Справа № 711/2431/24
Номер провадження 1-кп/711/343/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000848 від 10.03.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сахнівка, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , мешканця АДРЕСА_2 , судимого:

1)вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

2)вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2020 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.12.2022 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , повторно, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а також усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, що неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення кримінального правопорушення, 10.03.2024 в період часу з 17 год. 20 хв. по 18 год. 00 хв. разом з потерпілим ОСОБА_4 попрямували у внутрішній двір будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де відкрито, шляхом вільного доступу заволоділи світло сірою сумкою з чорним ременем марки «AOJIALISI» вартість якої відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/3954-ТВ від 18.03.2024 станом на 10.03.2024 становила 443,60 грн., яка знаходилась через плече на потерпілому та портативною колонкою марки «HOPESTAR» вартість якої відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/3957-ТВ від 18.03.2024 станом на 10.03.2024 становила 531,53 грн., яка знаходилась в середині даної сумки. А саме, ОСОБА_6 повалив потерпілого ОСОБА_4 на землю та коли той впав, обхопив його позаду лівою рукою і наніс один удар по нижній щелепі з права та вирвав з шиї потерпілого сумку, після чого передав її ОСОБА_5 , який стояв поруч та останній відразу побіг з нею в невідомому напрямку, після чого ОСОБА_6 попрямував за ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 975 грн. 13 коп.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та скориставшись правом, яке передбачене ст. 63 Конституції України, відмовився давати показання. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, надавав правдиві свідчення про обставини вчинення ним злочину, вибачився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та скориставшись правом, яке передбачене ст. 63 Конституції України, відмовився давати показання. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, надавав правдиві свідчення про обставини вчинення ним злочину, вибачився, відшкодував завдані збитки потерпілому.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, позиції потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_5 від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 11 березня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, раніше судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

При цьому суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, відшкодував завдані збитки потерпілому, перерахував на рахунок благодійного фонду кошти в сумі 350 грн., що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Разом з тим, згідно приписів ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 34 КК рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, така обтяжуюча покарання обставина, як рецидив злочину, в обвинувачення ОСОБА_6 не висувалася.

Таким чином, суд не може самостійно виходити за межі пред`явленого обвинувачення в частині можливого погіршення становища обвинуваченого. Отже, дотримуючись позиції державного обвинувачення, обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України рецидив злочину, судом не зазначається, оскільки така обтяжуючу обставина, є поза межами висунутого обвинувачення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року (Справа № 214/4920/16-к, провадження № 51-2920 км 18).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, позиції потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 186 КК України .

Крім того, ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком, тому й підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

Підстав для застосування ст. 69 чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_6 від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 11 березня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинувачених на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 3407 грн. 76 коп. в рівних частинах.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим не заявлений, що не позбавляє права останнього відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 11 березня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 11 березня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3407 грн. 76 коп. в рівних частинах, у розмірі по 1703 (одна тисяча сімсот три) грн. 88 коп. з кожного, що відповідає об`єму пред`явленого обвинувачення.

Речові докази по справі:

-три диски DVD-R з відеозаписами подій, які мали місце 10.03.2024, а саме: з приміщення магазину «АТБ» ТОВ («АТБ Маркет»), що знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 239; з камер відеоспостереження системи «Безпечне місто», перехрестя бульв. Шевченка-Пастерівська в м. Черкаси; з пекарні «Тачівка», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , товарний чек № 525 від 08 квітня 2022 року на портативну колонку «Hopestar», які приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-ремінець виготовлений з тканини, поміщений до сейф-пакету PSP № 2292749; колонку «Hopestar», поміщену до сейф-пакету PSP № 2094445; куртку темно-зеленого кольору, поміщена до сейф-пакету PSP № 2094445, сумка сірого кольору, поміщену до сейф-пакету WAR № 1470507, які належать потерпілому ОСОБА_4 та передані на зберігання до камери речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області повернути власнику ОСОБА_4 ;

-- змив на марлевий тампон з сумки, поміщений до паперового конверту НПУ СУ з пояснювальними написами, змив на марлевий тампон, поміщений до паперового конверту НПУ СУ з пояснювальними написами, які передані на зберігання до камери речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - знищити;

-- гаманець сірого кольору з паспортом та 2 картками, що належать потерпілому ОСОБА_4 та передані йому на зберігання - залишити власнику ОСОБА_4 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1