Справа № 308/783/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 09.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 09.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що:

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та діє по теперішній час.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 09 січня 2024 року близько 06 години 25 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території автовокзалу «Ужгород 1», що за адресою м. Ужгород, вул. Станційна, 2, побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка перебувала на платформі вокзалу. В цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок відкритого викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , біля якої знаходилися дорожня валіза та рюкзак, після чого відкрито заволодів рюкзаком, чорного кольору, без маркування, у якому знаходилися наступні речі: гаманець із грошовими коштами у сумі 200 Євро (що за курсом НБУ на 09.01.2024 становить 8 358 гривень), 970 гривень, банківська картка НОМЕР_1 «Bank Polski», жіночний смарт годинник без маркування, навушники марки «Gmb audio», портативний зарядний пристрій павербанк марки «Loilink 5 000 mAh» закордонний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після, маючи можливість розпоряджатись викраденим майном, зник з місця події та побіг в сторону вулиці Станційна, де біля будинку 46 був виявлений та затриманий працівниками поліції. Своїми умисними діями ОСОБА_4 , завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму, що встановлюється.

Слідчий зазначає, що за таких обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

У клопотанні вказано на те, що 09.01.2024 в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , затримано та поміщено до ІТТ №1 в м. Ужгород.

Цього ж дня, 09.01.2024 встановивши достатність доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та мешканцю АДРЕСА_1 , оголошено повідомлення про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначає, що підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Вознесенка Перша, Арцизького району Одеської області, громадянин України, українець за національністю, тимчасово непрацюючий, неодружений, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий Вироком Арцизького міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2021, за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 162 та ч. 2 ст. 342 КК України, та засуджений до покарання до покарання у вигляді примусового лікування.

У клопотання містяться посилання на ч.ч. 1,2 ст. 177, ст. 178, п.4 ч.1. ст. 184 КПК України.

Слідчий зазначає, що враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим.

При цьому у клопотанні вказано на те, обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки він на території м. Ужгорода не має постійного місця проживання, не працює, немає сталих, міцних соціальних зв`язків, та розуміючи невідворотність призначення йому покарання терміном до 10 років позбавлення волі за вчинений ним тяжкий злочин ОСОБА_4 може зникнути від слідства і суду.

Слідчий зазначає, що вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні вказано на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1. ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового слідства, слідства, зокрема це підтверджується тим, що він немає місця визначеного проживання на території Закарпатської області, та оскільки він, підозрюється у умисному корисливому тяжкому злочині, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду: незаконно впливати на свідків, представника потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, та останньому відомі прізвища та адреса проживання свідків, та потерпілих, та має реальну можливість спілкуватися з потерпілою та свідками, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків та представника потерпілого даного кримінального провадження; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий зазначає, що 11 січня 2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , було задоволено клопотання слідчого, погодженого з прокурором та винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 60 560 гривень, строком до 08 березня 2024 року.

В ході досудового розслідування, виникла необхідність в отриманні висновків ряду експертиз, виконання яких було доручено Закарпатському НДЕКЦ, зокрема: отримати висновок товарознавчої експертизи, виконання якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України; отримати тимчасовий доступ до медичної документації підозрюваного ОСОБА_4 , що знаходиться у володінні КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради, за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-га Екіпажна, 4; провести судово-психіатричну експертизу на стан осудності підозрюваного ОСОБА_4 ; скласти обвинувальний акт/клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і реєстр матеріалів досудового розслідування та відповідно до ст. 293 КПК України вручити його підозрюваним; при необхідності виконати інші необхідні слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування по даним кримінальним правопорушенням.

Після отримання вищезазначеної інформації і в залежності від відображених у ній даних, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а також ознайомити підозрюваного ОСОБА_4 його захисника з матеріалами кримінального провадження та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

У клопотанні вказано на те, що оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершується 08 березня 2024 року, завершити досудове розслідування до вказаних строків неможливо, та разом з тим ризики, які встановлені слідчим суддею застосуванні запобіжного заходу 11 січня 2024 року не зменшились, зокрема підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з взяттям під варту.

В зв`язку з цим є необхідність у продовженні даного запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176-179, 183, 184, 194, 199 КПК України, слідчий просить: продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вознесенка Перша, Арцизького району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, тимчасово непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Вироком Арцизького міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2021, за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 162 та ч. 2 ст. 342 КК України, та засуджений до покарання до покарання у вигляді примусового лікування, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строків досудового розслідування, із визначенням розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Просив приєднати до матеріалів клопотання постанову про продовження строків досудового розслідування, та постанову про призначення судової психіатричної експертизи.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що проти задоволення клопотання заперечує. Підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів .

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів .

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000053 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

09.01.2024 в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , затримано та поміщено до ІТТ №1 в м. Ужгород.

Цього ж дня, 09.01.2024 встановивши достатність доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та мешканцю АДРЕСА_1 , оголошено повідомлення про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Так, підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Вознесенка Перша, Арцизького району Одеської області, громадянин України, українець за національністю, тимчасово непрацюючий, неодружений, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий Вироком Арцизького міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2021, за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 162 та ч. 2 ст. 342 КК України, та засуджений до покарання у вигляді примусового лікування.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.01.2024; протоком огляду місця від 09.01.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 09.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від09.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.01.2024; протоколом огляду предмету від 09.01.2024; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 .

11 січня 2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання слідчого, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вознесенка Перша, Арцизького району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, тимчасово непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, а саме до 08.03.2024 року. Також визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури від 05.03.2024 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження, до 09.04.2024 року.

Постановою слідчого в межах даного кримінального провадження від 01.03.2024 року призначено судово-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя вважає, що сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

На даний час прокурором та слідчим доведено, що завершити досудове розслідування до 09.04.2024 (в межах строку дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою) неможливо.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, є обґрунтована необхідність у продовженні строку досудового розслідування, для проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме: в ході досудового розслідування, виникла необхідність в отриманні висновків ряду експертиз, виконання яких було доручено Закарпатському НДЕКЦ, зокрема: отримати висновок товарознавчої експертизи, виконання якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України; отримати тимчасовий доступ до медичної документації підозрюваного ОСОБА_4 , що знаходиться у володінні КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради, за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-га Екіпажна, 4; провести судово-психіатричну експертизу на стан осудності підозрюваного ОСОБА_4 ; скласти обвинувальний акт/клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і реєстр матеріалів досудового розслідування та відповідно до ст. 293 КПК України вручити його підозрюваним; при необхідності виконати інші необхідні слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування по даним кримінальним правопорушенням.

На даний час досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, проводяться слідчі та процесуальні дії, встановлюються обставини в межах вказаного кримінального провадження, здійснюється збирання доказів, - однак завершити досудове розслідування через необхідність проведення значених слідчих та процесуальних дій не надається за можливе.

Вказані слідчим у клопотанні слідчі та процесуальні дії мають доказове значення у провадженні, є необхідними для об`єктивного розслідування кримінального провадження та не є вичерпними, оскільки після їх проведення може виникнути необхідність у проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

Окрім того, із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, в тому числі і вищенаведених, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним та його захисником, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які направити до суду для розгляду по суті.

Слідчий суддя вважає, що на даний час є достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

На даний час, виходячи із матеріалів клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

На переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування, доведено що продовжують існувати ризики, що існували і на час обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу підозрюваного незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь.

Оцінка яким уже надана в ухвалі слідчого судді при обранні ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час продовжують існувати та такі не зменшились.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також, те що продовжують існувати ризики, що були встановлені слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 18 запобіжні заходи, затримання особи Кримінального процесуального Кодексу України (надалі КПК України).

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З поданого клопотання вбачається, що строк дії ухвали про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави закінчується 08.03.2024 року.

Разом із тим, завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не вбачається за можливе, у зв`язку із наявними об`єктивними причинами, що наведені вище.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, які існували на час обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу, та які продовжують існувати на даний час.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Окрім наявності обґрунтованої підозри, вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний має молодий вік, офіційно не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей та недієздатних осіб на утриманні не має.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На день розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою не зменшилися та не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність вищевказаних ризиків, а також неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

На переконання слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу, тяжкістю злочину у вчиненні якого він обвинувачується. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя переконаний, що застава застосовується не з метою забезпечити відшкодування шкоди, а, зокрема, задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Поряд з цим, відповідно до п. 11 ст. 178 КПК України при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний також врахувати розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При визначенні розміру застави слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення та спричинену ними шкоду, встановлені ризики, в сукупності з майновим станом підозрюваного, особистими даними, про які уже зазначалось в ухвалі слідчого судді при обранні запобіжного заходу.

На думку слідчого судді саме визначений слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 , розмір застави, у двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку, є достатньою для створення належних умов проведення повноцінного судового розслідування та адекватною ступеню суспільної небезпеки вчиненого діяння та спричиненим цим діянням наслідкам.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_4 , слід продовжити, у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.04.2024 року включно.

З урахуванням наведеного вище клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 09.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вознесенка Перша, Арцизького району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, тимчасово непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави та з визначеними обов`язками у межах строку досудового розслідування, а саме до 09.04.2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1