ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9646/24
провадження № 1-кс/753/1573/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі

слідчої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного 14 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002373, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Остропіль, Старокостянтинівського району, Хмельницької обл., українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане вище клопотання.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 16 травня 2024 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0002373, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 14.05.2024 близько 19 год. 05 хв., умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи як відвідувач в торгівельному залі магазину «Епіцентр», який розташований за адресою: м. Київ, просп. Петра Григоренка, 40, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Епіцентр К», вирішив таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне, умисне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на свою користь, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, взяв з торгівельних полиць товар, який належить ТОВ «Епіцентр К», а саме: ароматизатор Dr.Marcus COSMIC CAT жувальна гумка в кількості 1 шт., вартістю 135 грн. 00 коп. (без ПДВ), ароматизатор Winso Exclusive Wood 6,0 мл. Diamond, в кількості 1 шт., вартістю 68 грн. 13 коп. (без ПДВ), Омега - 3 1000 мг капс. 1,4 г № 30, в кількості 1 шт., вартістю 98 грн. 78 коп. (без ПДВ), вимикач навісний Lezard, 715-1100-611, 6-А 250V, біл. в кількості 2 шт., загальною вартістю 53 грн. 33 коп. (без ПДВ), який поклав до кишень своєї куртки.

Після чого, ОСОБА_5 , дотримуючись свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, утримуючи при собі викрадений товар, направився до виходу з магазину, де в цей час був викритий працівником охорони магазину « Епіцентр » та працівником поліції Дніпровського РВ Управління поліції охорони м. Києва, які запропонували ОСОБА_5 пройти до кімнати охорони магазину « Епіцентр ». Однак, ОСОБА_5 , розуміючи, що викритий працівниками охорони магазину «Епіцентр» та поліції, не відмовляючись від злочинного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, розуміючи що його дії несуть відкритий характер, почав тікати від працівників охорони магазину «Епіцентр» та поліції.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , завдав матеріального збитку ТОВ

«Епіцентр К» на загальну суму 355 грн. 23 коп. (без ПДВ).

Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що своїми діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, представника потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим у клопотання слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, для запобігання яких до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення та можливість призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовано тим, що підозрюваний не має постійного місця роботи та джерела доходів.

Також прокурор просив врахувати, що 15 грудня 2023 року до Святошинського районного суду м. Києва було направлено обвинувальний акт відносно підозрюваного за частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 185 КК України, наразі вирок суду ще не ухвалено.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що підозра необґрунтована, є питання до вірності кваліфікації дій його підзахисного, як і необґрунтовані ризики, перелічені прокурором. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, він проживає разом із цивільною дружиною, яка працює. Запевняв, що його підзахисний не буде переховуватись від органів досудового розслідування і суду, зауважив, що у кримінальній справі, яка перебуває у провадженні Святошинського районного суду м. Києва запобіжний захід його не обирався, оскільки він не порушує своїх процесуальних обов`язків, з`являється за викликами до суду. Просив також врахувати вартість майна, у викраденні якого підозрюється ОСОБА_5 . Крім того, адвокатом була подано клопотання про передання ОСОБА_5 на поруки ОСОБА_7 , яка є військовослужбовцем та заслуговує на особливу довіру. Поряд з цим, просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до його підзахисного інший, не пов`язаний із позбавленням волі запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи захисту та просив у задоволенні клопотання відмовити. Вказав, що дійсно взяв у магазині «Епіцентр» два вимикача, один ароматизатор та таблетки Омега-3 - 3 пластини, поклав їх в кишеню, а потім на касі забув про них. Пояснив, що почав бігти від працівників служби охорони, коли вони поросили документи, бо сплутав їх з працівниками ТЦК та не хотів, щоб його забрали у військкомат. Просив у задоволенні клопотання відмовити, він не збирається переховуватись від органів досудового розслідування та суду, хоче відшкодувати збитки торгівельному центру, а для цього йому треба працювати.

ОСОБА_7 (поручитель) у судовому засіданні вказала, що вона давно знає ОСОБА_5 , у них спільні друзі та спільна компанія. Вказала, що вона наразі проходить військову службу та обіймає посаду тренера. Знає ОСОБА_5 як адекватну людину та запевнила, що він буде прислухатись до неї і вона зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, поручителя, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0002373, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

14 травня 2024 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_5 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

15 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України. В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протокол допиту представника потерпілого, протокол допиту свідків, протокол огляду відеозапису та інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Отже, суд вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України. При цьому, злочин, передбачений частиною четвертоюстатті 186 КК України відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини першої статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, представника потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Водночас, виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків та представника потерпілого у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що свідками є поняті та працівники магазину, які були присутні під час затримання підозрюваного. Крім того, представник потерпілого є працівником торгівельного комплексу, а записи з камер спостереження були передані вже працівникам поліції та оглянуті останніми.

Поряд з цим, слідчий суддя вважає обґрунтованими ризики переховування від органів досудового розслідування чи суду, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що останній не має офіційного місця роботи та постійного доходу, проживає у квартирі цивільної дружини, а зареєстрований в Хмельницькій області.

Слідчий суддя враховує, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п. 60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02), якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

Так статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчим суддею враховуються те, що підозрюваний має постійне місце проживання у м. Києві, проживає разом із цивільною дружиною.

Також слідчим суддею враховуються, що 15 грудня 2023 року до Святошинського районного суду м. Києва було надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 185 КК України, проте вирок на цей час у справі не ухвалено. Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний раніше судимий та звільнений із місць відбування покарань у 2020 році (зі слів підозрюваного).

Відповідно до положень частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Отже, з урахуванням вище викладеного, на переконання слідчого судді, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особи підозрюваного, його поведінки, зокрема під час затримання та розгляду цього клопотання, усвідомлення наслідків вчинення своїх дій, бажання відшкодувати завдані збитки, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде необхідний і достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Встановлено, що підозрюваний проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із частиною шостою статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, враховуючи наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, можливу міру покарання, у випадку визнання його виним, вартість викраденого майна, з огляду на положення частини четвертої статті 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 необхідно відмовити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці із покладенням на нього обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть пункту 2 частині третьої статті 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Поряд з цим, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука, заяву про що було подано захисником у судовому засіданні, оскільки відповідно до частин першої, другої статті 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

ОСОБА_7 у судовому засідання підтримала подану адвокатом заяву, але слідчим суддею, заслухавши поручителя щодо обставини знайомства, спілкування, його тривалості, характеристики підозрюваного, не було встановлено того, що ОСОБА_7 дійсно зможе забезпечити бездоганну процесуальну поведінку підозрюваного, з огляду на те, ким вона є для самого підозрюваного та її роль у його житті (вплив на підозрюваного) до затримання за вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 181, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 15 липня 2024 року (включно) з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_5 , 1979 року народження строком до15 липня 2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваного покласти на органи Національної поліції за місцем його проживання.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 21 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .