№ 207/3224/23
№ 1-кп/207/117/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000270, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2023 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження №0000270, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 було подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам, передбаченим ст.291 КПК України. Так, обвинувальний акт не містить відомостей, що обвинувачений ОСОБА_5 10.05.2019 змінював прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », а враховуючи, що всі матеріали зібрані в ході досудового розслідування за участю ОСОБА_6 , то не зазначення цього у обвинувальному акті є підставою для його повернення. Окрім того, обвинувальний акт містить відомості, що ОСОБА_5 є уродженцем м. Дніпро, який має вищу освіту та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак останній насправді є уродженцем м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, не має вищої освіти та з 28.08.2009 року не зареєстрований за вказаною адресою. До того ж, відомості про захисника обвинуваченого вказані некоректно, а саме ім`я « ОСОБА_8 » замість вірного « ОСОБА_8 » та дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю замість вірного «15.02.2022» вказано невірно «15.12.2022». Також, обвинувальний акт містить відомості, що витрати, пов`язанні із залученням експертів для проведення експертиз відсутні, хоча реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості про проведення по даному кримінальному провадженню трьох експертиз. Також зазначає, що обвинувальний акт було складено та підписано старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_9 , а вже реєстр матеріалів досудового розслідування старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_9 . Окрім того, реєстр матеріалів досудового розслідування містить суперечливі дані, а саме: п.20 Повідомлення про підозру ОСОБА_5 31.05.2023, при тому, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 мало місце 31.03.2021 за ч.3 ст.199, ч.1 ст.204 КК України. До того ж, реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості, що відкриття матеріалів сторонам для ознайомлення в порядку ст.290 КПК було проведено 28.09.2023, при тому, що обвинувальний акт та реєстр було вручено 29.06.2023, що суперечить положенням КПК України. Також, реєстр матеріалів не містить відомостей про заходи забезпечення кримінального провадження, такі як затримання ОСОБА_5 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання про повернення обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_5 також підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання.

Згідно ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, та повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За змістом положень ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону органом досудового розслідування не дотримані в повному обсязі.

Відповідно до чинного законодавства, у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (рішення ЄСПЛ «Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року). Конкретності саме змісту обвинувачення, стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у п. 34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, суд вказав, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Наведене кореспондується з положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, за змістом яких суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Отже, безумовною є вимога про те, щоб обвинувачення та його формулювання повинні бути викладені настільки конкретно, в тому числі із зазначенням анкетних відомостей обвинуваченого, відображенням часу, місця, способу, інших обставин, мотивів вчинення діяння, щоб це забезпечило право на захист.

Вищенаведені порушення вимог КПК України на думку суду є істотними та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження по суті призвести до суттєвого порушення права на захист обвинуваченого, права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 291, 314-316, 376 КПК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000270, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1