КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

Іменем України

28 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000573 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.08.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням, на підставі ст. 75 цього Кодексу, від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

та його захисника - ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені законом.

Також судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 11.08.2022 року близько о 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Глінки, (точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено) побачив на землі паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору. Після чого, піднявши рукою вказаний паперовий згорток виявив, що у середині знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, у цей часу у нього виник протиправний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання вказаної для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою в речовині 0.452 г для власного вживання без мети збуту.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на зберігання психотропної речовини, ОСОБА_7 , знаходячись в тому ж місці в топ же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, для власного вживання, без мети збуту, поклав у власну сумку чорного кольору, що була при ньому та направився по власним справам.

У подальшому, 11.08.2022 ОСОБА_7 незаконно зберігаючи при собі психотропну речовин, обіг якої обмежено амфетамін, масою в речовині 0.452 г, йдучи по вул. Глінки, 81 у м. Ірпінь Київської області, був зупинений працівниками поліції, яким у період часу з 20 год. 45 хв. по 20 год. 51 хв., видав паперовий згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою в речовині 0.452 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2022 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_7 цим вироком частково приєднати невідбуте покарання призначене вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.08.2022 року та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, зазначає про те, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зокрема, як зазначається в апеляційній скарзі, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , до постановлення оскаржуваного вироку був засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.08.2022 року, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 рік.

На думку апелянта, враховуючи те, що злочин за яким ОСОБА_7 засуджений оскаржуваним вироком Ірпінського міського суду Київської області від 12.09.2022 року вчинений обвинуваченим після ухвалення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.08.2022, а саме 11.08.2022, відповідно, при призначенні остаточного покарання суду необхідно було застосовувати правила призначення покарання за сукупністю вироків, із застосуванням ст. 71 КК України. Відповідно, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, та застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 75 КК України.

Отже, як вважає апелянт, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_7 не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме не застосовано ч. 1 ст. 71 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.

Порушень при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно положень ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинене ним кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до проступків, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка, згідно ч. 1 ст. 66 КК України, пом'якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття.

Обставин, які, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також судом враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що останній раніше судимий Києво-Святошинським районним судом Київської області до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, від якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком в 1 рік, не одружений, тимчасово не працюючий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставин вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд першої інстанції визнав, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім цього, приймаючи до уваги те, що, відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому, призначивши обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, звільнив останнього від його відбування з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України.

Незважаючи на наведені в оскаржуваному вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, у тому числі на висновок суду про можливість його виправлення без відбування покарання та застосування до нього ст. 75 КК України, колегія суддів, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 цього Кодексу, не може погодитися із зазначеним судовим рішенням у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з огляду на таке.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі заступника керівника Київської обласної прокуратури, не в повній мірі врахував дані про підвищений рівень суспільної небезпеки діяння та особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який, не відбувши призначене йому покарання за попереднім вироком, вчинив нове кримінальне правопорушення.

Зокрема, згідно з вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2022 року, ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік та, на підставі ст. 75 цього Кодексу, звільнено від його відбування з іспитовим строком тривалістю один рік.

Вказані обставини свідчать про те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не тільки переоцінив дані про його особу, а й безпідставно не застосував положення ст. 71 КК України, які підлягали застосуванню та які виключали підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог, передбачених ст. 75 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратурив тій частині, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, зокрема ст. 75 КК України, який в даному випадку не підлягав застосуванню.

Водночас, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратурищодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України більш суворого за розміром покарання, ніж обмеження волі строком на один рік, а також щодо призначення остаточного покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі строком на два роки і шість місяць, оскільки вважає, що, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, передбачена законом мета покарання може бути досягнута протягом менш тривалого строку обмеження волі, передбаченого санкцією інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на вищевикладене, за наслідками апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вважає необхідним ухвалити рішення, яким апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити лише частково; вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання - скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Враховуючи формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, мотиви призначення покарання, на які суд першої інстанції послався у своєму вироку, загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість призначення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, оскільки вважає, що таке покарання за своїм розміром буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, які його обтяжують.

Крім того, приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_7 після постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2022 року, до закінчення іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає необхідним призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а саме до покарання, призначеного ОСОБА_7 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2022 року та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців, оскільки саме таке покарання відповідатиме вимогам закону та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 та ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2022 року, ухвалений щодоОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один)рік.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2022 року та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Строк відбування покаранняза даним вироком рахувати ОСОБА_7 з моменту його прибуття до виправного центру для відбування покарання.

У решті вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 вересня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 367/3390/22

Номер провадження : 11-кп/824/685/2024

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1