Справа № 462/1916/24
провадження 1-кс/462/641/24
У Х В А Л А

26 березня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова в складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в цілому (на комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація), який на праві власності належить ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 та який накладено згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 07 березня 2024 року у справі №462/1916/24. Клопотання мотивоване тим, що 04.03.2024 близько 16:06 год по вул. Кульпарківська, поблизу перехрестя Кульпарківська-Садова, відбулося ДТП за участі мотоцикла марки «Harley-Davidson XL 1200», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . В результаті ДТП автомобіль марки «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , отримав механічні ушкодження та на даний час автомобіль знаходиться на майданчику тимчасового утримання, що за адресою: АДРЕСА_2 . У даному кримінальному провадженні проведено усі експертизи, а тому, враховуючи той факт, що даний автомобіль потрібен заявниці для проведення громадської діяльності, остання просить клопотання задоволити та скасувати вищевказаний арешт.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримала, дала пояснення аналогічно наведеним у клопотанні та просила таке задоволити.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі в якому зазначив, що проти задоволення клопотання не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали досудового розслідування №0000234 від 05.03.2024, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, дійшов до наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000234 від 05.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, ухвалою слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова від 07.03.2024 накладено арешт на автомобіль марки «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація), який на праві власності належить ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Також встановлено, що зазначений автомобіль оглянутий слідчими та експертами, необхідні експертизи та слідчі дії з автомобілем на даний час проведені.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з цим, слідча суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із змісту вищезазначених норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності в кримінальному провадженні, слідча суддя приходить до висновку, що ОСОБА_3 поданим клопотанням навела достатні підстави для часткового скасування арешту майна в частині користування та розпорядження таким, оскільки на даний час всі необхідні слідчі дії та експертизи з арештованим автомобілем «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , проведені, крім цього суд враховую, що у ОСОБА_3 наявна потреба у користуванні її автомобілем, а тому слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання слід задовольнити частково і скасувати накладений на транспортний засіб арешт в частині заборони користування та розпорядження автомобілем, залишивши чинною заборону на відчуження вказаного транспортного засобу.

Керуючись ст.ст.376, 131, 132, 170,174 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотаня задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.03.2024р. в частині заборони на розпорядження та користування автомобілем марки «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), який на праві власності належить ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 27.03.2024.

Слідча суддя: ОСОБА_1