Справа № 752/4431/24
Провадження №: 1-кп/752/1578/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2024 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003400 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановив:

відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває. ОСОБА_3 , 30.10.2023 року приблизно о 03 год. 30 хв. підійшов до кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташована на території НК «Експоцентр України» за адресою: м.Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 1, павільйон НОМЕР_1, де здійснюють свою підприємницьку діяльність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_3 шляхом зламу віконної рами, діючи повторно, проник всередину приміщення кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2», де оглянувся та помітив майно, яке належить ОСОБА_7 а саме: бездротову колонку марки «JBL» сірого кольору, вартістю 542 грн. 75 коп. та бездротову колонку марки «Xiaomi», синього кольору, з надписом R-411807639 вартістю 1112 грн. 50 коп. та майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме грошові кошти у сумі 3392 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_3 умисно таємно, протиправно склав викрадене майно до кишень свого верхнього одягу, однак був зупинений в приміщенні кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2» працівниками охорони, у зв`язку з чим не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинивши при цьому всі дії, які вважав за необхідне.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_3 намагався завдати матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 1655 грн. 25 коп. та потерпілій ОСОБА_6 на суму 3392 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаному із проникненням в інше приміщення, вчинений повторно в умовах воєнного стану.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив, що дійсно вночі 30.10.2023 року зламав віконну раму кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: м.Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 1, павільйон НОМЕР_1 , проник до кав`ярні та намагався викрасти майно, перелічене прокурором в обвинувальному акті, але був вяивлений в кав`ярні охороною. Вид, кількість та вартість товару, розмір грошових коштів не оспорює. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку та зазначає, що подібного вчиняти більше не буде.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, оскільки майно було повернуто одразу після вичнення злочину потерпілим, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, новий злочин вчинив в період іспитового строку через незначний час після винесення попереднього вироку, не працює, є інвалідом 3 групи з дитинства, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненому, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах , передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, враховуючи те, що вказаний у вироку злочин ОСОБА_3 вчинив в період іспитового строку, останньому слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків із врахуванням вимог ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком із врахуванням вимог ст. 72 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків і злочинів.

У зв"язку із остаточним призначенням обвинуваченому покарання із врахуванням вимог ст.71 КК України, з метою виконання вироку суду та запобігання вчинення особою нових злочинів, враховуючи дані про його особу, зокрема, відсутність офіційного місця роботи, суд вважає за доцільне обрати ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п"яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_3 обчислювати з 15.04.2024 року.

Речові докази:

грошові кошти в розмірі 3392 грн., які передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити останній за належністю;

бездротову колонку сірого кольору та бездротову колонку синього кольору, які передані на зберігання ОСОБА_7 , залишити останній за належністю;

грошові кошти в розмірі 478 грн., які передані на зберігання ОСОБА_8 , залишити останній за належністю.

ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Зарахувати у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_3 строк досудового тримання його під вартою з 30.10.2023 року по 01.11.2023 року включно.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1