Провадження № 1-кп/734/212/24 Справа № 734/2317/24
У х в а л а

іменем України

13 червня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника про закриття кримінального провадження, яке внесене 21 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060

в с т а н о в и в:

В провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, яку проходив на посаді номера обслуги першого стрілецького відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 4, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 № 194-VIII (відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 16, ст.113), достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, 19.11.2014, після проходження лікування у військовому медичному закладі - військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), не з?явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка станом на 19.11.2014 дислокувалась за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, у періоди з 01.12.2014 по 11.12.2014 солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради (м. Чернігів) та з 14.01.2015 по 23.01.2015 також перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Чернігівської міської лікарні № 1 Чернігівської міської ради (м. Чернігів), але після закінчення вказаних вище термінів лікування, маючи реальну можливість на повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , до частини не повертався та у періоди з 19.11.2014 по 30.11.2014 (з часу закінчення лікування до повторного звернення до лікувального закладу), з 12.12.2014 по 13.01.2015 (з часу закінчення лікування до повторного звернення до лікувального закладу) та з 24.01.2015 по 09.06.2015 (з часу закінчення лікування до моменту повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) включно перебував за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_2 і тільки 10.06.2015 він самостійно прибув у військову частину польова пошта НОМЕР_1 та 19.07.2015 був звільнений з лав Збройних Сил України.

Таким чином, у період часу з 19.11.2014 по 09.06.2015 включно солдат ОСОБА_4 обов?язки військової служби не виконував, проводив час на свій власний розсуд, до органів державної влади та військового управління не звертався.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції за станом на час вчинення правопорушення).

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений підтримав клопотання, заявлене його захисником, та просив його задовольнити. Обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміло як суть обвинувачення (в якому він визнав себе винним), так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою.

Прокурор не заперечував проти задоволення даного клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених уст. 49 КК, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Санкція ч. 3 ст. 407 КК України (як в редакції за станом на час вчинення правопорушення, так і за станом на час розгляду клопотання) передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час розгляду клопотання) злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, належить до нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній за станом на час розгляду клопотання) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років для нетяжких злочинів, у яких покарання перевищує два роки позбавлення волі.

Згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, належав до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Таким чином, для злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, встановлено строк давності п`ять років.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, мало місце у період часу з 19.11.2014 по 09.06.2015 включно, тобто з моменту його вчинення минуло більше п`яти років.

З наданих прокурором відомостей, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалася. Законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого ОСОБА_4 злочину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 286, 288, 314 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000060 за ч. 3 ст. 407 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 13 червня 2024 року о 14.00 год.

Суддя ОСОБА_6