в цей же день у групу в месенджері знайома ОСОБА_21 скинула повідомлення чи ніхто не бачив велосипед, який був вкрадений, та свідок їй написала, що бачила, як ОСОБА_22 вів схожий велосипед.

В аспекті дослідження таких доказів як протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.11.2023, суд застосовує положення ч. 11 ст. 615 КПК України, відповідно до яких показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

При цьому частиною 4 ст. 95 КПК України визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено, станом на момент розгляду даної справи дію воєнного стану не скасовано.

Відповідно до ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Аналізуючи дані положення, суд дійшов висновку, що дане кримінальне провадження (стадія досудового розслідування та судового розгляду) здійснюється в умовах воєнного стану.

При цьому суд зауважує, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. Вказане кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18).

Крім того, під час розгляду справи судом вживалися всі заходи щодо безпосереднього допиту свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, зокрема, судом здійснювалися судові виклики свідка, до Коростенського РУП 4 рази направлялися ухвали про здійснення приводу свідка ОСОБА_9 , які не було виконано, у тому числі з відмовою свідка від участі в засіданні через побоювання нею ОСОБА_5 , на свідка накладено грошове стягнення за невиконання процесуальних обов`язків. Також судом встановлено, що зазначений вище допит свідка ОСОБА_9 здійснювався під відеозапис, а отже наведені докази є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-90, 94-95, 615 КПК України.

Так, оцінюючи всі досліджені під час судового розгляду докази, судом встановлено, що показання ОСОБА_5 про те, що він не викрадав велосипед, а такий йому привели діти для ремонту спростовуються наданими стороною обвинувачення доказами, які є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, а навпаки доповнюють один одного щодо обставин вчинення суспільно-небезпечного діяння, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність вчинення інкримінованих ОСОБА_5 дій поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. Покази надані потерпілою та свідками у ході судового розгляду кримінального провадження є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані та дослідженні у кримінальному провадженні докази у їхній сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 19.12.2023 № 588-2023 встановлено, що ОСОБА_5 у період часу вчинення протиправного діяння та після цього страждає на хронічне захворювання у вигляді афективно-маячного (шизофреноподібного) розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (посттравматичного, дисциркуляторного) з характерологічними змінами особистості по органічному типу, що позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами зі ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Так, згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 19.12.2023 № 588-2023 ОСОБА_5 страждає в даний час та страждав під час коли було скоєно інкриміновані йому дії, на хронічне захворювання у вигляді афективно-маячного (шизофреноподібного) розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (посттравматичного, дисциркуляторного) з характерологічними змінами особистості по органічному типу. Під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та в даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З листа КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 17.11.2023 вбачається, що ОСОБА_5 знаходиться на стаціонарному лікуванні з 24.10.2023 по даний час з діагнозом «афективно-маячний розлад на фоні органічного ураження головного мозку з характерологічними змінами особистості по органічному типу», орієнтовна дати виписки - 27.11.2023.

Виходячи з роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого суспільно-небезпечного діяння, дані про його особу, стан здоров`я, думку учасників судового провадження, та вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Окрім того, суд зазначає згідно п.6 Правил надання примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.08.2017 року № 992 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2017 р. за № 1408/31276, примусові заходи медичного характеру застосовуються у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до місця проживання пацієнтів. Мережа спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги затверджується наказом Міністерства охорони здоров`я України.

Процесуальні витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи, вартістю 956 грн. та судової молекулярно-генетична експертизи, вартістю 1552,64 грн. відносяться на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 370, 372, 376, 505, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000799 від 09.10.2023 за ч. 4 ст.185 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його проживання, у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Роз`яснити, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Повний текст ухвали оголошено 01.07.2024 о 15 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1