Справа №339/520/23
У Х В А Л А

20 березня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000387 щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, інваліда 3 групи, в силу ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з урахуванням ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що кримінальне правопорушення (ч.1 ст. 115 КК України), у вчиненні якого підозрюється останній є особливо тяжким злочином вчинений проти життя та здоров`я людини, немає міцних соціальних зв`язків, термін якого закінчується 23 березня 2024 року.

Клопотання обгрунтовано тим, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_4 може переховуватись від прокуратури і суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та захисник, заперечуючи таким доводам, просили застосувати більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з позбавленням волі домашній арешт або заставу, посилаючись на те, що обвинувачений переніс операції з приводу серця, визнаний інвалідом третьої групи та потребує лікування, має позитивні характеризуючи дані.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого та захисника, дослідивши клопотання, приходить до наступних висновків.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Згідно ухвали суду від 27 листопада 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб до 25 січня 2024 року, який ухвалою суду від 24 січня 2024 року продовжено до 23 березня 2024 року.

Суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_4 під варту та до часу вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали слугувати для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, захисником заявлено клопотання про виклик свідків ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , які ще не допитані судом, тому наявні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на них, перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Так, ризиками, які дають підстави продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а, відтак, може уникати кримінального переслідування; усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочину та вагомість зібраних доказів стороною обвинувачення, міцність його соціальних зв"язків, зокрема, відсутність офіційного роботи та джерел доходів.

Слід зазначити, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та ризик втечі обвинуваченого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 умисного особливо тяжкого злочину, які свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв"язків, зокрема, відсутність офіційного роботи та джерел доходів, медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання його в слідчому ізоляторі, дають можливість продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Даний вид запобіжного заходу необхідно продовжити обвинуваченому, не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Тому тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.181, 331, 372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 травня 2024 року включно.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено 21 березня 2024 року о 13 год.

Суддя ОСОБА_1