Справа № 621/554/24
Пр. № 1-кп/621/160/24
ВИРОК
11 квітня 2024 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області :
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за відсутності потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тимченки Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий,
у кримінальному проступку, передбаченому частиною частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,
04 лютого 2024 року близько 18:00 години по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в салоні автомобіля Hyundas accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 де у них виник конфлікт на побутовому грунті в ході якого на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 перебуваючи за вищевказаною адресою за кермом в салоні транспортного засобу умисно наніс не мешне трьох ударів правим кулаком в область нижньої та верхньої губи ОСОБА_5 , а потім продовжуючи реалізовувати зазначений злочинний умисел, наніс ОСОБА_5 правим кулаком не менше двох ударів в тімяну область голови. Цими діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку мяких тканин в лівій тім`яній області, а також легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді множинних забійних ран на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи праворуч та ліворуч.
Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.
З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку у повному обсязі визнав та під час судового розгляду показав, що дійсно 04.02.2024 між ним та ОСОБА_5 , у салоні належного йому транспортного засобу виник конфлікт з приводу виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_6 , який проживає з ним та перебуває на його утриманні, оскільки мати залишили його та дитину у віці один рік сім місяців. В ході конфлікту він не витримав та спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження, як визначено в обвинувальному акті.
У вчиненому кримінальному проступку щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність.
Оцінивши зазначені вище, досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватим в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.
Під час призначення покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано:
- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є кримінальним проступком;
- обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якою визнається щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого кримінального правопорушення та готовності нести кримінальну відповідальність;
- відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України;
- особу обвинуваченого, який в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебував; розлучений; не працює; самостійно виховує сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні; за місце проживання характерезується як особа, відносно якого відсутні компрометуючі матеріали.
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу в межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України.
Приймаючи рішення про призначення покарання у виді штрафу суд враховує конкретні обставини справи, особу ОСОБА_4 , факт того, що останній хоч і не працевлаштований офіційно, але має дохід від зайняття підробітками, який складає близько 8000 грн. 00 к. на місяць, самостійно утримує малолітню дитину та звертає увагу на критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого, щирий осуд свої дій, а тому покарання у виді штрафу, на розсуд суду, має забезпечити досягнення мети покарання в контексті положень Кримінального законодавства.
Долю речового доказу вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальному проступку, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: