Справа № 308/8891/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0000034 від 23.02.2024, про накладення арешту,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що СУ ГУНП Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 23.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Берегівського району Закарпатської області, групою осіб за попередньою змовою здійснюється незаконний, без дозвільний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення в особливо великих розмірах, внаслідок чого спричинено тяжкі наслідки державним інтересам.

29.05.2024 було проведено санкціонований Ужгородським міськрайонним судом обшук в домогосподарстві, господарських спорудах та будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого вилучено: мобільний телефон марки «SAMSUNG A54 Gt» ІМЕІ: НОМЕР_1 , та НОМЕР_2 в якому вставлена картка оператора «ІНФОРМАЦІЯ_2» НОМЕР_3 .

В клопотанні вказано, що накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів, а тому просить накласти арешт на таке.

В судове засідання прокурор і власник майна не з`явилися.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 23.02.2024 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 3 ст. 240 КК України.

27.05.2024 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано дозвіл групі слідчих у кримінальному провадженні №0000034 на проведення обшуку в домогосподарстві, господарських спорудах та будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) з метою відшукання та вилучення фіктивних документів щодо видобування та перевезення піщано-гравійної суміші чи річкових наносів, чорнових записів щодо видобування та реалізації піщано-гравійної суміші чи річкових наносів, мобільних телефонів.

З протоколу обшуку від 29.05.2024 видно, що за вищевказаною адресою було проведено обшук, в ході якого вилучено: мобільний телефон марки «SAMSUNG A54 Gt» ІМЕІ: НОМЕР_1 , та НОМЕР_2 , в якому вставлена картка оператора «ІНФОРМАЦІЯ_2» НОМЕР_3 .

Вилучене за постановою слідчого від 30.05.2024 визнано речовими доказами.

В клопотанні вказано, що мобільний телефон належить ОСОБА_4 .

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

З системного аналізу вищевказаної норми можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

При цьому прокурором не доведено, що вказаний мобільний телефон відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Тож, слідчий суддя зазначає, що арешт мобільного телефона може призвести до обмеження права власності особи, в якої він був вилучений, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на речі, вилучені під час проведення обшуку 29.05.2024 в домогосподарстві, господарських спорудах та будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «SAMSUNG A54 Gt» ІМЕІ: НОМЕР_1 , та НОМЕР_2 , в якому вставлена картка оператора «ІНФОРМАЦІЯ_2» НОМЕР_3 , відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1