ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/203/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002015 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03 березня 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати, застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Застосувати щодо ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та дослідити додані до апеляційної скарги докази.

Вказує, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Сторона обвинувачення у своєму клопотанні посилається на ті обставини, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК України.

Таким чином сторона обвинувачення вказала ті самі ризики, які було зазначено у попередньому клопотанні у цій справі.

Але суд не прийняв до уваги, розглядаючи двічі одне і теж клопотання той факт, що Заводським районним судом було винесено ухвалу про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, підставою для обрання якої була наявність врученого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України.

На теперішній час судом розглядається кримінальне провадження щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК України, таким чином інкриміновані підозрюваному ОСОБА_8 кримінальні правопорушення є менш тяжкими за максимальним терміном покарання.

У підготовчому судовому засіданні не були присутні потерпілі, у кримінальному провадженні, прокурор просив долучити до матеріалів написані невідомими особами, які як пояснив прокурор ним отримано від потерпілих, але суд не перевірив ким написано ці заяви та незважаючи на заперечення сторони захисту долучив їх до матеріалів провадження.

При продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 судом зовсім не розглядалися такі важливі обставини, як сімейний стан, стан здоров`я, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у місцевості, наявність постійного місця роботи, репутацію, характеризуючі особу обвинуваченого матеріали.

Судом залишено без задоволення клопотання сторони захисту про застосування застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заводським районним судом при обранні запобіжного заходу було враховано, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, диспозиція якої передбачає застосування або загрозу застосування насильства, але під час досудового розслідування ці дії були перекваліфіковані та ст. 187 КК України було виключено із повідомлення про підозру.

Судом не було встановлено застосування ним насильства при вчиненні інших інкримінованих йому злочинів. Відповідно до зібраних доказів він не застосовував насильства щодо потерпілих і не погрожував його застосуванням.

Крім того дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 КК, як кримінальне правопорушення вчинене організованою групою осіб що є кваліфікуючою ознакою його дій за ч. 4 ст. 190 КК України, але кримінальне провадження щодо всіх підсудних направлено до суду окремо щодо кожного, тому цю кваліфікацію вважає сумнівною.

Вручене повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК спростовано під час огляду вилученого у підозрюваного ОСОБА_9 ноутбука, який долучено до матеріалів провадження та навмисно приховано від інших підозрюваних та не відкрито для ознайомлення стороні захисту ОСОБА_8 . Стороні захисту стало відомо про наявність цих доказів лише після їх огляду ОСОБА_9 та його захисником за участю слідчого.

Також 04.01.2023 року Миколаївським апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_9 , який відповідно до повідомлення про підозру є організатором організованої злочинної групи, але ухвалою суду запобіжний захід щодо ОСОБА_9 змінено на цілодобовий домашній арешт. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ризики які існували на час обрання запобіжного заходу у значній мірі знизилися та не є такими , що дають підставу для обрання найбільш суворого запобіжного заходу- тримання під вартою.

Стороною захисту було ініційовано укладення угод з частиною підозрюваних у вчиненні цих же кримінальних правопорушень із застосуванням покарання не пов`язаного із позбавленням волі, таким чином спростувавши існування ризику впливу на свідків та потерпілих.

Ризик спотворення чи знищення доказів теж не має підтвердження, оскільки у всіх підозрюваних проведено обшуки, всі речові докази та документи перебувають у сторони обвинувачення, а ризик переховування від суду не підтверджено жодними доказами, а є лише припущенням.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків .

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вбачається, що на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002015 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК України .

Під час підготовчого засідання Херсонським міським судом Херсонської області 04.01.2024 року було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без визначення розміру застави прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування ( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника такі висновки суду не спростовують.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, та суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а і сукупність даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як видно з ухвали, суд, всупереч доводам апеляційної скарги , проаналізував соціальні зв`язки обвинуваченого відповідно до їх підтвердження , вік, стан здоров`я обвинуваченого та інші обставини, що підлягають врахуванню відповідно вимог ст. 178 КПК.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Навів суд в ухвалі обставини, з врахуванням яких він дійшов висновку про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії судового розгляду, докази ще не досліджувалися, свідки допитані не було, тому вірогідним є продовження існування ризику впливу на свідків та потерпілих.

Відомості про особу обвинуваченого, що були наявні у суду, як видно з ухвали, не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які би доводили міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та гарантували б його належну процесуальну поведінку та які б нівелювали продовження існування встановлених раніше ризиків.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки були фактично враховані, як видно, як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку тримання під вартою.

Відомостей чи доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту не надано.

Наявність соціальних зв`язків обвинуваченого, які вказуються в апеляційній скарзі, не підтверджені апелянтом відповідними доказами.

Апеляційний суд, зважаючи на обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК, враховуючи приписи ст. 176, 177, 178, 183, 315 КПК, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, його соціальні зв`язки, за відсутності доказів того, що вони здатні впливати на процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, погоджується із висновком суду, про наявність підстав для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає підстави дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Приписами глави 18 КПК, зокрема ст. 193, 199 КПК не передбачено, що суд має з`ясовувати думку потерпілих щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом залишено без задоволення клопотання сторони захисту про застосування застави при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Посилання захисника на зміну кваліфікації дій обвинуваченого та зменшення обсягу обвинувачення порівняно із повідомленням про підозру , як на підставу для скасування ухвали суду , слід відхилити.

Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні сукупності тяжких кримінальних правопорушень, в тому числі і ч.3 ст. 146 КК із кваліфікуючою ознакою із застосуванням зброї .

За правилами ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 190 КК спростовано наведеними в апеляційній скарзі обставинами та доказами, колегія суддів визнає неприйнятними , оскільки апеляційний суд, до ухвалення рішення суду першої інстанції по суті, позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості , а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, повноти досудового розслідування, тощо.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні клопотання захисника про дослідження зазначених в апеляційній скарзі доказів - аудіозаписів доповіді ОСОБА_9 та фото екрану під час огляду ноутбуку , вилученого у ОСОБА_9 , які захисник просив дослідити на підтвердження необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки питання доведеності чи недоведеності винуватості, оцінку доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості, що вказує захисник, вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України і не може бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК.

Застосування до іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні більш м`якого запобіжного заходу, на що посилається захисник в апеляційній скарзі не є підставою для зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , оскільки при застосуванні запобіжного заходу та при продовженні його дії враховуються обставини , передбачені ст. 178 КПК індивідуально щодо конкретної особи , і відповідно встановлюються наявність ризиків і можливість їм запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тому посилання захисника на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 04.01.2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_9 , як на підставу для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слід визнати необґрунтованим.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що ініціювання стороною обвинувачення укладення угод з частиною підозрюваних у вчиненні цих же кримінальних правопорушень із застосуванням покарання не пов`язаного з позбавлення волі спростовує існування ризику впливу на потерпілих та свідків , колегія суддів вважає необґрунтованими.

Існування ризиків , як вже було зазначено,визначається індивідуально щодо конкретної особи з урахуванням відомостей , передбачених ст. 178 КПК, стадії кримінального провадження, процесуальної поведінки конкретної особи , що має статус підозрюваного чи обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі обставини щодо інших підозрюваних чи обвинувачених у цьому кримінальному провадженні не можна визнати обставинами , які нівелюють ризики, які стали підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та продовжують існувати на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України , існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Додані до апеляційної скарги характеристика з місця роботи обвинуваченого ОСОБА_8 за період 2007-2009 роки та витяг історії хвороби за 2013 роки не можна визнати достатніми підставами для висновку, що ці відомості нівелюють продовження існування ризиків, які встановлені судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

Доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою підлягає перевірці через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК судом першої інстанції, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків

Керуючись ст.ст. 315,176, 183, 404, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2024 року, якою в підготовчому судовому засіданні щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4