Провадження № 1-кс/761/554/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 19.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.201, ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.3 ст.209 КК України про встановлення органу досудового розслідування процесуального строку для закінчення досудового розслідування, -

в с т а н о в и в :

у листопаді 2023 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 19.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.201, ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.3 ст.209 КК України про встановлення органу досудового розслідування процесуального строку для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що Державним Бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за №0000307 від 19.02.2020 року відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.201, ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.3 ст.209 КК України, оскільки відносно нього фактично розпочато та здійснюється досудове розслідування. Викладене підтверджується клопотаннями прокурора та про арешт саме майна ОСОБА_5 , рапортами про можливе вчинення ним же разом з іншими особами кримінальних правопорушень. Досудове розслідування триває вже більше 3 років у зв`язку з з`ясуванням питання про сплату чи не сплату коштів податків в рамках ввезення в Україну творів мистецтва. Вказаний строк є достатнім для завершення досудового розслідування, оскільки він вже продовжувався раніше і сплив 19.08.2022 року. Більше того, у вказаному провадженні навіть пройшли строки давності притягнення винних осіб до відповідальності, оскільки внесені до ЄРДР дані вказують про вчинення злочину до 2006 року. Вказані обставини в сукупності вказують на обов`язок слідчого закрити кримінальне провадження, що підтверджено чинною судовою практикою. Відтак, хоч і повідомлення про підозру жодній особі вручено не було, вказане провадження розслідується протягом 4 років відносно ОСОБА_5 з порушенням розумних строків, що є наслідком встановлення слідчим суддею слідчому процесуальних строків для його закінчення.

Відтак, з метою захисту порушених прав ОСОБА_5 необхідно встановити місячний строк слідчим ГСУ ДБР для прийняття процесуальних рішень для закінчення досудового розслідування у цьому провадженні на підставі ст.283 КПК України, а відтак заявник звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

В судовому засіданні адвокат в інтересах ОСОБА_5 вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Слідчий ГСУ ДБР ОСОБА_4 підтримав свої письмові заперечення проти задоволення вказаного клопотання сторони захисту з огляду на те, що досудове розслідування триває і строк розслідування продовжено до серпня 2022 року, проводяться складні слідчі дії, отримання відповіді на міжнародні доручення, а підозра у цьому провадженні ОСОБА_5 не оголошена. Відтак, гранічні строки, передбачені ст..219, ч.8 ст.615 КПК України не можуть бути обмежені встановленням інших більш коротких строків ще з огляду на воєнний стан. Чинне законодавство не надає слідчому судді можливість зобов`язувати слідчого прийняти рішення.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного Бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 19.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.201, ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.3 ст.209 КК України, де не вказано жодної особи, що вчинила вказані злочини.

Ухвалами слідчих суддів від 04.06.2020 року, від 10.08.2020 року та рапортом від 19.02.2020 року зазначено про те, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення правопорушень невстановленими особами із змовою з ОСОБА_5 та накладення арешту на твори мистецтва в межах вказаного кримінального провадження.

Розглядаючи вказане клопотання заявника слід зазначити наступне.

Так, за умовами статті 64 Конституції України визначено заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. При цьому Конституція України не містить норм, які б обмежували право особи на судовий захист її порушеного права.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Звертаючись до слідчого судді із вказаним клопотанням адвокат вказав про проведення досудового розслідування у цьому провадженні поза межами строків досудового розслідування та необхідності прийняття у зв`язку з цим органом досудового розслідування процесуальних рішень по ст.283 КПК України з урахуванням вимог ст.ст.28,114, 219 КПК України.

Між тим, вказана позицію адвоката є помилковою з огляду на наступне.

Так, положеннями ст.28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

За вимогами за ч.6 ст.28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття "розумний строк досудового слідства" є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляді права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Згідно ч. 1 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч. 1 статті 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Системний аналіз Конституцій України та зазначених норм процесуального закону в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7, 9, 28, 303, 306, 307 КПК України дає підстави вважати, що слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки лише при розгляді конкретної слідчої чи процесуальної дії.

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі "Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))".

Як вбачається зі змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у цьому кримінальному провадженні, то у ньому ОСОБА_5 повідомлено про підозру не було, а строк судового розслідування продовжено до 18.08.2022 року.

При цьому, за умовами діючої станом на дату продовження строку досудового розслідування ч.8 ст.615 КПК України визначено, що укримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження".

Відтак, на час закінчення строку дії ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування 19.08.2022 року був введений та продовжувався воєнний стан в Україні Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні. Згідно ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;- повідомляти особі про підозру.

У постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 14 лютого 2023 року у справі № 405/680/22 (провадження № 51-1544км22), суд зробив висновок, що навіть стаття 307 КПК чітко розрізняє «рішення» і «дії». Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК). Таким чином, Суд робить висновок, що стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження прийняте поза межами повноважень слідчого судді. Помилкове ототожнення слідчим суддею дії та рішення в резолютивній частині ухвали не змінює цього висновку.

Відтак, слідчий суддя не вправі у запропонований захисником спосіб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000307 від 19.02.2020 року, зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону, враховуючи, що в кримінальному провадженні тривають слідчі дії.

Наведене вище узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, який знайшов відображення у постанові від 16.05.2019 за №761/20985/18 (провадження № 51-8007 км 18), де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування. Беззаперечно, ухвалюючи таке рішення слідчий суддя виходить за межі КПК України, адже таке рішення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Чинним КПК України передбачена можливість оскарження недотримання розумних строків на стадії досудового розслідування прокурору вищого рівня у спосіб та порядок, що визначений ст. 308 КПК України, відповідно до якого підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Крім того, за ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

У той же час, на підтвердження своїх доводів, викладених у клопотанні, заявником не доведено обставин необхідності встановлення органу досудового розслідування відповідного строку для закінчення досудового розслідування у цьому провадженні.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що адвокатом слідчому судді належним чином не доведено беззаперечну необхідність для встановлення процесуального строку слідчому для завершення досудового розслідування, а тому слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення такого клопотання про встановлення органу досудового розслідування процесуального строку в один місяць слідчим суддею для закінчення досудового розслідування у цьому провадженні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 28, 113, 114, 219, 283, 303, 304, 309, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 19.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.201, ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.3 ст.209 КК України про встановлення органу досудового розслідування процесуального строку для закінчення досудового розслідування.

У відповідності до вимог ст..309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_6