Справа №:755/3878/21
Провадження №: 1-кп/755/274/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0000271, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

01 березня 2021 року в провадження Дніпровського районного суду міста Києва надійшло кримінальне провадження №0000271, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності потерпілої, а саме - ОСОБА_8 систематично, умисно, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_9 невпевненість у своїх силах, занепокоєння майбутнім, розгубленість, песимістичність в сприйнятті дійсності, потребу у постійному схваленні оточуючих та позитивної оцінки своїх дій, а також суттєво вплинуло на самооцінку потерпілої особи, що призвело до внутрішньої конфліктності та вразливості.

Так, 02.09.2019 року ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , під час якого кричав на неї та висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого було викликано працівників поліції. У зв`язку з викладеним на ОСОБА_8 складено адміністративний протокол та постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, але провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення було закрито.

Крім того, 25.03.2020 року близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , в ході якого висловлювалася в її адресу нецензурною лайкою, спровокував сімейну сварку, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

31.04.2020 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_8 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 18.05.2020 року близько 12 год. 27 хв., ОСОБА_8 перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку відносно своєї матері ОСОБА_9 , під час якої словесно її ображав, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 , та склали відносно ного протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

07 вересня 2020 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, 14.07.2020 року о 01 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , та свого батька ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_8 , висловлювався в бік останніх нецензурною лайкою, словесними образами, кричав на них, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

22 жовтня 2020 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Крім того, 10.10.2020 року о 13 год. 10 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_8 , висловлювався нецензурною лайкою, висловлював погрози в бік останньої, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

04 грудня 2020 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито у зв`язку за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Крім того, 22.09.2020 року близько 17 год. 55 хв., ОСОБА_8 перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку з своєю матір`ю ОСОБА_9 , під час якої словесно її ображав, висловлював нецензурну лексику, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 та склали відносно ного протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

13 січня 2021 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

У подальшому, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в період з жовтня 2019 року по теперішній час, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, систематично продовжив вчиняти домашнє насильство щодо матері ОСОБА_9 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

Так, 16.11.2020 року ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт словесного характеру щодо своєї матері ОСОБА_9 , під час якого словесно ображав, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

У зв`язку з чим, на ОСОБА_8 було складено адміністративний протокол та постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 22.12.2020 року ОСОБА_8 знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт словесного характеру щодо своєї матері ОСОБА_9 , під час якого словесно ображав її, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

У зв`язку з чим, на ОСОБА_8 було складено адміністративний протокол та постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначено покарання у виді штрафу.

Вказані дії з боку ОСОБА_8 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_9 , та змусило звернутись до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві з заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України та звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідно до Інформаційної довідки вказаного Центру № 103/42-127 від 09.02.2021 року у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період співпраці спостерігався знижений емоційний фон. Ситуація домашнього насильства з боку сина - ОСОБА_8 суттєво вплинула на самооцінку ОСОБА_9 . Зі слів постраждалої, вона постійно відчуває страх за своє життя, відчай, безпорадність, втому та неможливість виходу з нестерпних умов життя. В процесі консультування у ОСОБА_9 помічалося виснаження, яке характеризувалося повною втратою почуття власної гідності, тривожний стан, депресивний настрій, почуття образи на сина.

З метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насильства та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме - вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 клопотання захисника підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував з приводу заявленого клопотання та вважав можливим закриття провадження щодо ОСОБА_8 , оскільки строк давності закінчився.

Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах. При цьому, ОСОБА_8 зазначено, що йому зрозуміла суть обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, він наполягає на закритті провадження саме з такої підстави та не бажає скористатися правом на здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного.

Так, згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Так, ч.ч.1-3 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 інкримінується кримінальне правопорушення, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином та, згідно з обвинувальним актом, вчинене у період часу з вересня 2019 року по грудень 2020 року.

Таким чином, з моменту вчинення зазначеного кримінального правопорушення пройшло три роки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_8

10 квітня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва провадження у справі було відновлене у зв'язку із тим, що ОСОБА_8 було розшукано в результаті його особистої явки до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_8

26 жовтня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва провадження у справі було відновлене у зв'язку із тим, що ОСОБА_8 було розшукано та доставлено до суду працівниками поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, враховуючи обставину ухилення обвинуваченого від явки до суду і відповідно зупинення перебігу строку давності, суд зазначає наступне.

Суд враховує правову позицію, викладену Касаційним кримінальним Судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, відповідно до якої звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Однак, положення ч. 2 ст.49 КК України передбачають, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

В постанові від 05.04.2021 об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 328/1109/19 (провадження №51-5464кмо20) зробила висновок щодо застосування норм закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст.49КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК України. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років з часу вчинення кримінального проступку.

За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Разом із тим, в цьому контексті суд зауважує на тому, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22) відступила від вище згаданого висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначивши, що такий підхід щодо тлумачення змісту ч. 2 ст.49КК України не відповідає точному змісту кримінально-правової норми та дійсній волі законодавця.

На переконання Великої Палати Верховного Суду, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

Підхід, за якого сам лише факт ухилення підозрюваного, обвинуваченого від досудового розслідування або суду повністю нівелює диференційовані строки давності, означає, що продовження злочинної діяльності тягне кращі правові наслідки, ніж перебування в розшуку. У разі беззастережної заміни передбачених ч. 1 ст.49КК України строків загальними, особа опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків учинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких.

Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їхній соціальній небезпечності.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину та п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 ухилявся від суду і ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року, останній оголошувався в розшук.

В подальшому ухвалою суду від 10.04.2023 року відповідно, судове провадження у кримінальному провадженні було відновлене.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року обвинувачений ОСОБА_8 також оголошувався у розшук, та 26 жовтня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва провадження у справі було відновлене у зв`язку із розшуком останнього.

Отже, час ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від суду в період з 02.03.2023 року по 10.04.2023 року складає 40 днів, та в період з 12.09.2023 року по 26.10.2023 року складає 45 днів, відтак сумарно 85 днів.

З урахуванням того, що обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 ухилявся від суду, та беручи до уваги вище викладену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, стосовно нього як до особи, яка ухилялась від суду, підлягає застосуванню диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, подовжений на час ухилення.

Таким чином, на переконання суду, наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України у зв`язку із спливом диференційованого строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, продовженого на період ухилення від суду.

Отже, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України закінчився. При цьому даних про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять і прокурором таких даних не надано.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, враховуючи, що таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, доходить висновку щодо необхідності звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 126-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1