Провадження №1-кп/389/183/23
У Х В А Л А

18 березня 2024 року Колегія суддів Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000596 від 26.05.2023 щодо

ОСОБА_6 ,

запобіжний захід - домашній арешт, строк до 23.03.2024, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

ОСОБА_7 ,

запобіжний захід - тримання під вартою, строк до 22.03.2024, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України

В С Т А Н О В И Л А :

28 листопада 2023 року, на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 27.11.2023, до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000596 від 26.05.2023 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.31 КПК України, за клопотанням обвинуваченого, кримінальне провадження здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2023,справу передано колегії суддів: головуючий суддя - ОСОБА_1 , судді - ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2023, на підставі розпорядження керівника апарату від 30.11.2023 №406/р, перебування у відпустці, вилучена (замінена) суддя колегії суддів - ОСОБА_11 на суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23.01.2024 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжена дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.03.2024, а обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово до 23.03.2024.

Представник потерпілого ОСОБА_12 надав до суду письмову заяву про відкладення судового засідання, яке призначене на 18.03.2024.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання продовження обвинуваченим запобіжних заходів, ОСОБА_7 - у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а ОСОБА_6 - у виді домашнього арешту цілодобово. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених. Так особисте зобов`язання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та завданим наслідкам, особиста порука не може бути застосована, оскільки не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за кожного з обвинувачених, застава не може бути застосована, оскільки у обвинувачених не встановлено наявності відповідних грошових коштів. При цьомуОСОБА_6 і ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом класифікується як особливо тяжкий злочин з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, тож, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть ухилитися від суду, впливати на потерпілого та свідків, які наразі не допитані, вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, відтак ризики, передбачені, ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою обрання таких запобіжних заходів, на даний час не зменшились і не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволенняклопотання прокурора та подав клопотання про зміну йому запобіжного заходу на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт з обов`язками, оскільки має міцні соціальні зв`язки та утриманців. Ризики, на існування яких посилається прокурор, не обґрунтовані, він не збирається ухилятися від суду, впивати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення або перешкоджати іншим чином.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 також заперечувала проти задоволенняклопотання прокурора та подала письмові заперечення, яке підтримав ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло. Клопотання аргументовано тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, як підстава такого суворого запобіжного заходу, носять загальний характер та прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого. ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки та утриманців, за місцем проживання характеризується позитивно, у подальшому зобов`язується сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки, не покидати місце проживання, допомагати та сприяти слідству.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив застосувати домашній арешт з 22.00 год. до 06.00 год. у зв`язку з тим, що має захворювання (порок серця), внаслідок чого суттєво погіршився його стан здоров`я, тому виникає потреба у відвідуванні ним медичного закладу.

Його захисник - адвокат ОСОБА_8 також заперечувала проти задоволенняклопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, просила застосувати домашній арешт у певний період доби, а саме: з 22.00 год. до 06.00 год. Зазначила про безпідставність посилання прокурора на ст.177 КПК України як аргументацію продовження дії запобіжного заходу, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні дружину та малолітню дитину, є піклувальником ОСОБА_13 , 1944 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні подав клопотання про зміну процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в якому просив заборонити ОСОБА_6 покидати житло лише у нічний період доби з 22.00 год. до 06.00 год. через погіршення стану здоров`я останнього та у зв`язку з необхідністю проходження обвинуваченим медичного огляду.

Вислухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів дійшла до такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів при вирішенні питання продовження дії запобіжних заходів враховує вимоги ст.ст.177, 178, 181, 183 КПК України щодо мети та порядку застосування запобіжних заходів.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч.6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Колегія суддівтакож враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, зважаючи на практику Європейського суду, колегія суддів враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, щодо ОСОБА_7 свідчить наступне.

ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке класифікується як особливо тяжкий злочин, який карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому усвідомлення тяжкості можливого покарання у разі доведення його вини, вказує на цілком ймовірну можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності,шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, що свідчить про змогу залишити як межі м.Бобринець так і Кіровоградської області.

Тож, колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні прокурора обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

На даний час судом ще не допитані свідки та потерпілий, тому є вагомі підстави вважати, що з метою уникнення покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, усвідомлюючи тяжкість покарання, останній може незаконно впливати на даних осіб з метою зміни та дачі показань останніми на його користь. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід врахувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК України.

Слід зазначити, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також виходячи з серйозності висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , існує висока вірогідність вчинення дій обвинуваченим, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом укриття від суду дійсних обставин скоєння кримінального правопорушення та обставин, необхідних для встановлення істини у провадженні.

Водночас колегією суддів враховано, що обвинуваченийОСОБА_7 відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, проте, відповідно до відомостей, зазначених в обвинувальному акті, щодо нього 25.11.2020 скеровано обвинувальний акт до Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.289 КК та, крім того, обвинувачений не одружений, не працює, утриманці відсутні, тобто не має офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, відтак обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегією суддів також враховано характер та обставини кримінального правопорушення, що інкримінуються обвинуваченому, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою і продовження саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тож ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжуючи дію такого запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких було застосовано та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, продовжують існувати, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину із погрозою застосування насильства.

З вказаних вище підстав, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово з обов`язками, не підлягає задоволенню.

Твердження обвинуваченого про наявність цивільної дружини, постійного місця проживання, необхідності догляду на неповнолітними племінницями, матір`ю, яка перебуває у ЗСУ та факт надання допомоги певним громадським організаціям не підтверджено належними та допустимими доказами, відтак не може бути прийнято до уваги.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддівдійшла до такого.

Про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, щодо ОСОБА_6 свідчить наступне.

ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке класифікується як особливо тяжкий злочин, який карається позбавленням волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, тому усвідомлення тяжкості можливого покарання у разі доведення його вини вказує на цілком ймовірну можливість переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, вчиняти інші дії з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_6 , знаючи, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які на даний час не допитані судом.

Водночас судом враховано, що обвинуваченийОСОБА_6 , відповідно до ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості, хоча й офіційно не працює, проте, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ст.49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

У клопотанні адвокат ОСОБА_10 вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 уклав декларацію із сімейним лікарем ОСОБА_14 . КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради, одержав талон на прийом до лікаря №84257617 на 11.00 год. 20.03.2024, а також, сімейний лікар здійснив запис обвинуваченого для проходження ряду досліджень, зокрема, УЗД, ЕКГ щитовидної залози, забору крові тощо. Таким чином, ОСОБА_6 необхідно неодноразово прибувати до КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради.

Враховуючи докази, які підтверджують необхідність звернення ОСОБА_6 до медичної установи, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, Конституції України, з метою дотримання права обвинуваченого на одержання належної медичної допомоги, колегія суддів вважає за можливе зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 цілодобовоне залишати місце постійного проживання без дозволу суду, окрім відвідування медичних закладів з метою отримання медичної допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддіввважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, за яких було обрано та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, наразі не відпали, з метою запобігання вищезазначених ризиків йому доцільно буде продовжити дію такого виду запобіжного заходу як домашній арешт цілодобово строком на два місяці,поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 331, 392, 395 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_7 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 12:00 год. 18 березня 2024 року до 12:00 год. 16 травня 2024 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити діюзапобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово строком на два місяці, а саме з 18 березня 2024 року до 18 травня 2024 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 цілодобовоне залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, окрім відвідування медичних закладів з метою отримання медичної допомоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на строк два місяці, тобто з 18 березня 2024 року до 18 травня 2024 року, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, дію наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі у процесуальних діях.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що, відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 про зміну процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, ОСОБА_6 - відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_7 .

Копію ухвали надіслати для виконання начальнику відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, вручити обвинуваченому ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.

На ухвалу суду, в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 14:00 годині 18.03.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3