Справа№534/778/24
Провадження №1-кп/534/93/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000356 від 21 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ (нині м. Горішні Плавні) зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , освіта середня, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №297 від 22.10.2022, старшого солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, ВОС-788569Д, військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списку особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Так, згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.8 ст.15 цього ж закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч.9 ст.15 зазначеного закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз.2 ч.2 ст.16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч.10 ст.15 цього закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_3 , у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 21.12.2023 року, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, через мережу Інтернет замовив у невстановленої слідством особи завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_3 через мережу Інтернет надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документа, та повідомив свої персональні дані, чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа.

Після чого, ОСОБА_3 отримав поштою від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 з дозволом керування транспортними засобами категорії «В, С», видане, згідно його змісту, ІНФОРМАЦІЯ_2 , бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_3 .

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання іншою особою, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Окрім того, 21.12.2024 р., близько 10 год 40 хв, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у територіальному сервісному центрі МВС №5348 за адресою: АДРЕСА_2 , під час перевірки у нього документів працівниками ТСЦ, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явив адміністратору ТСЦ №5348 ОСОБА_4 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на пластиковій основі, видане, згідно його змісту, ІНФОРМАЦІЯ_2 , бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_3 .

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 , як використання завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження.

До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згодою з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду.

У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, його заяву, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згодою з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_3 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межах санкції ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, що дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, на підставі ст. 12 КК України, особу винуватого, який за місцем служби характеризується негативно, як пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так і відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому вважає за можливе обрати йому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу 50 (п`ятдесяти) мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцяти тисяч) грн.

Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 в прибуток держави належить стягнути 2650 грн. 48 коп. витрат на проведення технічної експертизи документів, які підлягають відшкодуванню Полтавському НДЕКЦ МВС.

Запобіжний захід відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374,381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцяти тисяч) грн.;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцяти тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Полтавського НДЕКЦ МВС 2650 грн. 48 коп. витрат на проведення технічної експертизи документів.

Речові докази:

-посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 з дозволом керування транспортними засобами категорії«В,С» - залишити в матеріалах цього кримінального провадження;

-DVD+R диск 4,7 GB із камер спостереження ТСЦ №5348 - залишити в матеріалах цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку суду не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_5