Справа № 205/6697/23
Провадження № 1-кс/204/16/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи ВП№3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

встановив:

До слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, за підсудністю з Дніпровського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ВП№3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення. В обґрунтування скарги зазначено, що 27.06.2023 р. він - ОСОБА_4 звернувся до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001160 кримінальних правопорушень передбачених статтею 364,384 КК України. В заяві були вказані необхідні дані про засоби зв`язку з заявником. Згідно з відміткою ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, заява ОСОБА_4 була отримана 27.06.2023 р. за вх. № Б-39.На даний час витягу з ЄРДР, або відповіді на заяву ОСОБА_4 не отримав. Враховуючи викладене, просив зобов`язати уповноважену особу ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 364, 384 КК України, вчинені суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_6 ; зобов`язати уповноважену особу-вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у скарзі, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити у зв`язку із відсутністю підстав.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши скаржника, прокурора, суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно зі ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

Частина 5 статті 214 КПК України, регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу, де в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 визначено, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2023 року ОСОБА_4 звернувся до Відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за ст.ст.364, 384 КК України. В заяві зазначається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0001160 справа № 205/4091/16-к, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3,4 ст.189, ч.1 ст. 263 ККУ. Розгляд здійснюється колегією суддів, у складі головуючого судді ОСОБА_6 , суддів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Згідно з Постановою від 16.05.2016 року, всі речові докази по даному кримінальному провадженню були здані на зберігання до камери схову Ленінського відділення поліції № 3 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, серед яких зокрема (в чотирьох спеціальних пакетах) «імітаційні» засоби (77 купюр подібних до вигляду доларів США). Згідно з (тех. зап.суд. зас.) від 28.02.2019 року, речовий доказ «імітаційні» засоби в порушення вимог ч.1 ст.23 КПК України, судом безпосередньо досліджений не був. 07.03.2019 року. (тех.зап. суд зас.) за клопотанням ОСОБА_4 головуючим суддею ОСОБА_6 було прийнято рішення дослідити речовий доказ імітаційні» засоби в наступному судовому засіданні, для цього зробити Запит до Ленінського районного відділу поліції № 3, про доставку «імітаційних засобів в суд для дослідження. В наступному судовому засіданні головуючий суддя ОСОБА_6 повідомив учасників судового засідання про те, що ним було зроблено Запит до Ленінськоговідділуполіції про доставку речового доказу, але з якихось причин, імітаційні» засоби, до суду не були доставлені. Згідно з технічними записами судових засідань з такими ж аналогічними повідомленнями, головуючий суддя ОСОБА_6 звертався до учасників судового розгляду (14) разів, з 07.03.2019 року по 31.10.2022 року, тобто ним було зроблено (14) Запитів до ДВП № 3 про доставку речового доказу. 3 огляду на те, що такі повідомлення від судді ОСОБА_6 лунали вже протягом останніх чотирьох років, з урахуванням того, що речовий доказ є основним доказом сторони обвинувачення, на підставі якого ОСОБА_9 протягом 7 років обвинувачують у вчиненні вищевказаних злочинів і фактично на підставі якого протягом трьох років, суд тримав ОСОБА_9 під вартою в СІЗО. 14.12.2022 р. була отримана Відповідь від ДВП № 3 з додатками на 2-аркушах про те, що в період 01.03.2018 р. по 31.10.2022 р. включно було зареєстровано (2) запити від Ленінського районного суду, про доставку речового доказу «імітаційних засобів (77 купюр) до Ленінського районного суду. Останне звернення було від 24.07. 2019 року, за вх. № 1080, за яким до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було направлено зазначені речові докази імітаційні» засоби у вигляді (77 купюр подібних до доларів США).Будь яких даних про повернення наданих до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зазначених речових доказів «імітаційних» засобів (77 купюр) до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області не перебуває». Між тим, 16.01.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, було зроблено Запит, чи знаходиться в Ленінському районному суді на зберіганні речовий доказ «імітаційні засоби 23.01.2023 року було отримано відповідь від Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підписом судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 в якій зазначено : На Заяву від 16.01.2023 року, Ленінський районний суду м. Дніпропетровська повідомляє, «що ніякі речові докази по кримінальному провадженню N? 0001160, у тому числі «імітаційні» засоби (77 купюр подібних до виг доларів США) - на зберіганні у Ленінському районному судді м. Дніпропетровськ не знаходяться». 16.05.2023 року до ВП N? 3 було повторно зроблено аналогічний Адвокатський Запит. 29.05.2023 року було отримано відповідь від ВП N? 3 (аналогічну з попередньою від 14.12.2022 року) - що речовий доказ «імітаційні» засоби 77 купюр був наданий до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 29.08.2019 року і назад - не повертався. Отже інформація ВП N? 3 ДРУП ГУНП цілком підтверджується документально. Натомість, Інформація судді ОСОБА_6 , яку суддя озвучує з 2019 року по теперішній час, що ним нібито вживаються всі необхідні заходи для забезпечення доставки речового доказу «імітаційних» засобів в судове засідання і для цього робляться відповідні Запити до ВП N? 3 - нічим, окрім його усних повідомлень не підтверджена. В матеріалах кримінального провадження N? 0001160, справа N? 205/40961/16-к = відсутні відповідні Запити за підписом судді ОСОБА_6 , про доставку речового доказу до Ленінського суду, а таких Запитів (згідно з технічними записами судових засідань) має бути (14) чотирнадцять - відсутні і 14 аналогічних Відповідей від ВП N? 3, з усіма вхідними та вихідними N? N? канцелярії Ленінського суду та канцелярії ВП N?3. Слід зазначити, що речовий доказ «імітаційні» засоби - є основним доказом сторони обвинувачення, на підставі якого ОСОБА_4 обвинувачують у вчинені особливо тяжкого злочину і тому дослідження цього речового доказу судом безпосередньо - має істотне значення для забезпечення та з;ясування всіх обставин даного кримінального провадження. Щодо самого доказу, то ці «імітаційні засоби» є речовим доказом до того моменту поки їх не доставили в суд для дослідження, як тільки цей доказ зявиться в суді, одразу буде наголошено клопотання про визнання його очевидно недопустимим, як такого що був отриманий в непередбаченому процесуальним законом порядку - В матеріалах кримінального провадження відсутній Протокол (відповідно до статті 273 КПК України) про виготовлення та утворення цих несправжніх «імітаційних» засобів для проведення конкретних негласних слідчих розшукових дій Тобто, це не «імітаційні» засоби і не доказ, а просто 77 аркушів паперу невідомого походження і головуючий суддя ОСОБА_6 знав про це з самого початку, так як я неодноразово звертався до суду з Клопотаннями в яких повідомляв суд про цей факт. Але, поки цей доказ судом не досліджений, існує і обвинувачення в особливо тяжкому злочині, і у судді ОСОБА_6 були підстави тримати обвинуваченого протягом трьох з половиною років під вартою в СІ30. Вважаю що в діях судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 є ознаки кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених статтею 364, 384 КК України., так як лише завдяки використанню свого службового становища як головуючого колегії, усудді ОСОБА_6 були можливост протягом такого тривалого часу вводити в оману всіх учасників судового розгляду, в тому числі і суддів колегії. Щодо того, знали судді колегії чи ні, що головуючий суддя ОСОБА_6 - не робив Запитів, то цей факт буде з`ясований досудовим розслідуванням. Тобто, з вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_4 вважає, що в діях судді ОСОБА_6 є ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 384 КК України. Як зазначено у скарзі, за вказаною заявою ОСОБА_4 від 27.06.2023 року відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до теперішнього часу.

При розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам НП України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", якою визначено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.Згідно з вимогами чинного законодавства, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_4 від 27.06.2023 року, що долучена до скарги вбачається, що заявник ОСОБА_4 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбаченихст.ст.364,384КК України. В обґрунтування заяви ОСОБА_4 зазначено, що суддя Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 протягом всього судового розгляду кримінального провадження №0001160 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, зловживає своїм службовим становищем і вводить в оману не тільки обвинуваченого, його захисника, а й суддів колегії. На переконання ОСОБА_4 , дії головуючого судді ОСОБА_6 призвели до того, що судовий розгляд даного кримінального провадження фактично не здійснюється.

Отже, фактично в своїй заяві від 27.06.2023 року до Відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області заявник ОСОБА_4 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 384 КК України, в результаті його незгоди із процесуальними діями судді ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження №0001160 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України. Однак, виключне право перевірки законності та обґрунтованості дій судді має відповідний орган згідно з законодавством України.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 100, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи ВП№3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 40р(П)/2020.

Слідчий суддя: ОСОБА_1