У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1366/23

03 квітня 2024 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Горохолина Богородчанського району Івано-Франківської області, місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , засудженого вироком Богородчанського райойнного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року за ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України, про зарахування у строк покарання строк перебування його під домашнім арештом,

в с т а н о в и в:

Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

В клопотанні, яке надійшло 25.03.2024р., засуджений ОСОБА_3 просить суд задовольнити його клопотання повністю та зарахувати в строк покарання строк перебування його під домашнім арештом, у відповідності до положень ст. 72 КК України. В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування, у відповідності до Закону України «Про попереднє ув`язнення» підлягає зарахуванню в строк покарання в перерахунку визначеному ст. 72 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої проти клопотання заперечила та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Богородчанського райойнного суду Івано-Франківської області від 22.08.2023р., застосовано до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжних захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю, строком на 60 (шістдесят) діб, терміном до 20 жовтня 2023 року (включно), починаючи з 22 серпня 2023 року, заборонивши йому залишати житло з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин по АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 рокуОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, який обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 537 КПК України, при виконанні вироків суд, визначений частиною другою статті 539 Кодексу, вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.

Згідно ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час і після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ( редакції Закону від 18.05.2017) попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Аналіз вище наведених норм закону дає підстави вважати, що перебування обвинуваченого під домашнього арешту до приведення вироку до виконання не є попереднім ув`язнення особи, а тому цей строк не підлягає зарахуванню в строк покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, вимоги засудженого про зарахування йому у строк покарання строк перебування під домашнім арештом та на волі до приведення вироку до виконання не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. 72 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування у строк покарання строк перебування його під домашнім арештом відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1