Справа № 352/827/24
Провадження № 1-кс/352/131/24
У Х В А Л А

18 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

14 березня 2024 року ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого вказав, що ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області 29 лютого 2024 року в справі № 352/827/14, провадження № 1-кс/352/101/24 був накладений арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема, мобільний телефон марки «Apple Iphone», IMEI: НОМЕР_1 , що був вилучений в ході огляду місця події від 27 лютого 2024 року. Зазначений мобільний телефон належить йому, як потерпілому у кримінальному провадженні, а отже не є речовим доказом. Враховуючи викладене, заявник просить скасувати арешт, а за потреби в огляду мобільного телефону слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження, зобов`язується надати його для огляду у його присутності та не перешкоджати проведенню досудового розслідування.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але в клопотанні міститься його заява про проведення судового розгляду без його участі, клопотання просив задовольнити і скасувати арешт.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти скасування арешту не заперечує.

Дослідивши клопотання і додані матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року в справі № 352/827/24, провадження № 1-кс/352/101/24 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема, мобільний телефон марки «Apple Iphone», IMEI: НОМЕР_1 , що був вилучений в ході огляду місця події від 27 лютого 2024 року шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування ним.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба та продовження арешту майна, може призвести до порушення прав і законних інтересів власника майна, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне задовольнити клопотання та скасувати арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.174 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року в справі № 352/827/24, провадження № 1-кс/352/101/24 на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Apple Iphone», IMEI: НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1