Справа180/645/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000487 від 09.11.2023 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянки України, непрацюючої, незаміжньої, із середньою освітою, яка має на утриманні малолітню доньку 2016 р.н., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального акту, затвердженого 22 березня 2024 року, під час досудового розслідування встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, придбала кристалічну речовину білого кольору, та усвідомлюючи, що дана речовина у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, перенесла її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігала зазначену речовину з метою подальшого незаконного збуту мешканцям АДРЕСА_1 . Після чого, 13.01.2024 о 16:07 годині ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою отримання наживи від незаконного продажу психотропної речовини, незаконно збула громадянину під вигаданим прізвищем ОСОБА_6 метамфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,0326 г., отримавши від продажу зазначеного наркотичного засобу прибуток у розмірі 1000 грн., тим самим порушивши вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863-XIV від 08.07.1999.

Зазначені дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин.

22 березня 2024 року між прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор та захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просять затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену міру покарання, при цьому визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що сторони уклали угоду добровільно.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що обвинувачена раніше судима, має неповнолітню доньку, яку виховує одна, має постійне місце проживання та місце реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючої покарання обставини і відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання винної особи, суд погоджується з визначеними в угоді про визнання винуватості видом і мірою покарання.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_5 належить затвердити, ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та призначити останній узгоджену сторонами міру покарання.

До набрання вироком законної сили застосований запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_5 у вигляді застави залишити без змін.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинувачену ОСОБА_5 судом не встановлено, внесена заставодавцем застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370-374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 березня 2024 року, укладену між прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2271 грн. 84 коп. процесуальних витрат за проведення судової експертизи № СЕ-19/104-24/2966-НЗПРАП від 24.01.2024 року.

Речові докази 2 фдеш-носії, які зберігаються у кримінальному провадженні зберігати у кримінальному провадженні, залишки кристалічної речовини, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно квитанції № 67 від 19.02.2024 року - знищити.

До набрання вироком законної сили застосований запобіжний захід до ОСОБА_5 у вигляді застави залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_7 розмір застави, визначений ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 1 березня 202 року у розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. на реквізити, надані останньою.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя: ОСОБА_1