Справа №463/4424/24
Провадження №1-кс/463/3929/24
У Х В А Л А

21 травня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яка полягає у нерозгляді клопотань та скарг у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 23.02.2024,-

у с т а н о в и в :

17 травня 2024 року до Личаківського районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яка полягає у нерозгляді клопотань та скарг у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 23.02.2024, в якій просив зобов`язати керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 при розгляді скарги від 13 травня 2024 року прийняти рішення по суті, у відповідності до вимог КПК України та наручно вручити потерпілому письмове рішення, а також витребувати матеріали кримінального провадження та визнати явку прокурора обов`язковою.

13 травня 2024 року він звернувся до Львівської обласної прокуратури зі скаргою щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 23.02.2024. 17 травня 2024 року повторно під час особистого прийому у Львіській обласній прокуратурі було подано заяву щодо надання рішення прокурора за результатами розгляду скарги, однак у задоволенні такої відмовлено. Також посилається на те, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється неналежно та з порушенням засад розумності строків.

20 травня 2024 року Львівською обласною прокуратурою на адресу суду було подано письмові заперечення на скаргу.

ОСОБА_3 у судовому засіданні подану скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Уповноважена особа Львівської обласної прокуратури у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, оцінивши докази, якими заявник обґрунтовує скаргу, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, ч.2 ст. 357 КК України.

13 травня 2024 року ОСОБА_3 на адресу Львівської обласної прокуратури було подано скаргу в порядку ст.308 КПК України, в якій просив зобов`язати прокурора Львівської області замінити старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні, відсторонити слідчого ОСОБА_5 , виконати рішення суду та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформацію відповідно до повідомлення про злочин. Окрім цього ОСОБА_3 17 травня 2024 року повторно під час особистого прийому у Львіській обласній прокуратурі було подано заяву щодо надання рішення прокурора за результатами розгляду скарги, однак у задоволенні такої відмовлено.

17 травня 2024 року на адресу ОСОБА_3 було направлено лист за підписом першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якому зазначено, що обласною прокуратурою була розглянута скарга ОСОБА_3 від 13 травня 2024 року, за результатами розгляду у такій відмовлено.

Так зі змісту даного листа слідує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, ч.2 ст. 357 КК України здійснюється слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює Львівська обласна прокуратура. Зазначено, що як вбачається із скарги у такій ОСОБА_3 просить замінити групу прокурорів у кримінальному провадженні,а не надати обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Окрім цього, за результатами звернення, не встановлено підстав для заміни групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність правових підстав для задоволення скарги, слідчий суддя враховує наступне.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК, що прямо узгоджується з приписами статті 55 Конституції України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк. Цією ж нормою закону закріплено право на оскарження рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим та прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру.

Як вбачається зі змісту скарги, що слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, ч.2 ст. 357 КК України.

З долучених до скарги матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 звертався до органів прокуратури зі скаргами та клопотанням.

Зі змісту відповіді Львівської обласної прокуратури від 17 травня 2024 року № 31/2-4329-24 вбачається, що першим заступником керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 розглянуто подану скаржником скаргу у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 в порядку Закону України «Про звернення громадян», що на думку заявника, є порушенням вимог ст.ст. 110, 220 та 308 КПК України, у зв`язку з чим, заявник звернувся до слідчого судді в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України зі скаргою щодо нездійснення прокурором інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Положеннями ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Законодавцем, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, передбачено порядок, строки та осіб, які мають процесуальне право звернутись з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України під час досудового розслідування та спосіб реагування на подане в такий спосіб клопотання.

Як передбачено вимогами ст. 220 КПК України, звернутись з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України про виконання будь-яких процесуальних дій, можуть сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Подане в такий спосіб клопотання слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності підстав, за наслідками чого, виноситься вмотивована постанова про задоволення, чи повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

При цьому, звернутись до слідчого судді, в порядку п.1. ч. 1 ст. 303 КПК України, зі скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо оскарження бездіяльності, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк, мають право заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Положеннями ч. 2 ст. 214 КПК України встановлено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Положеннями ч.1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Вимогами ч. 2 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Відповідно до ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

При цьому прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

З метою повноцінного виконання вищевказаних завдань прокурори процесуальні керівники наділені широким колом повноважень, які визначені положеннями ч.2 ст. 36 КПК України. а саме:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування;

3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування;

4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;

5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих;

8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування;

9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання;

11) повідомляти особі про підозру;

12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом;

13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акту чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання;

14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом;

16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом;

17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні;

18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України;

19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави;

20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом;

21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора

Водночас, згідно з вимогами ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. При цьому прокурором вищого рівня для прокурорів місцевої прокуратури є керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.

Статтею 308 КПК України встановлено порядок оскарження недотримання розумних строків.

Так зокрема, в ч.1 ст. 308 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті передбачено, що прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Положеннями абз. 3 ч.3 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурором вищого рівня є:

1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури - керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

3) для керівника окружної прокуратури, його першого заступника та заступників - керівник відповідної обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

4) для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Офісу Генерального прокурора - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

5) для першого заступника та заступника Генерального прокурора - Генеральний прокурор.

Вимоги скаржника щодо зобов`язання керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 при розгляді скарги від 13 травня 2024 року прийняти рішення по суті, у відповідності до вимог КПК України та наручно вручити потерпілому письмове рішення, який розглядав вищезазначену скаргу в межах кримінального провадження як скарги та клопотання за Законом України «Про звернення громадян» є необґрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 12 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_3 скарги та заяви, вони повинні вирішуватися відповідно до вимог встановлених КПК України, однак, враховуючи, що до компетенції уповноваженої особи Львівської обласної прокуратури не входять повноваження щодо розгляду поданих скарг, тому їх було розглянуто відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя зауважує, що вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, викладений у ст.303 КПК України.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яка полягає у нерозгляді клопотань та скарг у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 23.02.2024 - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 23 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1