Справа № 185/3133/24
Провадження № 1-кс/185/384/24
01 квітня 2024 року м.Павлоград
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 27 березня 2024 року, о 06:50 год., водій ОСОБА_8 , 1948 року народження, керуючи автомобілем «ВАЗ 2103», на нерегульованому перехресті здійснюючи маневр повороту ліворуч з лівої смуги вулиці Дніпровської у місті Павлоград, допустив зіткнення з автомобілем «AUDI A6», під керуванням ОСОБА_9 , 1988 року народження (військовослужбовець НГУ, в/ч НОМЕР_3 , водій, солдат), який рухався по лівій смузі вулиці Дніпровської у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП отримали тілесні ушкодження: водій ОСОБА_10 загинув на місці події; водій ОСОБА_11 : ЗЧМТ, СГМ, забій шийного відділу хребта.
27 березня 2024 року, о 07:20 год., під час огляду було оглянуто та вилучено легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «2103» реєстраційний номер НОМЕР_4 ДП з механічними пошкодженнями, який поміщено для подальшого зберігання на площадці тимчасового тримання транспортних засобів при Павлоградському РВП за адресою: АДРЕСА_3 .
27 березня 2024 року о 07:20 год., під час огляду було оглянуто та вилучено легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 з механічними пошкодженнями, який поміщено для подальшого зберігання на площадці тимчасового тримання транспортних засобів при Павлоградському РВП за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Шевченко, 51
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 20 липня 1978 року, легковий автомобіль «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_4 ДП, належить померлому ОСОБА_6 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 30 липня 2024 року, легковий автомобіль «AUDI А6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у володінні та користуванні у ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (тел.: НОМЕР_7 ) .
Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені автомобілі, що має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання.
Володілець транспортного засобу ОСОБА_4 пояснив, що не заперечує проти того щоб слідством були проведені всі необхідні експертні дослідження і після їх проведення буде просити надати йому авто для зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є речовим доказом, з метою збереження даного речового доказу, необхідно накласти арешт.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України,слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на вилучений у ході огляду 27 березня 2024 року, о 07:20 год. легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить померлому ОСОБА_6 , який зберігається на площадці тимчасового тримання транспортних засобів при Павлоградському РВП за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Шевченко, 51.
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на вилучений у ході огляду 27 березня 2024 року, о 07:20 год. год. легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 і перебуває у володінні та користуванні у ОСОБА_4 , що зберігається на площадці тимчасового тримання транспортних засобів при Павлоградському РВП за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1