Справа № 751/3069/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/525/24
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Новозаводського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 .

Рішення суду мотивоване тим, що протягом строку випробування засуджений ОСОБА_7 повторного злочину не вчинив, з урахуванням характеру вчинених ним адміністративних правопорушень, а саме притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення дрібних правопорушень, які не спричинили шкідливих наслідків, поодинокі випадки невиконання покладених на нього обов`язків, згідно вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2023 року, тобто не було надано беззаперечних доказів, які б належним чином давали змогу дійти висновку, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити подання провідного інспектора Новозаводського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області про направлення звільненого від покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком. Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. На думку прокурора, під час судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини, викладені у поданні органу пробації, оскільки порушення порядку та умов виконання покарання є систематичними та свідчать про повне ігнорування засудженим вимог закону та його свідоме небажання стати на шлях виправлення. Зазначає, що показовим фактором у поведінці ОСОБА_7 під час перебування на обліку органу з питань пробації є систематичне вчинення ним адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку. Наголошує на наявності всіх необхідних умов для направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, позицію засудженого ОСОБА_7 який заперечував проти вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, окрім іншого, про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно ч. 3, 6 ст. 539 КПК України таке клопотання розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно із правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

За наслідками розгляду клопотання суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Системний аналіз положень ст. 539 КПК України дає можливість прийти до висновку, що, з урахуванням вимог кримінального процесуального кодексу України, за результатами розгляду клопотання судом першої інстанції повинно бути прийнято рішення про задоволення або відмову у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Із положень ст. 166 КВК України вбачається, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у клопотанні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Засуджений взятий на облік Деснянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області та ознайомлений із ст. 166 КВК України.

Постановою від 28.07.2023 року засудженого зобов`язано з`являтись на реєстрацію перший, другий та третій вівторок кожного місяця.

Згідно листка реєстрації в період з 01.08.2023 року по 19.03.2024 року, загальною кількістю у 14 явок. ОСОБА_10 не з`явився на реєстрацію 09.01.2024 року, 16.01.2024 року, 06.02.2024 року, 13.02.2024 року, 20.02.2024 року, 05.03.2024 року, 12.03.2024 року, 19.03.2024 року за поважних обставин, які підтверджує належними доказами. (ос.а.с.66-67, 109-110, 116-117, 119-120, 121,123-127, 133)

З матеріалів особової справи на ОСОБА_7 , згідно таблиці визначення рівня ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та криміногенних потреб правопорушника рівень ризику низький (ос.а.с.111-112). ОСОБА_7 протягом даного часу іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинені адміністративні правопорушення 05.01.2024 року та 18.01.2024 року.

Із засудженим постійно проводяться профілактичні бесіди та неодноразово ОСОБА_7 попереджений про недопущення систематичного притягнення до адміністративної відповідальності та про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання, місцевий суд, користуючись наданими йому дискреційними повноваженнями, надретельно проаналізував докази та мотивував своє рішення тим, що установлені судом обставини не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наведені у клопотанні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виважено дійшов висновку про те, що обґрунтованих підстав для задоволення клопотання органу пробації стосовно засудженого ОСОБА_7 немає.

Погоджуючись з указаним висновком суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги факт відсутності переконливих доказів того, що ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, умисно ухиляється від покладених на нього обов`язків, оскільки після винесення йому 14.11.2023 застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі (а.о.с. 68), хоча і вчиняв адміністративні правопорушення, проте такі не спричинили шкідливих наслідків, а не з`явлення ОСОБА_7 на реєстрацію у встановлені дні за його поясненнями були пов`язані із об`єктивними причинами, а саме з травмуванням ноги та знаходженням з 05.01.2024 у травматологічному відділенні, та в подальшому на амбулаторному лікуванні.

Із цих підстав, апеляційний суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що засуджений ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що викладені у клопотанні доводи самі по собі не можуть розцінюватися як свідчення небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.

Окрім цього, безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить переконання, що твердження прокурора щодо наявності підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 та направлення його для відбування призначеного судом покарання є необґрунтованими, оскільки доводи в апеляційній скарзі не можуть свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою застосування ч. 2 ст. 78 КК України.

Інші доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 були предметом дослідження судом першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Враховуючи, що судом не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання органу пробації, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законної, обґрунтованої ухвали суду першої інстанції, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Новозаводського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4