Провадження № 1-кс/947/7383/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000681 відомості про яке 24.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000681 відомості про яке 24.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, просить арешт у формі заборони володіти, користуватись та розпоряджатись майном, яке було виявлено та вилучено 29.05.2024

під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - мобільний телефон Appleмарки iPhone 12 з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказує, щопід час досудового розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність у накладені арешту на мобільний телефон, виявлений та вилучений під час проведення затримання ОСОБА_6 , здійсненого 29.05.2024, з метою огляду та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаних кримінальних правопорушень та має суттєве значення для здійснення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, а без накладення арешту унеможливлює виявлення та огляд інформації, яка міститься на вилучених предметах та засобах, призначення відповідних судових експертиз тощо.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Про розгляд клопотання було повідомлено захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 проте у судове засідання ніхто не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Вислухавши прокурора, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000681 від 24.05.2024 щодо службових осіб органу виконавчої влади на території Одеської області, які діючи умисно, всупереч інтересам служби, на користь третіх осіб, вимагають надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такими службовими особами в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, за вплив на прийнятті рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане із вимаганням такої вигоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до СУ ГУНП

в Одеській області надійшла заява громадянки ОСОБА_8 щодо вимагання в неї неправомірної вигоди службовими особами для себе за вчинення такими службовими особами в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-яких дій з використанням наданого їм службового становища.

В ході досудового розслідування встановлено, що до злочину причетний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_6 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із не встановленими досудовим розслідуванням особами, який обіймає посаду головного державного виконавця вказаного відділу, дії якого кваліфіковані за ч. 3 ст. 369-2 КК України, як вимагання службовими особами неправомірної вигодиза вплив на прийнятті рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане із вимаганням такої вигоди, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

В ході проведення досудового розслідування було допитано в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які надали покази щодо посадових осіб - державних виконавців Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_6 , який діючи за попередньою змовою групою осіб із не встановленими досудовим розслідуванням особами, вимагають неправомірну вигоду за не накладення арешту на об?єкти нерухомості, банківські рахунки та закриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_8 .

ОСОБА_10 підозрюється в тому, що він, перебуваючи на посаді державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), діючи умисно, всупереч ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст.ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого незаконного збагачення, спрямованого на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , 28.05.2024 близько 12 год. 30 хв., перебуваючи біля Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, 10а, будучи обізнаним, що в провадженні в головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_11 перебуває виконавче провадження АСВП № 63145198 від 30.09.2020 стосовно виконання рішення Приморського районного суду міста Одеси (Справа №522/24685/14-ц, Провадження №2/522/4070/18) від 05.11.2018 року, вимагаючи, виказав громадянинці ОСОБА_8 , надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1 000 доларів США, за здійснення впливу на головного державного виконавця ОСОБА_11 щодо прийняття нею позитивного рішення на користь ОСОБА_8 , а саме закриття виконавчого провадження відносно останньої.

29.05.2024 об 14 год. 12 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочини умисел, перебуваючи біля автомобіля марки «SKODA» моделі «ENYAQ» білого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_3 », що перебуває у власності ОСОБА_12 , напроти житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , особисто одержав неправомірну вигоду у сумі 1 000 доларів США (відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют встановленого Національним Банком України станом на 29.05.2024 становило 40 395 грн.), від ОСОБА_8 , за здійснення впливу на головного державного виконавця ОСОБА_11 щодо прийняття нею позитивного рішення на користь ОСОБА_8 , а саме закриття виконавчого провадження відносно останньої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийнятті рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєдна не із вимаганням такої вигоди.

29 травня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого проведено особистий обшук ОСОБА_6 та вилучено мобільний телефон Appleмарки iPhone 12 з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Вказаний мобільний телефон, постановою слідчого від 30.05.2024 року визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження.

30.05.2024 відносно ОСОБА_6 складено та повідомлено останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків віднесено можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна, зокрема для третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, визначених підстав накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов таких висновків.

1) Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна.

Як зазначалось вище, 30.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень. Обставини, що підтверджують підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та вагомість наявних доказів про їх вчинення підтверджуються долученими до клопотання матеріалами.

Факти та обставини, які були озвучені та досліджені під час судового засідання, з розумною достатністю та вірогідністю, могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, на даному етапі досудового розслідування, що події кримінальних правопорушень відбулись та до них може бути причетний ОСОБА_6 .

У майбутньому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

2) Правові підстави накладення арешту майна

Арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також документи, якщо вони містять зазначені вище ознаки.

Тимчасове вилучення у власника електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі. При цьому, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 2, 3 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного слідчим СУ ГУНП в Одеській області 29.05.2024, ОСОБА_6 затриманий 29.05.2024 о 14 год. 26 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

У ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 виявлено та вилучено мобільний телефон Apple марки iPhone 12 з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Оцінюючи вилучений під час затримання ОСОБА_6 мобільний телефон наявності у них ознак речового доказу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Мобільний телефон марки Apple iPhone 12 з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, може містити відомості, які в майбутньому можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні та відповідають ознакам речового доказу.

Більш того, враховуючи, що мобільний телефон може мати систему логічного захисту, як до самого телефону так і до менеджерів встановлених на ньому, у органу досудового розслідування наявна необхідність у перевірці даних, які в них містяться, на предмет наявності інформації, яка може мати значення для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, що в ході досудового розслідування отримано інформацію, що вказаний телефон використовувався підозрюваним при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочинів у даному провадженні, зокрема через нього відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, він може містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Слідчий суддя також враховує й те, що з часу вилучення технічного пристрою, як накопичувача інформації, до часу прийняття рішення про необхідність арешту майна минув незначний проміжок часу, що ймовірно ускладнювало можливість проведення копіювання значного обсягу інформації без залучення спеціаліста.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Аналізуючи викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні достатні підстави вважати, що вилучений у ході затримання ОСОБА_6 мобільний телефон, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та у органу досудового розслідування існує можливість використання відомостей, які у них містяться, як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні.

3) Речі є тим видом майна, на яке може бути накладено арешт

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку, зокрема, на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України). Слідчий ДБР у своєму клопотанні просить накласти арешт на спеціальний жето, посвідчення, банківські картки та мобільний телефон. Таке майно відповідає положенням ч. 2 ст. 181 ЦК України (оскільки є рухомим) та положенням ч. 10 ст. 170 КПК України, відтак, на нього може бути накладено арешт.

4) Завдання, для виконання яких слідчий звертається із клопотанням про арешт майна

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України). Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, можливість приховування, пошкодження, псування або знищення технічних пристроїв, інших речей, вилучених у ході затримання ОСОБА_6 , та інформації, яка в них міститься, є обґрунтованою.

5) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Положення КПК України узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Отже, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Частина четверта статті 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

На думку слідчого судді, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливих кримінальних правопорушень, їх специфіку, ступінь тяжкості, накладення арешту у цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки не має на меті позбавити ОСОБА_6 належного йому майна, а лише тимчасово обмежити його право користування, розпорядження та відчуження вказаним майном, зокрема, до завершення експертного дослідження або завершення кримінального провадження.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власника майна слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для нього.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000681 відомості про яке 24.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом тимчасового позбавлення власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користуваннямайном, яке було виявлено та вилучено 29.05.2024 під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - мобільний телефон Apple марки iPhone 12 з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1