ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3441/19
Провадження № 11кп/818/91/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 02 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000872, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року засуджено ОСОБА_7 :

- за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.3 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 5024 грн. 32 коп.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що приблизно у 2012 році, маючи умисел на незаконне зберігання вибухової речовини у приміщенні гаражу, що розташований на території домоволодіння за місцем його фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу, зберігав порох, який залишився після смерті ОСОБА_9

08 жовтня 2019 року в ході проведення обшуку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено дві металевих банки з вмістом речовини у вигляді гранул, яка є сумішевими вибуховими речовинами метальної дії на основі нітроцелюлозних (бездимних) одноосновних порохів, масою: 54 г та 371 г промислового способу виготовлення.

Крім того, в період весни - літа 2019 року, ОСОБА_7 на території домоволодіння за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , виявив нарковмісні рослини роду «Конопля», і діючи умисно, зірвав стовбури разом з листям даної рослини, переніс їх до господарських приміщень та житлового будинку, що розташовані на території домоволодіння за вищевказаною адресою, де залишив їх з метою природного висушування, та відділивши листя від стовбурів з частини рослин, в подальшому подрібнив його, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, який став зберігати для особистого вживання, без мети збуту.

08 жовтня 2019 року, в ході проведення обшуку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження у вигляді рослин (стовбури разом з листям) у висушеному стані, паперовий згорток з вмістом речовини рослинного походження у висушеному та подрібненому стані та полімерний пакет з вмістом речовини рослинного походження у висушеному стані, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою, в перерахунку на суху речовину 12383,2960 грам; верхню частину полімерної пляшки з нашаруванням речовини, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, масою, в перерахунку на суху речовину 0,0301 грам. Відповідно до наказу МОЗ №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», вага вилученого канабісу за вищевказаною адресою належить до особливо великих розмірів.

До початку судового розгляду прокурор ОСОБА_8 подав до апеляційного суду заяву в якій, посилаючись на ст.403 КПК України відмовився від апеляційної скарги на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі за її змістом, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується позитивно, не судимий, має на утриманні дружину інваліда 3-ї групи, одружений.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації його дій, просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Окрім цього, просить врахувати, що він проживає з дружиною, яка є інвалідом 3-ї групи, також має на утриманні 3-х дітей, з яких донька є інвалідом у візку.

Наведене, на думку обвинуваченого, свідчить про можливість застосування до нього вимог ст.75 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала необґрунтованими апеляційні скарги обвинуваченого і захисника та просила залишити їх без задоволення.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України,за які його засуджено за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації його дій, які не оскаржувалися й в апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який не судимий, не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні дружину інваліда 3-ї групи.

Судом першої інстанції також були враховані й обставини, на які посилається апелянт, а саме щире каяття, активне сприяння розкриття кримінальних правопорушень, позитивна характеристика з місця мешкання.

З огляду на викладене, наявність щирого каяття, яку суд визнав в якості обставин, що пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65, 70 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено в мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення.

За таких обставин, апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника про зміну вироку та застосування до нього вимог ст.75 КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним та такими, що не підлягають задоволенню.

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не містять переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах обставини, що на їх думку суттєво могли пом`якшити покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання й було призначено обвинуваченому в мінімальних межах санкцій статей закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3