Справа № 346/2622/24
Провадження № 1-кп/346/531/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 02 травня 2024 року за № 0000140, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не одруженого, не судимого, громадянина України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Глушків Городенкіського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, з середньою освітою, не одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, громадянина України

за ст.ст. 28 ч. 1, 125 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачені групою осіб без попередньої змови між собою, умисно заподіяли потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Так, 30 квітня 2024 року близько 22 год 30 хв потерпілий ОСОБА_6 перевозив у своєму автомобілі марки «Опель Віваро» д.н.з. « НОМЕР_1 », пасажирів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . В АДРЕСА_3 потерпілий здійснив вимушену аварійну зупинку. В цей час між ним та вказаними пасажирами виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , діючи умисно, групою осіб без попередньої змови між собою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень потерпілому умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в голову. В свою чергу ОСОБА_8 наніс аналогічний удар кулаком правої руки в голову ОСОБА_6 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 стали наносити численні удари ногами по верхній частині тіла потерпілого.

Своїми діями обвинувачені спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця на голові в межах лівої завушної ділянки, синця у ділянці лівого плеча та садна в ділянці лівої китиці, які згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор звернулася до суду із клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана заява обвинуваченого ОСОБА_4 , складена в присутності захисника ОСОБА_9 , та ОСОБА_3 складена в присутності захисника ОСОБА_10 про беззаперечне визнання винуватості, згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та заява потерпілого ОСОБА_5 , згідно якої він погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та надає згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази, суд приходить до висновку про можливість розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку, без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

Суд вважає, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ст.ст. 28 ч. 1, 125 ч. 1 КК України, як умисне спричинення потерпілій особі легких тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю проступку, перше притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання суд не встановив.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених, суд вважає, що останнім відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Речовими доказами розпорядитися у відповідності до ст. 100 КК України.

Витрати на залучення експерта в межах вказаного кримінального провадження відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376, 381, 382, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.ст. 28 ч. 1, 125 ч. 1 КК України і призначити покарання - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.ст. 28 ч. 1, 125 ч. 1 КК України і призначити покарання - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Після вступу вироку в законну силу речові докази: оптичний диск із матеріалами відеозапису, залишити при матеріалах кримінального провадження

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені

досудовим розслідуванням обставини.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_1