Справа № 182/5089/23
Провадження № 1-кп/0182/641/2024
У Х В А Л А

Іменем України

14.03.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000885 від 27.07.2023 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.121 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , в режимі відео конференції,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових за №0000885 27.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.121 КК України. Стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 березня 2024 року..

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась.

Прокурор повторно звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк не більше двох місяців, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, оскільки у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на особисту свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. Суд враховує такі ризики, як можливість ухилитися від суду, оскільки ОСОБА_3 позбавив життя свою дружину, вчинивши цей злочин за місцем свого постійного мешкання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Після чого проявив неадекватну поведінку по відношенню до сусідів, демонструючи свою фізичну перевагу та висловлюючи можливість застосування фізичної сили. Свідками у справі є особи, з якими обвинувачений особисто знайомий, зокрема потерпілою є його теща, яка є близьким родичем, і йому відоме місце проживання потерпілої і свідків у кримінальному провадженні. А поведінка обвинуваченого після вчинення злочину і обставини вчинення злочину, встановлені під час досудового розслідування, вказують на можливість застосування такого насильства як можливість впливу на свідків і потерпілу, з метою спонукати їх до зміни показів. Злочин, який інкримінується обвинуваченому, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином і, у разі доведеності його провини у вчиненні зазначеного злочину, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що є свідомим для обвинуваченого і що може спонукати його також до ухилення від суду в подальшому.

Крім того, ОСОБА_3 на момент вчинення злочину був мобілізованою особою до лав ЗСУ і, враховуючи наявність в країні військового стану, обвинувачений зможе безперешкодно ухилитися від явки до суду в подальшому, що унеможливить розгляд справи по суті. Враховуючи викладене, тримання обвинуваченого під вартою на даній стадії судового розгляду є дієвим запобіжним заходом, який гарантуватиме його належну процесуальну поведінку.

Разом з тим, відповідно до ст. 183 КПК України, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя має право визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, враховуючи стадію судового розгляду зазначеного кримінального провадження, відомості про обвинуваченого, його соціальні зв`язки та матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе визначити розмір застави стосовно обвинуваченого у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, тобто до 14 травня 2024 року.

Визначити для обвинуваченого - ОСОБА_3 , розмір застави, у сумі кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та направити начальнику ДУВП (4) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15.03.2024 року о 09.45 год.

Суддя: ОСОБА_1