Справа № 468/1669/18-к
Провадж.№ 1-кп/481/11/2024
В И Р О К

іменем України

04.06.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 09.07.2018 року

відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Привільне, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваю чого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого водієм в ПП «Злагода», зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

17.09.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

28.09.2017 року Баштансьим районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 3 місяці 10 днів арешту;

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України .

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, та визнано доведеним, що 08 липня 2018 року в темний час доби, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по освітленій міським електроосвітленням сухій асфальтованій проїзній частині вул. Небесної Сотні в м. Баштанка, Миколаївської області, з боку вул. Космонавтів у напрямку вул. 8 Березня, зі швидкістю не менше 114 км/год. Під час руху у вище зазначеному напрямку грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.3 та 12.4 ПДР України, а саме: керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її змін, рухаючись у населеному пункті з перевищенням меж дозволеної швидкості (50 км/год.), а саме не менше 114 км/год. не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості свого транспортного засобу, аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, в результаті чого на перехресті вул. Небесної Сотні та вул. Василя Єрешка допустив зіткнення з мотоциклом «Мінськ - 3.1121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у попутному з ним напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) вищевказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а водій мотоцикла «Мінськ- 3.1121», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_8 віл отриманих тілесних ушкоджень 12 липня 2018 року помер в Баштанській ЦРЛ.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, свою вину визнав частково. Цивільний позов визнав в повному обсязі. Пояснив, що 8 липня 2018 року, у вечірній час, він в м. Баштанка по вул. Небесної Сотні їхав на автомобілі ВMW д.н.з. НОМЕР_4 , в напрямку руху з центру міста Баштанка в сторону Баштанської СГТ. Освітлення на вулиці не було, не працював ліхтар. З якою швидкістю рухався не пам`ятає. Справа від нього їхав мотоцикл під керуванням ОСОБА_8 , але обвинувачений його помітив коли сталося ДТП. Освітлення на мотоциклі не було і він попереду обвинуваченого повернув у провулок, і в цей час автомобіль під керуванням обвинуваченого зачепив край багажника на мотоциклі. Шолома у водія мотоцикла також не було, тому обвинувачений вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді винні обидва водія, і обвинувачений , і загиблий.

Крім того, обвинувачений повідомив, що під час дорожньо-транспортної пригоди він був у тверезому стані, алкоголь він вживав, але за день до ДТП, коли був на дні народженні. Тому результати його огляду на стан алкогольного сп`яніння під час ДТП і були позитивними .

Щодо відшкодування потерпілій матеріальних та моральних збитків, обвинувачений пояснив, що цивільний позов він визнає. ОСОБА_3 хотів продати автомобіль, яким було скоєно ДТП і виручені кошти віддати потерпілій, але потерпіла не надала дозвіл на повернення йому автомобіля.

Дядько обвинуваченого завіз вісім тисяч у лікарню, в рахунок відшкодування шкоди. До потерпілої ОСОБА_5 також ходила мати обвинуваченого і пропонувала їй відшкодування. Крім того обвинувачений хотів виплачувати потерпілій шкоду щомісячно, але вона не погодилася, а вимагала одразу всі кошти - 600 тисяч гривень, 300 тисяч матеріальних збитків та 300000 моральних збитків.

У вчиненому розкаюється, просив пробачення у судовому засіданні в потерпілої.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Окрім часткового визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_8 був її другим сином, якого вона втратила. Сама вона проживає одиноко, а загиблий син ОСОБА_8 був єдиною її підтримкою та опорою. Оскільки він вдень працював, то до потерпілої приїздив по вечорам, після роботи, провідував, привозив необхідні речі, продукти, смаколики. А потерпіла, потім поглядом проводжала його, поки він не поверне метрів за 500 від її будинку. Так само і 08 липня 2018 року увечері син ОСОБА_8 приїхав до потерпілої, привіз смаколики, які до цього часу вона зберігає. А про те, що син потрапив у лікарню потерпіла дізналась лише наступного дня о 6 годині ранку від своєї сестри.

Син потерпілої перебував у реанімації три дні після чого помер. За цей час до неї обвинувачений жодного разу не прийшов та не запропонував допомогу, так само і за всі роки розгляду кримінального провадження до 2024 року він не запропонував їй допомогу і навіть не попроси вибачення.

Коли син ОСОБА_8 перебував в реанімації до потерпілої підходив дядько обвинуваченого, з яким потерпіла була особисто знайома оскільки працювали разом, і від себе дядько дав потерпілій дві тисячі гривень. На наступний день потерпіла звернулась знов до дядька обвинуваченого за допомогою, однак він відмовив, і сказав, що платити повинен той, хто вчинив аварію.

Крім того додому до потерпілої приходила мати обвинуваченого, просила відмовитись від арешту накладеного на автомобіля, щоб його повернули обвинуваченому, а той в свою чергу міг продати його, а гроші заплатити потерпілій.

За час перебування ОСОБА_8 в реанімації потерпіла витратила 10000,00 грн, і більше семи десяти тисяч витратила на поховання. Кошти вона брала в борг, а сам борг повертала потім декілька років.

Потерпіла повідомила, що подану позовну заяву вона підтримує в повному обсязі, та просила її задовольнити. Вона є людиною похилого віку, яка через дії обвинуваченого залишилась без підтримки та допомоги, втратила рідну дитину, від чого страждає як морально так і фізично. При цьому вона була присутня майже на усіх судових засіданнях, а через поведінку обвинуваченого розгляд справи дуже часто відкладався, що також завдавало їй великих душевних страждань. Після загибелі сина її життя повністю змінилось в гіршу сторону, вона залишилась без будь-якої допомоги, внаслідок постійних душевних страждань з 2018 року її стан здоров`я значно погіршився, оскільки вона є людиною похилого віку й має купу хронічних захворювань.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив наступне. Він працює фельдшером Баштанської центральної районної лікарні. Точної дати він не пам`ятає, в темну пору доби, будучи на чергування він приїхав за викликом на вулицю Баштанської Республіки, приблизно 100-й номер. Приїхавши на місце побачив автомобіль, мотоцикл який лежав на дорозі і від мотоцикла, на відстані 2-3 метра, лежала людина на спині, ближче до узбіччя. В цей час на місці ДТП вже було багато людей. Постраждалий, водій мотоцикла, видавав хрипи і свідок почав надавати йому допомогу. Ззовні ушкоджень, відкритих переломів у водія мотоцикла, не було. Були садна на голові, кров на волоссі. Постраждалий був у комі. Освітлення на вулиці при цьому було.

Свідок ОСОБА_10 , суду пояснила наступне. 08 липня 2018 року, приблизно о 22- 23 годині, вона з родиною вечеряла у дворі по АДРЕСА_2 . В цей час почули скрегіт і стукіт, удар. Вийшли на вулицю і побачили, що в автобусну зупинку, яка знаходиться навпроти їхнього будинку, в`їхав автомобіль темного кольору, а саме в сміттєвий ящик на зупинці. Вже на той час повибігали люди, стояли дивилися, і сусід сказав, що ніби ОСОБА_8 збили. Потім прибігла співмешканка і дитина ОСОБА_8 , вони плакали. Потім швидка допомога приїхала.

Пізніше свідку сказали, що за зупинкою, є мотоцикл. Свідок стояла зовсім позаду,а попереду були інші люди які прийшли раніше і вони показали на водія автомобіля, який був у світлих шортах та футболці з зірочками. Обличчя свідок не бачила, так само і не бачила загиблого. Освітлення на вулиці було ввімкнене ліхтар через ліхтар.

Крім того судом досліджені надані учасниками процесу письмові докази.

Наданий стороною обвинувачення витяг з ЄРДР від 09.07.2018 року № 0000315 доводять, що 09.07.2018 року Баштанським РП ГУНП в Миколаївській області було зареєстровано кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної події, яка мала місце 08.07.2018 року близько 22:30 в місті Баштанка, Миколаївської області з потерпілими (т.2 а.к.п.165, 166).

Із складеного 08.07.2018 року протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із фототаблицею, судом встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась на перехресті вулиці Василя Єрешки та вулиці Баштанської республіки у місті Баштанка, Баштанського району, Миколаївської області. Ділянка дороги горизоньальна, покриття асфальтобетонне, сухе, чисте. Перехрестя не регульоване, розмітка відсутня. За тротуарами розташовані будинки. Мотоцикл «Мінськ» р.н. НОМЕР_2 знаходиться на лівому узбіччі вулиці, на відстані 3,8 м. від зупинки громадського транспорту. Автомобіль ВMW 5201 знаходився на лівому узбіччі вулиці, на відстані 0,8 м. від зупинки громадського транспорту. Транспортні засоби мали механічні пошкодження. Вздовж вулиці Баштанської республіки мались сліди гальмування автомобіля «ВMW 5201 (т.2 а.к.п.167-184).

Відповідно до протоколу огляду від 16.07.2018 року із фототаблицею, було оглянуто автомобіль «ВMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.2 а.с.185-193).

Відповідно до протоколу огляду від 16.07.2018 року із фототаблицею, було оглянуто мотоцикл «Мінськ», реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.2 а.с.196-203).

Відповідно до протоколу огляду від 12.07.2018 року із фототаблицею, було оглянуто приміщення у відділенні інтенсивної терапії ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було виявлено труп ОСОБА_8 з видимими тілесними ушкодженнями (т.2 а.с.210-215).

Відповідно до висновку експерта № 85 від 13.08.2018 року у ОСОБА_8 виявлені наступні ушкодження: по одному садну в області правого надпліччя, в області правого ліктьового суглоба, в області лівого плечового суглоба, в правій поперековій ділянці; садно в тім`яно-потиличній ділянці; масивний крововилив в м`які тканини голови; лінійний перелом кісток черепу; субдуральна гематома в потилично-тім`яній ділянці; субарахноїдальний крововилив і вогнищевий забій головного мозку в правій скроневій ділянці; перелом рукоятки грудини; переломи 2-11 ребер зліва по задньо-підпахвовій лінії; вогнищеві крововиливи в області коренів легенів та підтримуючих зв`язок печінки. Смерть ОСОБА_8 настала від перелому кістки черепа в поєднанні з забоєм головного мозку. Виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічному дослідженні трупа ОСОБА_8 етиловий спирт не виявлено (т. 2 а.с.219-221).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «ВMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , №473 від 02 жовтня 2018 року - ходова частина, робоча гальмівна система та рульове керування досліджуваного автомобіля не мали технічних несправностей, що могли б виникнути до ДТП. Визначити працездатність та стан фар на момент ДТП неможливо. (т.2 а.к.п.224-228).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану мотоцикла «Мінськ» р.н. НОМЕР_2 , № 472 від 01 жовтня 2018 року - робоча гальмівна система, рульове керування досліджуваного мотоцикла знаходились в працездатному стані, при цьому технічних несправностей, які могли б виникнути до ДТП, в ході дослідження не виявлено. Ходова частина перебувала в технічно несправному та непрацездатному стані. Визначити технічний стан та працездатність фари головного світла неможливо. Фара має механічні ушкодження аварійного характеру, що виникли в ході ДТП (т.2 а.к.п.231-235).

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №474 від 03 жовтня 2018 року встановлено: неможливо визначити де, відносно меж проїзної частини, сталося зіткнення транспортних засобів. Під час первинного контактування автомобіль «ВMW 5201» розташовувався лівою передньою частиною до задньої частини мотоцикла «Мінськ». Під час первинного контактування автомобіль «ВMW 5201», розміщувався лівою передньою частиною до задньої частини мотоцикла «Мінськ» (т.2 а.к.п.238-244).

Відповідно до висновку експерта № 18-965/968 від 05.11.2018 року комплексної транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП - місто зіткнення ТЗ сталося між слідами гальмування автомобіля «ВMW 5201», в межах проїжджої частини вул.. Небесної Сотні. Швидкість автомобіля «ВMW 5201», перед початком гальмування становила не менше 114 км/год. Відстань, на якій знаходився автомобіль «ВMW 5201», від початку слідів гальмування в момент реагування водієм на небезпеку і подальшого застосування гальмування становила приблизно 38 м. Водій автомобіля «ВMW 5201», мав технічну можливість запобігти зіткненню з мотоциклом своєчасним застосуванням екстреного гальмування, за умови руху зі швидкістю, допустимою в місці ДТП вимогами п.12.4 ПДР - 50 км/год. Стан ходової частини мотоцикла «Мінськ» з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП (т.3 а.к.п.4-10).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 03.10.2018 року, вбачається, що слідчим ВР ЗТ СУ УНП в Миколаївській області ОСОБА_11 у проміжок часу з 11 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин було проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_12 в присутності понятих, в ході якого свідок надав пояснення та відтворив події, які мали місце 8 липня 2018 року близько 22 години 30 хвилин в місті Баштанка на перехресті вулиці Героїв Небесної Сотні та вулиці В.Єрешка за участю мотоцикла «Мінськ» та автомобіля «ВMW 5201» ( т.3 а.к.п. 16-21).

Відповідно до листа Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 19.11.2018 року № Р-44/02.03-10, в день ДТП 08.07.2018 року вулиця Героїв Небесної Сотні та вул.. Василя Єрешки, на опорі № НОМЕР_5 , працював ліхтар вуличного освітлення, що освітлює дане перехрестя ( т.3 а.к.п.22)

Відповідно листа Миколаївського обласного центру з гідрометеорологї від 05.11.2018 року № 31/05-08/594/624 в період з 18 год. 00хв. до 24 год. 00 хв. 08.07.2018 року в м. Баштанка, Миколаївської області спостерігались наступні погодні умови: хмарність 2-6 балів ( по 10-ти бальній шкалі), без опадів, метеорологічна дальність видимості більше 10 км., явищ, що погіршували видимість, не спостерігалось ( т.3 а.к.п.23)

Також судом досліджено результат токсикологічного дослідження № 4029 ОСОБА_3 , відповідно до якого лікарем ОСОБА_13 09.07.2018 року о 02 години 00 хвилин було відібрано біологічний матеріал - венозну кров обвинуваченого ОСОБА_3 , за результатами токсикологічного дослідження якої виявлено етанол, тобто ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння з показником 1,33 %.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено події кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Щодо заперечень сторони захисту проти встановлення факту перебування обвинуваченого ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ДТП, оскільки відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР були внесені пізніше, ніж відібрані біологічні зразки для експертного дослідження, суд зазначає наступне.

Як вбачається, в обґрунтування наявності обставини, що обтяжує ОСОБА_3 покарання, а саме вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, стороною обвинувачення було надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, з якого видно, що обвинувачений був оглянутий лікарем Баштанської ЦРЛ 09.07.2018 року о 02.00 год., який відібрав біологічний матеріал, венозну кров, для дослідження.

За результатами токсикологічного дослідження №4029, проведеного Миколаївським обласним наркологічним диспансером, у біологічному матеріалі - крові, відібраному у ОСОБА_3 виявлено етанол в концентрації 1,33 г/л(%).

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що зазначений висновок оскаржувався обвинуваченим, право на оскарження висновку передбачено п. 13,14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103.

ОСОБА_3 був доставлений до Баштанської ЦРЛ після ДТП для проведення огляду згідно вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 відповідно до яких у разі скоєння дорожньої транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно з вимогами цього нормативного акту огляд водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди є обов`язковим і ця процедура не є слідчою дією у розумінні вимог статей 214, 223 КПК, а тому відсутні передбачені законом підстави для визнання цих результатів медичного дослідження недопустимими і такими, що отримані з порушенням порядку, передбаченого законом, тобто до внесення відомостей до ЄРДР.

Такі висновки повністю узгоджуються із правовими позиціями Верховного суду викладеними, зокрема у постановах від 24.02.2020 року у справі № 473/2872/18, від 10.12.2020 року у справі № 715/1912/19, від 11.02.2020 року у справі № 691/219/18.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Суд враховує, що на час вчинення ДТП ОСОБА_3 , тобто станом на 08 липня 2018 року, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, згідно якого Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1 "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»

У подальшому, 16 лютого 2021 року, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» (далі - Закон № 1231-IX), яким внесено зміни, зокрема, до Кримінального кодексу України.

Так, пунктом 12 Закону № 1231-IX внесено зміни до КК України, відповідно до яких Кодекс доповнюється статтею 286-1 "Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння»

Отже, з 03 липня 2020 року стаття 286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) виключена.

Разом з тим, відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За приписами ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У зв`язку з викладеним, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 5 КК України, при розгляді даного кримінального провадження підлягає застосуванню редакція ч. 2 ст. 286 КК України, що діяла на час вчинення діяння ОСОБА_3 .

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні 08.07.2018 року правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , і кваліфікує його дії за частиною 2 ст.286 КК України, в редакції яка діяла на 08.07.2018 року.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, судом визнано перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння .

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.286 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, перебуває в шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, шкода завдана злочином потерпілій не відшкодована.

Обвинуваченим порушено відразу декілька норм правил дорожнього руху, які регламентують безпечне управління транспортним засобом, що призвело до таких тяжких наслідків. Керуючи джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_3 перевищив швидкість в межах населеного пункту, і саме недотримання ним правил безпеки дорожнього руху призвело до зіткнення з іншим транспортним засобом, що значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого злочину. Хоча обвинувачений вчинив злочин з необережності, проте його дії призвели до незворотних наслідків у виді смерті людини. Доведено, що ОСОБА_3 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, тим самим грубо знехтував правилами дорожнього руху, пов`язаними з імперативною забороною керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого.

Визнання ОСОБА_3 вини, висловлення жалю з приводу скоєного, є тими обставинами, які суд врахував при визначенні виду та міри покарання, проте вони не дають достатніх підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття призначеного покарання.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.

При цьому підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає, так само як не вбачає підстав і для призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки скоєно злочин, який має невідворотні наслідки у вигляді смерті людини. А також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 .

На думку суду застосування саме таких видів та міри основного та додаткового покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1, п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода (фізичний біль та страждання, заподіяні особі в зв`язку із пошкодженням здоров`я, душевні хвилювання в зв`язку із протиправною поведінкою у відношенні нього або членів його родини) заподіяна фізичною особою протиправними діями, відшкодовується особою, що заподіяла її при наявності її вини.

Згідно ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Питання, заявленого потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» п.3 роз?яснив, що: під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні обвинувачений пояснив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, і готовий відшкодовувати їх потерпілій.

Позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд, з врахуванням глибини та тяжкості моральних страждань потерпілої, викликаних втратою, внаслідок події, єдиного сина, спогадами про подію злочину, зміною звичного укладу життя, похилий вік потерпілої, зважаючи на тривалий час розгляду справи, вважає таким, що підлягає задоволенню.

Доля речових доказів, які визнані такими постановами слідчого, підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які доводяться квитанціями, наданими стороною обвинувачення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані за ухвалами слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області підлягають скасуванню відповідно до ст.174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років 00 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на 02 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня виконання вироку.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 75512 ( сімдесят пять тисяч пятьсот дванадцять ) грн 21 коп в рахунок відшкодування матеріальних збитків, та 225000 ( двісті двадцятьпять тисяч) грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в загальному розмірі 8798 ( вісім тисяч сімсот девяносто вісім) грн.96 коп.

Арешт накладений на автомобіль марки «ВMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.07.2018 року - скасувати.

Арешт накладений на мотоцикл марки «Мінськ-3.1121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.07.2018 року - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «ВMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 передати користувачу ОСОБА_3 ..

Речовий доказ - мотоцикл марки «Мінськ-3.1121», реєстраційний номер НОМЕР_2 передати потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя