Справа № 192/661/24
Провадження № 1-в/192/56/24
Ухвала

Іменем України

16 травня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду,

засудженого 27 вересня 2023 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст. 126-1 КК України до двох років позбавлення волі,

початок строку відбування покарання: 27.09.2023,

кінець строку відбування покарання: 27.09.2025,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, просить застосувати до нього покарання у вигляді пробаційного нагляду в порядку Закону України про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань в умовах воєнного стану № 9185.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у судове засідання не прибув, начальник установи просив розглянути питання про застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду відносно засудженого ОСОБА_3 без участі представника адміністрації установи.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

У судовому засіданні засуджений заяву про застосування до нього покарання у вигляді пробаційного нагляду підтримав, посилався на те, що хоче допомагати дітям.

Захисник посилався на те, що законом був введений такий вид покарання як пробаційний нагляд та що закони, які пом`якшують відповідальність, мають зворотну дію у часі.

Прокурор проти задоволення заяви заперечував, посилався на те, що чинним законодавством не передбачено заміни позбавлення волі пробаційним наглядом.

Суд, заслухавши засудженого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 27.09.2023, кінець строку відбування покарання: 27.09.2025.

ОСОБА_3 був засуджений 27 вересня 2023 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст. 126-1 КК України до двох років позбавлення волі. Суд також ухвалив до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взяти його під варту негайно у залі суду, строк відбуття покарання обчислювати з 27.09.2023.

Суд зазначає, що відповідно до п. 23 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Також Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» було внесено зміни до ст. 72 КК України та доповнено ч. 7 наступного змісту: «Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі».

Таким чином, зважаючи на викладені обставини, враховуючи, що ОСОБА_3 було призначено покарання у виді позбавленні волі, а не арешту, а також що до нього не був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, тому підстав для задоволення його заяви немає.

Що стосується посилання захисника на те, що закони, які пом`якшують відповідальність, мають зворотну дію у часі, то суд звертає увагу, згідно із санкцією ст. 126-1 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, може бути призначено покарання у виді громадських робіт, пробаційного нагляду, обмеження волі або позбавленням волі.

Тобто, вказаний закон не пом`якшує відповідальність за вчинення, кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ст. 126-1 КК України, а запроваджує ще один вид покарання у виді пробаційного нагляду.

Керуючись п. 23 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України, ч. 7 ст. 72 КК України, ч. 6 ст. 9, ст. 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1