Справа № 953/1161/24
н/п 1-кс/953/4565/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого в ОВС 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджено прокурором ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000088 від 17.01.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Городня Чернігівської області, з середньою освітою, одружений, офіційно не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_3

захисника - адвоката - ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив :

Сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що не пізніше листопада 2023 року (більш точний час встановити не можливо) у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на поширення в умовах воєнного стану інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, та яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Так, ОСОБА_5 реалізуючи вказаний кримінальний протиправний умисел, протягом листопада 2023 (більш точний час встановити не можливо) за невстановлених обставин здійснив на території Чугуївського району Харківської області збір інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, а саме місць дислокації особового складу та техніки Збройних Сил України та інших військових формувань на місцевості розташування навчального закладу в смт Малинівка Чугуївського району Харківської області.

Далі, ОСОБА_5 в листопаді 2023 (більш точний час встановити не можливо), перебуваючи у м. Чугуїв Чугуївського району Харківської області, використовуючи обліковий запис « ОСОБА_7 » у мобільному додатку для спілкування « ОСОБА_8 », здійснив поширення зібраної інформації шляхом аудіо-повідомлень у вказаному застосунку.

Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.05.2024 на місцевості розташування КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (адреса: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Михайлівська, 71), КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (адреса: АДРЕСА_2 ), а також прилеглій території у період жовтня-листопада 2023 року дислокувався особовий склад військовослужбовців ЗСУ та інших військових підрозділів, а також розташовувалась військова та спеціальна техніка, яка залучена та використовується для здійснення відсічі збройної агресії рф проти України. Відомості про виконання завдань підрозділом за вищевказаною адресою у відкритому доступі не розміщувалися.

21.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, а саме у поширенні інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчим зібрано достатньо доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення зазначає, що враховуючи тяжкість вчинення правопорушення та наявність вищевказаних ризиків, забезпечити його належну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду неможливо шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий, кожен окремо, підтримали клопотання та просили задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказував на недоведеність ризиків та необґрунтованість повідомленої підозри, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 від 17.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК України.

ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КК України не затримувався.

21.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,а саме у поширенні інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості вчинене в умовах воєнного стану.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, що підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.01.2024; протоколом огляду від 22.01.2024; протоколом за результатом про проведення НСРД № 70/2-646 від 24.01.2024; протоколом огляду від 28.02.2024; протоколом огляду від 29.02.2024; висновком експерта експертизи відео-звукозапису № 62/4 від 10.05.2024; відповіддю на запит ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.05.2024; протоколом обшуку від 21.06.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість повідомленої підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Суд враховує доводи прокурора, що ОСОБА_5 , розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи передбачене санкцією статті покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Додатково, суд враховує проживання підозрюваного в безпосередній близькості районів активних бойових дій, де в умовах збройної агресії російської федерації проти України відсутня повноцінна можливість забезпечення повного Державного контролю за окремими ділянками державного кордону з РФ та лінії розмежування.

Щодо ризиків передбаченихп.2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доводи прокурора обґрунтованими, з огляду на таке.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значений для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 достовірно розуміє суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, має реальну можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення маючи доступ до мережі Інтернет та мобільних додатків, з високою ймовірністю зможе

знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, задля підтримання

країни агресора у безпрецедентній воєнній агресії.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, обґрунтовується враховуючи характер вчинення ОСОБА_5 протиправних дій, та те що більшість свідків скоєння злочину у якому він підозрюється є жителями населеного пункту де мешкає підозрюваний, останній має реальну можливість, у разі обрання інших запобіжних заходів, здійснювати на них вплив особисто через погрози, психологічний тиск.

Крім того, на даний час проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема встановлюються особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які вже відомі підозрюваному, що дає підозрюваному можливість впливати на їх свідчення.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного вчинення інших кримінальних правопорушень, обґрунтовується характером та способом вчинених ОСОБА_5 протиправних дій, спрямованих на поширення відомостей про дислокацію Сил оборони України, за допомогою технічних носіїв, з дотриманням заходів конспірації, останній має реальну можливість, у разі обрання інших запобіжних заходів, продовжувати вчиняти протиправні дії які містять склад злочину, або, на прохання представника держави рф вчиняти інші злочини проти основ національної безпеки України.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 уродженець м. Городня Чернігівської області, з середньою освітою, одружений, офіційно не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не судимий, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №291086 від 13.07.2020 року має 3 групу інвалідності з дитинства встановлено на строк до 01.08.2022 року, має на утримання неповнолітню дитину, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 , тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_5 , не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку, відсутність даних щодо наявності міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до19.08.2024 року включно.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, окрім іншого, ст. 114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, окрім іншого передбаченого статтею 114-2 Кримінального кодексу України.

При постановленні даної ухвали, суд, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останньому інкриміновані діяння, окрім іншого, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, під час дії воєнного стану.

Оцінюючи твердження сторони захисту про наявність у підозрюваного епілептичного захворювання, слідчий суддя наголошує на тому, що право підозрюваного на належну медичну допомогу в жодному разі не ставиться під сумнів слідчим суддею і так само не може ставитись під сумнів іншими учасниками кримінального провадження.

Так, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Таким чином, особа, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має право звернутися до відповідної посадової особи СІЗО з клопотанням про проведення їй медичного обстеження чи надання іншої медичної допомоги.

Так, на час розгляду клопотання будь-яких переконливих даних щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 за станом здоров`я запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 19 серпня 2024 року включно, без визначення розміру застави з моменту взяття під варту на підставі цієї ухвали.

Зобов`язати слідчого в ОВС 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 , про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 19.08.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1