гСправа № 187/497/24 Провадження №1-кп/0187/61/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петриківка в залі суду кримінальне провадження № 0000045 від 01.02.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, освіта середня спеціальна, офіційно працевлаштований вантажником ТОВ «АТБ -МАРКЕТ», військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

ОСОБА_4 пройшов медичний огляд, за результатами якого 22.01.2024 рішенням військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до затвердженого наказу Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, останнього визнано придатним для проходження військової служби, та на підставі чого вирішено призвати на військову службу за мобілізацією до лав Збройних сил України, відповідно до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", згідно якої на військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років та старші особи, та не мають права на звільнення або відстрочку від призову на військову службу.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним в особливий період, 22.01.2024 о 14 годині 40 хвилин, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з проведенням призову громадян за мобілізацією у відповідності до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, для отримання бойової повістки, перед цим 22.01.2024 пройшов медичний огляд за результатами якого рішенням військово-лікарської комісії визнаний придатним до військової служби у воєнний час.

22.01.2024 о 14 год. 45 хв. ОСОБА_4 , в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , старшим офіцером ОСОБА_6 , оголошено бойову повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 , на 23.01.2024, яку він відмовився підписувати, в результаті чого ОСОБА_6 , складено акт про відмову від отримання бойової повістки військовозобов`язаним

У той же час, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, за результатами проходження військово-лікарської комісії, згідно таблиці додаткових вимог наказу МОЗ України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», 22.01.2024 визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, за відсутності обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_4 , право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про явку на загальну мобілізацію та відправку на 23 січня 2024 року о 08.00 год для проходження військової служби за мобілізацією, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, належним чином повідомленим про наслідки неявки, маючи можливість прибути до вказаного центру комплектування, не маючи підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, безпідставно пославшись на небажання проходити військову службу, без поважних причин, відмовився від проходження військової служби, для проведення призову за мобілізацією та відправки у військову частину, чим ухилився від призову на військову службу під час загальної мобілізації оголошеної 24 лютого 2022 року, згідно з Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» на особливий період, а саме в період воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», умисно не прибув у визначену повісткою дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 розташованого за адресою: АДРЕСА_3 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, чим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації у особливий період, тим самим, порушивши вимоги ст. 65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію».

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що він дійсно при вказаних вище обставинах, у вказаний час та місці, фактично не маючи права на відстрочку від призову на військову службу,відмовився від отримання бойової повістки, чим ухилився від призову на військову службу,у чому щиро розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд пересвідчився, що позиція підсудного ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом, в зв`язку з чим його дії вірно кваліфіковано за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України).

ОСОБА_4 розлучений, за місцем мешкання характеризується задовільно, за місцем роботи характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра і нарколога, раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.

Як обставину, що згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд враховує щире каяття.

Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_4 правопорушення та ступінь його тяжкості, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, характер, тяжкість та суспільну небезпеку, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

При визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням, на підставі встановленої сукупності обставин, даних, які характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на мінімальний строк, передбачений ст.75 КК України, та встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню, призведе до позитивних змін в його особистості та формуванню у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 368-370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно статті 76 частини 1 пунктів 1, 2, частини 3 пункту 2 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк іспитового строку рахувати з часу проголошення вироку.

Речові докази: облікову картку до військового квитка на ім`я ОСОБА_4 , картку обстеження та медичного огляду № 60 на ім`я ОСОБА_4 ; довідку військово-лікарської комісії № 60 від 17.01.2024- повернути ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; решту речових доказів- зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1