Справа № 346/2531/24
Провадження № 1-кс/346/544/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Коломийської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.02.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , одруженої, особи з інвалідністю І групи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

в с т а н о в и в :

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років. Така підозра підтверджується: результатами проведення НСРД; протоколами обшуку та огляду предмету від 15.05.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 31.05.2024 року; речовими доказами.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан, який продовжено з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 року строком на 90 діб відповідно до Указу Президента України № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, п. 1 Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію»", оголошено та впроваджено проведення загальної мобілізації.

Згідно з ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Частиною 1 ст. 15, п. 7 ч. 1 ст. 22 вказаного Закону передбачено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку); граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві п. 2. ч.2 ст. 28 Закону) встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб: рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу до 60 років.

Відповідно до абзацу третього пункту 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону мають особи, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких дружину (чоловіка) для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність.

Ця норма також поширюється на осіб, визначених в пункті 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Так, ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, вирішила здійснювати сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок та усуненням перешкод.

З цією метою ОСОБА_5 , яка будучи згідно з даними посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого УСЗН Коломийської РДА від 14.03.2022 року, особою з інвалідністю I групи, достовірно знаючи та усвідомлюючи що на території України згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан, а також розпочато мобілізацію до Збройних Сил України встановленням обмежень щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також розуміючи, що згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 25.01.1995 року, право перетину кордону надається чоловікам, як мають дружину із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, маючи умисел на сприяння незаконному виїзду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через державний кордон України, 12.12.2024 року, знаходячись у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, уклала із ним фіктивний шлюб з метою подальшого незаконного виїзду останнім через державний кордон України.

Крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, слідчий зазначає наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється; незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 у цьому ж кримінальному провадженні шляхом залякування, погроз або іншим чином, з метою зміни показань чи схиляння щодо надання недостовірних показань з приводу події вчиненого злочину, оскільки їй відоме її місце проживання, що є підставами для застосування зазначеного запобіжного заходу.

Запобігти настанню вказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, з огляду на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та зобов`язуються, за необхідності, доставити її до органу досудового розслідування чи суду на першу вимогу. Застосування ж запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання також не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків через невідповідність вчиненого кримінально-протиправного діяння та її особи, оскільки вчинила злочин, який відноситься до категорії тяжких. Також підозрювана, усвідомлюючи неминучість покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може покинути місце свого проживання.

Тому слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням на неї обов`язків: прибуття до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; цілодобово не відлучатись з постійного місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала із зазначених підстав та просить клопотання задовольнити, у випадку застосування запобіжного заходу та при необхідності відлучитися підозрюваній з місця свого проживання, це питання може бути вирішене шляхом повідомлення слідчого.

Прокурор в судовому засіданні вказане клопотання просить задовольнити з підстав, зазначених у ньому, він також зазначив, що просить вважати вірним дату реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 як 12.12.2023 року, а також повну назву державної установи, в якій ними зареєстровано шлюб як Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що долучив відповідну копію постанови про виправлення описки.

Підозрювана ОСОБА_5 щодо застосування до неї вказаного запобіжного заходу заперечила, оскільки наміру переховуватися не має..

Захисник заперечує проти застосування вказаного запобіжного заходу, оскільки підозра не є обґрунтованою, ОСОБА_5 є особою з інвалідністю І групи, у зв`язку з чим у неї може виникати необхідність придбання ліків в аптеці. Якщо ж суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, то просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, доходжу наступних висновків.

31.05.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї, статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також, що недостатнім є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Обрання ж інших запобіжних заходів є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у виді особистої поруки на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, і відповідних заяв до слідчого судді не поступало. Особисте зобов`язання та застава також на думку слідчого судді в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Отже, в судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваної, враховуючи наведені у клопотанні ризики, особу підозрюваної, яка є особою з інвалідністю І групи та раніше не судима, тяжкість кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби, що забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання вказаних ризиків, оскільки слідчим та прокурором не доведено наявності обставин, які б свідчили про те, що забезпечення належної поведінки підозрюваної можливе виключно в умовах її цілодобового домашнього арешту. Що стосується заперечень підозрюваної та захисника, то суд вважає, що такі не є безумовними підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Крім того, на підозрювану слід покласти і певні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 198, 309, 395 КПК України,-

у х в а л и в:

клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, тобто з 22:00 год. до 06:00 год., на строк 2 (два) місяці, тобто по 05 серпня 2024 року включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатись з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22:00 год. до 06:00 год.;

3) утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи більш суворішого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає виконанню Коломийським районним відділом поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1