Провадження № 1-кп/734/207/24 Справа № 734/2272/24
У х в а л а

іменем України

17 червня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке внесені 28 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, із вищою освітою, мобілізованого до Збройних Сил України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, не судимого,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

у відповідності до ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 і 4 ст. 17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є Конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

14 травня 2014 року солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка станом на 14 травня 2014 року дислокувалась у АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15 травня 2014 року № 13 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія другого відділення охорони третього взводу охорони першої роти охорони, зараховано до списків особового складу військової частини польова пошти НОМЕР_2 та на всі види забезпечення.

Згідно зі ст.ст. 65 і 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11 і 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити Українському народові, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, діючи у порушення вимог ст.ст. 1, 2 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11 і 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, із мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, 29 листопада 2014 року після проходження лікування в Козелецькій центральній районній лікарні ( АДРЕСА_3 ), не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка станом на 29 листопада 2014 року дислокувалась у АДРЕСА_1 .

При цьому, 01 грудня 2014 року солдат ОСОБА_3 перебував на обстеженні в кабінеті МРТ приватної поліклініки «viDi» (м. Чернігів), у періоди із 03 грудня 2014 року до 06 січня 2015 року, з 17 січня 2015 року до 20 лютого 2015 року солдат ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Козелецькій центральній районній лікарні ( АДРЕСА_3 ), а також у період із 04 березня 2015 року до 29 квітня 2015 року перебував на амбулаторному лікуванні в Козелецькій центральній районній лікарні ( АДРЕСА_3 ), але після закінчення вказаних вище термінів лікування, маючи реальну можливість на повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, із мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, незаконно припинивши виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 не повертався у періоди із 29 листопада 2014 року до 30 листопада 2014 року (з часу закінчення лікування до повторного звернення до лікувального закладу), 02 грудня 2014 року (з часу закінчення лікування до повторного звернення до лікувального закладу), з 07 січня 2015 року до 16 січня 2015 року (з часу закінчення лікування до повторного звернення до лікувального закладу), з 21 лютого 2015 року до 03 березня 2015 року (з часу закінчення лікування до повторного звернення до лікувального закладу). У подальшому, 30 березня 2015 року солдат ОСОБА_3 самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та 07 червня 2015 року був звільнений із лав Збройних Сил України у запас.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст. 49 КК України та просив закрити провадження у справі. Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 .

За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Правовими нормами ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Санкцією ч. 2 ст. 407 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто згідно з обвинувальним актом 29 листопада 2014 року. Вказана обставина сторонами кримінального процесу не заперечується. Із часу вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, минуло понад дев`ять років, тобто у кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Згідно з ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, і за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

У підготовчому судовому засіданні судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею, та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому, таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 192/3301/16-к від 25 лютого 2021 року.

Враховуючи те, що на час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, минули строки давності, суд вважає, що наявні підстави звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, закрити.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 314, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд

у х в а л и в:

клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 407 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000033, відомості про яке внесені 28 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом семи днів із дня проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя