Справа № 487/3993/24
Провадження № 1-кп/487/619/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000637 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Луб`янка, Веселинівського району Миколаївської області, таджика, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним .

24.02.2022 указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Будучи достовірно обізнаною про введення воєнного стану по всій території України, ОСОБА_3 вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

11.04.2024 близько 18-20 год., ОСОБА_3 в період часу з 11:21 години по 11:37 годину, зайшов до приміщення ТОВ «АТБ-Маркет», яке здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині «Продукти-142», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник, злочинний, корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи таємно, умисно, протиправно, в період військового стану, скориставшись відсутністю уваги з боку працівників вищевказаного магазину «Продукти-142» ТОВ «Вигідна покупка», зі стелажів викрав товарно-матеріальні-цінності магазину, а саме: одну пляшку віскі 0,5 л. «Jack Daniels» вартістю 518,33 грн. та одну пачку картоплятих чипсів «Pringles вартістю 119,58 грн. та поклав вказаний товар до чоловічої сумки належної ОСОБА_5 , повідомивши останнього, що розрахується за товар самостійно, а йому сказав йти на вихід.

Після цього ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, в результаті чого своїми діями спричинив ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальну шкоду на суму 637,91 грн.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) ТОВ «АТБ Маркета» на загальну суму 637,91 грн., вчинене в умовах воєнного стану та його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно при обставинах викладених в обвинувальному акті скоїв крадіжку. В магазині з полиць взяв товар, який вказаний в обвинувальному акті та поклав товаришу в сумку, сказавши щоб він йшов на вихід, а він розрахується за товар. На даний час він повністю відшкодував завдані збитки. У вчиненому щиро каявся, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні та логічні, не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності позиції.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням характеризуючих матеріалів обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Визнання вини ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність заподіяної шкоди, суд визнає обставинами, що відповідно до статті 66 КК України пом`якшують його покарання.

Обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

У відповідності до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Згідно вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Згідно до вимог ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного (його молодий вік) суд, умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України.

Суд вважає можливим застосувати ст.69 КК України, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 на досудовому слідстві активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки, в судовому засіданні визнав свою провину за обставинах скоєння злочину, щиро розкаявся у вчиненому, відсутність заподіяної шкоди.

Відтак, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_3 , обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру, суд вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином, яка усунена внаслідок відшкодування завданих збитків, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України із встановленням обов`язків відповідно до вимог ст.76 КК України.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що саме таке покарання з урахування конкретних обставин вчинення злочину відповідатиме принципу індивідуалізації призначеного покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 373- 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя ОСОБА_1