Номер провадження: 11-сс/813/482/24
Справа № 946/1621/24 1-кс/946/513/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, матеріали кримінального провадження №0000048 від 06.01.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2024 року про продовження запобіжного заходу виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, із неповною середньою освітою, учениці 9-Б класу Ізмаїльської гімназії №8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

В провадженні слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000048 від 06.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за підозрою ОСОБА_9 , вчиненого за наступних обставин.

06.01.2024 року, у ранковий час доби, приблизно о 08 год, ОСОБА_9 привела потерпілу ОСОБА_10 на ділянку місцевості розташовану у м. Ізмаїл Одеської області за координатами геолокації НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , де за допомогою матерчатої хустинки зав`язала очі потерпілій ОСОБА_10 , пообіцявши зробити сюрприз.

Після цього, ОСОБА_9 , знаходячись на вказаній ділянці місцевості, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, маючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, нанесла потерпілій ОСОБА_10 , за допомогою кухонного ножа, який вона заздалегідь взяла з собою, один удар у передню поверхню грудної клітини, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, від якого потерпіла впала на землю та продовжуючи свій злочинний умисел нанесла другий удар за допомогою леза вищевказаного кухонного ножа, у ліву бокову поверхню спини нижче лівої лопатки, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді різаного поранення. Від вказаної травми потерпіла ОСОБА_10 померла на місці.

Після цього, ОСОБА_9 з метою приховування слідів злочину, за допомогою заздалегідь підготовленої пляшки соняшникової олії облила тіло потерпілої та запальничкою підпалила тіло померлої ОСОБА_10 , після чого залишила місце вчинення злочину.

06.01.2024 року, о 17:40 год., неповнолітню ОСОБА_9 затримано за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення.

07.01.2024 року неповнолітній ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

08.01.2024 року слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.03.2024 року.

26.02.2024 року постановою керівника Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3-х місяців, а саме до 07.04.2024 року, у зв`язку з тим, що закінчити розслідування до вказаного строку не надалося за можливе, оскільки необхідно отримати висновок судової-психіатричної експертизи.

28.02.2024 року слідчий відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 звернувся з клопотанням, погодженим прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження підозрюваній ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження пред`явлена ОСОБА_9 підозра знайшла своє підтвердження та встановлені раніше ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді від 28.02.2024 року задоволеноклопотання слідчого та продовжено ОСОБА_9 обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», строком до 07 квітня 2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та доведеність продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховування підозрюваної від слідства та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення: незаконного впливу на свідків. Слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної винуватою у вчиненні інкримінованих їй дій.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді передання її на піклування матері, з обов`язковим лікарським наглядом.

Захисник посилається на те, що ОСОБА_9 визнала свою вину у повному обсязі, самостійно направлялася до поліції із зізнанням, активно сприяє слідству, не заперечувала проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, захисник вважає, що з огляду на психічний стан ОСОБА_9 , яка неодноразово разом з матір`ю зверталась до лікаря-психіатра, однак така допомога не була надана, а також нинішній стан підозрюваної, який значно покращився та віповідає її до кримінальній поведінці, захисник просить передати підозрювану під нагляд матері, яка звільнилась з роботи та може особисто контролювати доньку. Захисник вважає, що слідчий суддя не врахував вікові та психологічні особливості ОСОБА_9 , яка потребує спеціальної медикаментозної допомоги.

Апеляційний розгляд проведено без участі підозрюваної ОСОБА_9 , однак за участю її захисника та законного представника, які не наполягали на участі підозрюваної.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного слідчий дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього доказами.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваної під вартою.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , остання обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Питання обґрунтованості підозри детально досліджувалось при обранні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної та апеляційному розгляді, в ході якого було встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому злочинів. Сторона захисту не заперечує обґрунтованість підозри.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 підозри, необхідність завершення досудового розслідування на час розгляду клопотань слідчим суддею, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрювана, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності її вини у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; здійснити незаконний вплив на свідків в кримінальному провадженні; скоїти інше кримінальне правопорушення; виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваної та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваної та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваної ОСОБА_9 детально досліджувалось при обранні відносно останньої запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваної, обставин та характеру вчиненого злочину, станом на даний час ризик переховування підозрюваної, на думку апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та він продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваної на свідків, оскільки їх покази, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, або можливо виникне необхідність в їх додатковому допиті, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а перебуваючи на свободі, ОСОБА_9 може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що на час розгляду апеляційної скарги, підозрювана визнає свою причетність у вчиненні інкримінованого їй злочину. Проте, колегія суддів наголошує, що показання підозрюваної не можуть буті взяті за основу обвинувачення у разі відсутності інших доказів, які ще не допитані судом, а тому ризик впливу на свідків на теперішній час продовжує існувати.

Крім того, апеляційний суд вважає, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК з огляду на те, що інкримінований підозрюваній злочин відповідно до матеріалів кримінального провадження не був вчинений спонтанно, був завчасно спланованим в тому числі, шляхом створення умов для подальшого приховування злочину. Отже, таких ризик на переконання апеляційного суду не можна виключати.

Таким чином, наявність вище зазначених ризиків, дають достатні підстави вважати, що продовження на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу, навіть з огляду на її неповнолітній вік є обґрунтованим та дієвим, поряд з менш суворими запобіжними заходами, які на переконання апеляційного суду на даний час можуть виявитися не здатними забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування.

Не визначаючи підозрюваній ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні на час його розгляду клопотання не завершено, що неможливо буде здійснити у разі ухилення підозрюваної від досудового розслідування при обранні відносно неї іншого запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді щодо не визначення підозрюваній, відповідно до ч.4 ст.183 КПК, альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства, або погрозою його застосування.

Доводи апеляційної скарги захисника про психологічний стан ОСОБА_9 апеляційний суд бере до уваги, однак зазначає, що відповідно до медичної довідки від 05.02.2024 року №6/24 Ізмаїльської міської медичної частини №22 ОСОБА_9 проходить постійні консультації лікаря-психіатра, їй призначається та корегується лікування, в неї вбачаються ознаки психічних розладів та лікування надається в умовах слідчого ізолятору. Водночас, ОСОБА_9 не потребує застосування щодо неї примусового поміщення до психіатричного стаціонару. Дана довідка вказує на те, що в умовах слідчого ізолятору підозрювана в достатній мірі отримує належне спеціалізоване лікування.

Посилання захисника на можливість застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді передання на піклування матері на переконання апеляційного суду на даний час не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваної під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваної під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі, з урахуванням результатів призначеної комплексної судово-психіатричної експертизи.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_9 підозри у вчиненні інкримінованих їй дій та продовження існування раніше встановлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді про продовження строку тримання його під вартою, суд визнає безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2024 року, якою ОСОБА_9 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в кримінальному проваджені №0000048 від 06.01.2024 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4