ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/196/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - застосування запобіжних заходів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-сс/817/196/24 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2024 року в задоволенні клопотання сторони обвинувачення відмовлено. Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

В апеляційній скарзі прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком 60 днів. Визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтись до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вважає що слідчим суддею не враховано вимоги ст. 178 КПК України та ризики зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, що стали підставою застосування запобіжного заходу, а саме: наявність підозри ОСОБА_7 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та з врахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, яке становить значну суспільну небезпеку, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, тому наявні ризики вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважає, що відмова в обранні підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею запобіжного заходу не попередить наведених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, а орган досудового розслідування не матиме можливості запобігти його спілкуванню зі свідками, вчиненню іншого кримінального правопорушення, перешкоджання ним в розслідувані інкримінованого йому злочину та знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей, які істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Визначаючи розмір застави підозрюваному просить врахувати ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину, його особу, стан здоров`я, майновий стан, а також здатність забезпечувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001364 від 07.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Правоохоронними органами ОСОБА_7 предявлено підозру у тому, що, при невстановлених слідством обставинах місці та часі у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, при невстановлених слідством обставинах місці та часі ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 незаконно придбав 5 (п`ять) згортків обмотаних клейкою стрічкою типу «ізолента» синього кольору в яких містились прозорі безбарвні полімерні пакетики на застібку з порошкоподібною речовиною білого кольору, які зберігав при собі з метою збуту.

06.06.2024 близько 21:00 год. ОСОБА_7 поблизу АЗС «WOG», біля будинку №27 по вул. Текстильна в м. Тернополі, виявлено ОСОБА_7 , який у цей момент зберігав при собі так звані «закладки» із числа вищезазначених. Надалі, під час огляду місця події 07.06.2024 в період часу із 00:22 год. по 00:32 год. поблизу будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 виявлено та вилучено 5 (п`ять) згортків, обмотані клейкою стрічкою типу «ізолента» синього кольору, в одному із яких містився прозорий безбарвний полімерний пакетик на застібку з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить «4-ММС» (4-метилметкатинон), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, та який ОСОБА_7 зберігав при собі, з метою збуту. Згідно ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку №2, Таблиці №І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, 4-ММС (4-метилметкатинон), віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

07 червня 2024 року ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

07 червня 2024 року в межах кримінального провадження №0001364 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 242420 грн.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, вказав, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні жодним чином не обґрунтовано та не доведено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Однак колегія суддів не може погодитись із такими висновками слідчого судді.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вірно встановлено слідчим суддею існує обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яка підтверджується доданими до матеріалів справи доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.06.2024 року, висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів від 07.06.2024 року, протоколом огляду предмета від 07.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.06.2024 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 11.04.2024 року.

Так, поняття обґрунтована підозра не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v the United Kingdom від 30.09.1990 року (заяви №12244/86, 12245/86, 12383/86) термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України (заява №42310/04).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням, підтверджується наявними доказами, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитись із висновками слідчого судді щодо відсутності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що прокурором у судовому доведено їх наявність, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, який зумовлений тяжкістю покарання у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, щодо якого йому висунуто підозру, тому усвідомлюючи міру покарання, яка за вищенаведеною санкцією статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Також існують ризики незаконного впливу на свідка, оскільки ОСОБА_7 відомі анкетні дані вказаної особи, тому він зможе схиляти свідка до дачі неправдивих показань чи відмови від їх надання з метою уникнення кримінальної відповідальності, при цьому ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом яких суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження отримує усно, тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані суду безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування.

У рішенні по справі Летельє проти Франції ЄСПЛ зазначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналогічні висновки викладені у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, де вказано, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Однак, колегія суддів вважає що прокурор не довів необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, та запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби зможе запобігти настанню існуючих ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому колегія суддів враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме дані про особу підозрюваного, який є несудимим, молодого віку, має на утриманні двох малолітніх дітей. Також вважає за необхідне покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період з 22 год. 00 хв. по 06 год . 00 хв. строком до 05 серпня 2024 року.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період з 22 год. 00 хв. по 06 год . 00 хв. строком до 05 серпня 2024 року.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та процесуального прокурора у вказаному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 05 серпня 2024 року.

Головуючий

Судді