Єдиний унікальний номер № 273/2117/22
Провадження № 1-кп/0285/196/24
У Х В А Л А

15 березня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі колегії: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судовому провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

потерпіла ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000605 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Гута Баранівського р-ну Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ст. 115 та ч. 2 ст. 125 КК України,-

встановив:

08.02.2023 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження № 0000605 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ст. 115 та ч. 2 ст. 125 КК України.

29.02.2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки строк спливає, підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у такому вигляді, не відпали, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

У звязку із неможливістю розгляду судом 09.01.2024 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України, обраний ухвалою суду від 13.11.2023 року запобіжний захід продовжено до вирішення судом даного клопотання.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів підтримав, яке просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечив щодо продовження обвинуваченому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказав, що обвинувачений має міцні соціальні звязки, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися.

Оголосивши клопотання, заслухавши учасників у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення дієвості кримінального провадження є запобіжні заходи.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати, змінити чи скасувати щодо обвинуваченого запобіжний захід.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Суд вважає, що прокурором під час розгляду даного клопотання доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному конкретному випадку не зможе запобігти вказаним існуючим ризикам, а тому приходить до висновку продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні зазначеного питання, суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, а тому, передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочину у виді позбавлення волі обвинувачений може спробувати переховуватись від органів правосуддя, що дає повні підстави та можливість безперешкодно йому залишити своє місце проживання та ухилятися від суду.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 може перешкодити встановленню істини у справі шляхом впливу на недопитаних свідків, тому будь-який інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належного виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважає за можливе продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком у межах 60 днів.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177, 178, 183, 331, 369, 371, 372, 314-316 КПК України, суд , -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 травня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з моменту оголошення.

Головуюча - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_10