Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1002/24
Провадження № 1-кс/723/1652/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2024 року м.Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч.1 ст.115 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зруб Комарівський Сторожинецького району Чернівецької області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, з його слів має одну неповнолітню дитину, яка проживає із своєю матір`ю в Молдові. Зі слів - раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 186 КК України у 2000 році, але судимість погашена, тобто вважається таким, що в силу ст. 89 КК України, не є судимим

встановив:

Слідчий СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 (в подальшому слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 (в подальшому - прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000149 від 15 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 14 березня 2024 року біля 23,50 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і житлі ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, переслідуючи мету направлену на умисне протиправне заподіяння ОСОБА_7 смерті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з достатньою силою наніс останньому, який знаходився у положенні сидячи на інвалідному візку, удар кулаком правої руки в життєво-важливий орган голову (зокрема., ділянку обличчя, від чого той впав на підлогу. В подальшому ОСОБА_4 наніс ряд ударів кулаками та обутими ногами в область тулуба, голови та шиї останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми органів шиї, перелому підязикової кістки, які є несумісними з життям та перебувають в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_7 .

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 115 ч.1 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з огляду на санкцію вказаної статті, незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , яку добре знає і яка дала щодо нього викривальні показання та може вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду клопотання, свою винуватість в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині не визнав і зазначав, що винуватість і обставини вчинення злочину не визнає так, як від тих ударів, які він наніс потерпілому він не міг померти. Крім того все сталося випадково.

Захисниця підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання оскільки підозрюваний заперечує умисел на вбивство ОСОБА_7 . Обрати слід запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор та сторона захисту обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 15 березня 2024 року до ЄРДР за реєстровим номером 0000149 внесено запис про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.115 КК України, з приводу побиття ОСОБА_4 громадянина ОСОБА_7 , від чого останній помер.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 15 березня 2024 року вбачається, що вона проживала разом із ОСОБА_9 і 14.03.2024 року вечором вона проснулась від того, що малознайомий ій ОСОБА_10 голосно кричав в їх будинку на ОСОБА_11 , щоб той дав йому горілки та сигарети, ОСОБА_11 же піднявшись із інвалідного візка кричав на ОСОБА_10 , щоб той покинув приміщення будинку. При цьому ОСОБА_10 наніс ОСОБА_11 удар кулаком в область голови. У відповідь ОСОБА_11 наніс ОСОБА_10 удар кулаком в обличчя від чого той впав на інвалідний візок а потім на підлогу. Після чого ОСОБА_11 стоячи над упавши наносив йому удари кулаками та ногами. Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.03.2024 року із свідком ОСОБА_8 , підтверджено її показання.

Лікарським свідоцтвом про смерть за № 262 від 15.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_7 . помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок закритої тупої травми органів шиї і перелому під`язикової кістки.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя вбачає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_12 15 березня 2024 року підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Твердження підозрюваного про свою невинуватість внаслідок того що він не бажав настання смерті ОСОБА_7 , слідчий суддя знаходить надуманим, внаслідок неправильного розуміння підозрюваним складу кримінального правопорушення тпередбаченого ч.1 ст. 115 КК України..

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність трьох ризиків передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_13 та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд знаходить, що зазначені ризики, окрім ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду, є підтвердженими в судовому засіданні оскільки підозрюваний внаслідок встановленої в суді неправомірної поведінки може незаконно впливати на свідка ОСОБА_13 , яка була очевидцем побиття ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_7 і дала викривальні показання проти нього, а тому при обраному способі захисту, а саме невизнання умислу на спричинення смерті ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_4 безсумнівно буде незаконно впливали на свідка з метою зміни показань останньою і таким чином уникнення від кримінальної відповідальності.

Неправомірна поведінка підозрюваного, на думку слідчого судді, пов`язана із проникненням до будинку в якому проживав потерпілий, вимаганням у останнього горілки та сигарет та влаштування бійки із власником будинку по нікчемній причині.

Оцінюючи ризик щодо можливості вчинення нового злочину, слідчий суддя не враховує те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, оскільки вказане не підтверджено належними доказами, однак зважаючи на обґрунтованість підозри та зважаючи на показання свідка ОСОБА_13 що підозрюваний наносив також і їй удари, спричинивши тілесні ушкодження,, а відповідно вчинив кримінальне правопорушення щодо неї, очевидним є те, що підозрюваний може вчиняти і інші правопорушення, що беззаперечно є ризиком, який слідчим суддею враховується, як підтвердженим.

Разом з тим слідчий суддя не знайшов належного обґрунтування заявленого прокурором ризику щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

По-перше наявність такого ризику обґрунтовано в клопотанні виключно тяжкістю покарання без будь-яких релевантних, додаткових обставин, які б підтверджували наявність цього ризику.

А по-друге, суд враховує, що саме підозрюваний викликав співробітників поліції та швидку допомогу. Він не має взагалі ніяких документів, без яких неможливо виїхати за межі України задля переховування. Тобто ніяких об`єктивних обставин наявності такого ризику суду не надано і судом не встановлено.

Сукупність міри покарання за вчинений злочин із релевантними обставинами є не тільки можливою але і необхідною виходячи із практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції, Томазі проти Франції та Мансур проти Туреччини, згідно якої ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як було встановлено слідчим суддею зі слів підозрюваного, він є неодруженим немає міцних соціальних зв`язків, проживає у батьківському будинку один, ніде не працює, веде антиморальний спосіб життя оскільки вночі вривається до чужого помешкання і вимагає якихось, не споріднених із нормальним життям людини, благ не зробивши нічого для їх законного отримання, вдається до побиття власника будинку набагато старшого за нього тьа до того ж з обмеженими можливостями рухатися.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає неможливим обрання такого запобіжного заходу як домашній арешт про який клопотала захисник, оскільки все вищевказане, а особливо не працевлаштованість підозрюваного і одиноке проживання в будинку, із якого йому при домашньому арешті буде заборонено цілодобовий вихід може призвести до порушення прав підозрюваного на харчування, лікування та життя, та не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Таким чином, на думку слідчого судді прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, свідчить про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті, яка встановлює право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

Зважаючи на вказані норми, слідчий суддя не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується злочину, який спричинив загибель людини, яка сама, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні, згідно ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю. Шкода яка нанесена в результаті вчинення злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 є неоціненою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182-184, 194-197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, а саме з 12 години 10 хвилин 15 березня 2024 року до такої ж години 13 травня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_14