ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1469/23

17 червня 2024 року м.Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

застовадавця ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноші кримінальне провадження № 0001485 від 16.12.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єрківці Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, офіційно не працює, особою з інвалідністю будь-якої групи, учасником бойових дій, АТО (ООС), депутатом будь-якого рівня не є, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, місце реєстрації відсутнє, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16.12.2016 близько 09 години 00 хвилин, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, шляхом віджиму метало пластикового вікна, проник до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому перебував та проживав потерпілий ОСОБА_7 , де в присутності потерпілого відкрито заволодів: жіночим ланцюжком, вартість якого згідно з висновком експерта від 06.01.2017 № 4/10 становить 2256 грн 34 коп., золотою підвіскою вартістю згідно з висновком експерта від 19.01.2017 № 4/62 546 грн 33 коп., жіночою каблучкою з металу жовтого кольору, вартість якої згідно з висновком експерта від 27.01.2017 №4/91 становить 557 грн 25 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3 359 грн 92 коп., після чого з місця злочину зник.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло.

Він же, діючи повторно, 16.12.2016 близько 10 години 00 хвилин, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, шляхом віджиму металевою лопатою метало пластикового вікна, проник до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в якому перебувала ОСОБА_8 , де в її присутності, зірвав навісний замок на дверях та проник до кімнати, де проживала потерпіла ОСОБА_9 , звідки, повторно, в присутності ОСОБА_8 відкрито викрав: золоту підвіску жовтого кольору, проби 585, вартість якої згідно з висновком експерта від 11.01.2017 № 4/11 становить 366 грн 04 коп., ноутбук з зарядним пристроєм марки «Samsung», моделі «R-530», вартість якого згідно з висновком експерта від 19.01.2017 № 4/38 становить 3033 грн 33 коп., відеокамеру марки «Canon» моделі «LEGRIA HF R406», вартість якої згідно з висновком експерта від 19.01.2017 № 4/38 становить 4033 грн, мобільний телефон марки «Nokia», моделі «6131», вартість якого згідно з висновком експерта від 19.01.2017 № 4/38 становить 247 грн 50 коп., телефон марки «Nokia», моделі «112», вартість якого згідно з висновком експерта від 19.01.2017 № 4/38 становить 366 грн 66 коп., планшет з зарядним пристроєм та навушниками марки «Samsung», моделі «GT-N8000», вартість яких згідно з висновком експерта від 19.01.2017 № 4/38 становить 4111 грн 66 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 16 434 грн 97 коп., після чого з місця злочину зник.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати винуватим обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у судове засідання не прибули. Відповідно до наявних у матеріалах справи заяв просять розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без їх участі, цивільний позов заявляти не будуть, претензій матеріального та морального характеру не мають, щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та пояснив суду, що дійсно зранку одного дня у грудні 2016 року, точну дату та час не пам`ятає, він проник до домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_4 , точної адреси не пам`ятає, звідки вчинив грабіж майна, зазначеного у обвинувальному акті. Також ОСОБА_4 пояснив, що того ж дня близько через 30 хвилин після вчинення першого грабежу, він проник до будинку розташованого у АДРЕСА_3 , точної адреси не пам`ятає, звідки вчинив грабіж майна, зазначеного у обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаюється.

У судових дебатах та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що вину у вчиненому визнає повністю, щиро розкаюється, просить суворо не карати, та не призначати покарання з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні при призначенні покарання просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов до таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Суд враховує, що у примітці 1 до статті 185 КК України зазначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 цього Кодексу повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.09.2020 у справі № 591/4366/18, єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Отже, як зазначив Верховний Суд, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних кримінальних правопорушень, для повторності кримінальних правопорушень не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинене кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, та за ч.3 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним тотожних умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України станом на момент їх вчинення є тяжкими злочинами, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статтей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.69, 69-1 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, позиції потерпілих осіб щодо призначення ОСОБА_4 міри покарання, особи обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб, офіційно не працює, покарання, яке передбачено за вчинені тяжкі злочини, наявність однієї обставини, що пом`якшує покарання за відсутності обставин, що його обтяжують, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-73 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений, може переховуватися від суду, усвідомлюючи, що йому призначене покарання за вчинення злочинів у виді позбавлення волі, з метою забезпечення належної його процесуальної поведінки та забезпечення в подальшому виконання вироку, відносно ОСОБА_4 належить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.

Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У судовому засіданні заставодавець ОСОБА_6 щодо звернення судом застави в дохід держави не заперечував.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 після внесення застави ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду неодноразово у судові засідання не з`являвся, підтверджуючих документів про поважні причини свого неприбуття не надав, був оголошений у розшук, у зв`язку з чим вбачається невиконання заставодавцем та обвинуваченим обов`язків під час судового розгляду, суд вважає за необхідне звернути внесену заставодавцем заставу в дохід держави.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 належить зарахувати час перебування під вартою у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню проведено судові експертизи, тому відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати, у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 7 787 грн 46 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Скасувати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді застави.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.

Взяти ОСОБА_4 під варту у залі суду негайно.

У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час його перебування під вартою з 27.03.2023 по 30.03.2023, та з 17.06.2024 по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.

Речові докази:

планшет білого кольору марки «Samsung» номер: НОМЕР_1 ; навушники до планшету та два проводи чорного кольору; ноутбук чорного кольору марки «Samsung»; квитанція про здачу золотого браслету №DON від 20.12.2016; відеокамера «Canon» SIN43; мобільний телефон марки «Nokia» № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; підвіска у вигляді підкови; хрестик; підвіска з образом божої матері; сережка у вигляді ромашки; каблучка; золотий ланцюжок; каблучка у вигляді квітки; срібне кільце; кільце жіноче срібно- золоте з камінцем червоно-зеленого кольору з верху; кільце жіноче срібно- золоте з двома білими камінцями зверху передано на зберігання потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 передати законним володільцям ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;

один оптичний DVD+ R C002-3004-3292 із 1 відеозаписом з назвою «00005», зі слідчою дією слідчий експеримент за участю підозрюваного - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ; та один оптичний DVD+ R C002-3004-3292 із 1 відеозаписом з назвою «00006», зі слідчою дією слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0001485 від 16.12.2016 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Звернути в дохід держави заставу у сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн 00 коп. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України для використання у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 7 787 (сім тисяч сімсот вісімдесят сім) грн 46 коп.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_10