Справа №635/1151/19
Провадження №1-кп/635/82/2024
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 14.01.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.02.2018 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин: 30 грудня 2018 року о 18:20 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазина «Фабрис», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав дитячі шерстяні лосини на вік 6-7 років, зріст 92-128 см, виробник Україна, в кількості чотирьох штук, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНІДСЕ ім..М.С.Бокаріуса №2391 від 31.01.2019 становить 65,00 грн. за 1 штуку, на загальну суму 260,00 грн., які належать потерпілому ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковані, як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні та його захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Згідно обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вчинене 30 грудня 2018 року.

Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкція ч.2 ст. 185 КК України, яка була чинною на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, також передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Відповідно до Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень він не вчиняв.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, у скоєнні якого він обвинувачується, минуло більше ніж п`ять років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся, нових злочинів обвинувачений не вчинив, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, обвинувачений просить про звільнення від кримінальної відповідальності, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченому суд роз`яснив, що застосування ст.49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє обвинуваченого від обов`язку відшкодування в порядку цивільного судочинства завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у провадженні № 51-4251кмо21 (справа № 203/241/17).

З огляду на зазначене, суд не стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням спеціалістів та експертів.

Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 286, ст. ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 14.01.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - закрити.

Речові докази-диск DVD+R 6Р164,Кодак,4,7GB 16/120 min, КБ, після набрання ухвалою законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000062 від 14.01.2019 року.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1