ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001532, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, із неповною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19 лютого 2024 року.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а також про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

В той же час слідчий суддя не вважав обґрунтованою підозру за ч. 4 ст. 186 КК України, а також не доведеним існування ризиків незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також ризику вчиненні іншого кримінального правопорушення.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вказує, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин та розуміючи для себе негативні наслідки, є достатні підстави останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, продовжувати злочинну діяльність оскільки йому обраний домашній арешт, за місцем проживання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки вже має змогу вільного спілкування з ними.

На підставі викладеного, прокурор вважає, що тільки застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також буде запобігати зазначеним вище ризикам, а також буде відповідати інтересам суспільства по зазначеній категорії справ.

Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані та, вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; особу підозрюваного та обставини вчинення інкримінованого злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, за матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 22 грудня 2023 року до ЄРДР за № 0001532 внесені відомості за ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України.

22 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у грубому порушенні громадського прядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, а також у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих суду апеляційної інстанції матеріалів слідує, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, з огляду на наявність відповідних доказів, а саме: протоколів огляду місця події від 21 грудня 2023 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 22 грудня 2023 року; протоколу огляду від 22 грудня 2023 року; протоколів допиту свідка ОСОБА_11 від 22 грудня 2023 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 від 22 грудня 2023 року; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 грудня 2023 року; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2023 року, які в достатній мірі вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Перевіряючи доведеність визначених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді ризиків, колегія суддів враховує встановлені обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, а тому підозрюваний може вдатись до переховування від органів досудового розслідування або суду.

В той же час, слідчий суддя дійшов висновку, що тяжкість покарання за ч. 4 ст. 186 КК України не враховується, оскільки цей злочин є малозначним, тобто не спричинив і не міг спричинити шкоди охоронюваним законом правам і інтересам особи, з огляду також на те, що майно були пошкоджено (знищено) в результаті конфлікту та хуліганських дій, тому корисливого умислу не встановлено.

Однак при цьому слід зазначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не може втручатись у повноваження слідчого та надавати правильну кваліфікацію злочинного діяння.

Крім того, при вирішенні клопотання, слідчим суддею також було прийнято до уваги, що ОСОБА_6 судимості не має, уперше вчинив злочин невеликої тяжкості, характеризується посередньо, потерпілий та свідки вже допитані, а тому дійшов висновку про відсутність ризиків незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також ризику вчиненні іншого кримінального правопорушення.

За наведеного, слідчий суддя не вбачав достатніх даних, які б об`єктивно свідчили про неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурором, а ні в апеляційній скарзі, а ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання визначеним ризикам.

Сама по собі тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів, та тяжкість можливого покарання, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_6 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З врахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, відсутні підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді з мотивів наведених прокурором в апеляції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не встановлено. Запобіжний захід щодо підозрюваного обраний у відповідності з наведеними вище вимогами норм кримінального процесуального закону, тому вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001532, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4