КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3849/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0002690 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він будучи суддею та відповідно до Указу Президента України від 14.02.2011 року №209/2011 займаючи посаду судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади РФ, та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів РФ, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію РФ з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та РФ щодо приєднання території АР Крим та м.Севастополя до складу РФ, усвідомлюючи, що так званий «Белогорский районный суд Республики Крым РФ» відповідно до положень ст.64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах РФ, перебуваючи в місті Білогірськ, упродовж березня - травня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади РФ на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому, Указом президента РФ ОСОБА_9 від 19.12.2014 року №786 був призначений на посаду судді незаконно утвореного «Белогорский районный суд Республики Крым», чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч.5 ст.9 «Федерального Конституционного Закона» РФ №6-ФКЗ «О принятии в РФ Республики Крым и образовании в составе РФ нових субьектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, 12.05.2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в приміщенні так званого «Белогорского районного суда Республики Крым» по вул.Луначарського, 39, м.Білогірськ, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах РФ, керуючись ч.1 ст.20.2.2, ст.ст.29.9, 29.10 «Кодекса РФ об административных нарушениях» виніс «постановление о привличении к административной ответственности», якою притягнув до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_10 , чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч.5 ст.9 «Федерального Конституционного Закона» РФ №6-ФКЗ «О принятии в РФ Республики Крым и образовании в составе РФ нових субьектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Допомога ОСОБА_8 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - РФ, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів, які в сукупності були б достатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом.

Вважає, що дії його підзахисного не були спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди безпеці України.

Просить врахувати, що ОСОБА_8 опинився на тимчасово окупованій території вимушено, внаслідок збройної агресії з боку РФ.

За доводами захисника, обвинуваченому ОСОБА_8 не було достовірно відомо про розпочате стосовно нього кримінальне провадження та наявність обвинувального вироку, а розміщення органом досудового слідства та судом повісток в засобах масової інформації, не може свідчити про його належне повідомлення.

Таким чином захисник вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 був позбавлений можливості захищатись від висунутого обвинувачення.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок у даному кримінальному провадженні ухвалений за наслідками здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (inabsentia), у ході яких були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- супровідним листом №45-01/135 від 20.03.2015 року Адміністрації Президента України про надання інформації щодо призначення (переведення) суддів судів АР Крим і м.Севастополя та список осіб, які були призначені (переведені) Указами Президента України на посади суддів судів АР Крим і м.Севастополя, згідно якого ОСОБА_8 був призначений на посаду судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим Указом Президента України від 14.02.2011 року №209 (том 2 а.с.95-109);

- Указом Президента України №209/2011 від 14 лютого 2011 року про призначення ОСОБА_8 на посаду судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим строком на п`ять років (том 2 а.с.111);

- супровідним листом №03-01/3068 від 29.09.2016 року та копією указу Президента України про звільнення суддів за порушення ними присяги від 30.01.2016 року №28/2016, згідно якого ОСОБА_8 звільнено з посади судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим у зв`язку з порушенням ним присяги судді (том 2 а.с.113-116);

- листом Департаменту контррозвідки СБ України від 14 червня 2016 року, відповідно до якого суддя Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 перебуває на території АР Крим (том 2 а.с.117-123);

- протоколом огляду інтернет-видань від 11-18 червня 2015 року з додатками, відповідно до якого старшим слідчим в ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України молодшим радником юстиції ОСОБА_11 проведено огляд сайтів, на яких розміщено рішення суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, у тому числі м.Севастополя. Вказаним оглядом встановлено копії рішень за адресою: http://www.gcourts.ru/ за прізвищем судді ОСОБА_8 , а саме вирок у справі №1-47/2014 від 13.08.2014 року та постанову у справі №5-339/2014 від 04.09.2014 року (том 2 а.с.124-139);

- копією постанови «судьи Белогорского районного суда Республики Крым ОСОБА_12 » з реєстру судових рішень РФ у справі №5-339/2014 від 04.09.2014 року та копією вироку «судьи Белогорского районного суда Республики Крым ОСОБА_12 » з реєстру судових рішень РФ у справі №1-47/2014 від 13.08.2014 року (том 2 а.с.140-146);

- протоколом огляду інтернет-видань від 29.03.2021 року, відповідно до якого прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_13 проведено огляд офіційної інтернет сторінки єдиного реєстру судових рішень РФ: https://sudact.ru. За результатами пошуку виявлено рішення у справі про адміністративне правопорушення - постанову «Белогорского районного суда Республики Крым» №5-58/2014 від 12.05.2014 року, яка містить ознаки тиску на проукраїнсько налаштованих громадян України на окупованій території та додаток до протоколу (том 2 а.с.219-223);

- листом Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки СБ України від 04 серпня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_8 перебуваючи на посаді «судьи Белогорского районного суда Республики Крым» ухвалював судові рішення, які мають ознаки жорстокого поводження з цивільним населенням на окупованій території та порушення законів, звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зокрема, 12.05.2014 року, під час розгляду судової справи про адміністративне правопорушення №5-58/2014 ОСОБА_8 , як «судья Белогорского районного суда Республики Крым» виніс незаконне рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_10 за участь у акції протесту проти анексії РФ АР Крим та проведення незаконного референдуму в автономній республіці щодо приєднання до РФ та призначив останньому покарання у вигляді штрафу (том 2 а.с.249-257);

- копією постанови «судьи Белогорского районного суда Республики Крым ОСОБА_12 » від 12.05.2014 року у справі №5-58/2014 (том 2 а.с.258);

- копією супровідного листа №45-01/135 від 20.03.2015 року Адміністрації Президента України про надання інформації щодо призначення (переведення) суддів судів АР Крим і м.Севастополя та копія списку осіб, які були призначені (переведені) Указами Президента України на посади суддів судів АР Крим і м.Севастополя, згідно якого ОСОБА_8 був призначений на посаду судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим Указом Президента України від 14.02.2011 року №209 (том 3 а.с.8-22);

- копією листа заступника голови ВККС України ОСОБА_14 від 16 лютого 2015 року №18-2153/15, згідно з якого ОСОБА_8 не звертався до ВККС України про переведення на посаду (том 3 а.с.39);

- копією супровідного листа №8вк-4067/15 від 06.10.2015 року про відкриття ВККС дисциплінарної справи стосовно судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 (том 3 а.с.56-59);

- копією супровідного листа №27-9450/16 від 21.09.2016 року, копія рішення ВККС України від 10 листопада 2015 року №3009/дп-15 та копія рішення ВККС України від 16 грудня 2015 року №3875/дп-15, відповідно до яких рекомендовано Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 у зв`язку із порушенням присяги судді (том 3 а.с.61-86);

- копією супровідного листа №9887/0/9-16 від 20.09.2016 року та копія рішення Вищої ради юстиції від 24 грудня 2015 року №1206/о/15-15, відповідно до якого вирішено внести подання до Верховної Ради України про звільнення за порушення присяги судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 (том 3 а.с.89-127);

- копією супровідного листа №03-01/3068 від 29.09.2016 року та копією Указу Президента України №28/2016 від 30.01.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 звільнено з посади судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим у зв`язку з порушенням присяги судді (том 3 а.с.129-134);

- протоколом огляду інтернет-видань від 07 квітня 2015 року, відповідно до якого старшим слідчим відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 проведено огляд офіційного сайту Президента Російської Федерації щодо призначення суддів судів АР Крим та міста Севастополя. Зазначеним оглядом встановлено, що суддю Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 призначено на посаду судді незаконно створеного «Белогорского районного суда Республики Крым» з додатками (том 3 а.с.135-152);

- протоколом огляду інтернет-видань від 02 лютого 2015 року, відповідно до якого слідчим відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 проведено огляд інформації, яка міститься на інтернет-сайтах, посилання на які є у заяві ОСОБА_15 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 109, ст. 110, ст. 110-2 КК України (том 3 а.с.153-210);

- заявою народного депутата України ОСОБА_16 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.109, ст.110, ст.110-2 КК України, згідно з якої останній повідомляє Генерального прокурора України про обставини ймовірного вчинення кримінального правопорушення, в тому числі ОСОБА_8 (том 4 а.с.1-48);

- копією листа голови ВККС України ОСОБА_17 від 14 лютого 2015 року №30-2008/15, згідно якого він повідомляє Генерального прокурора України про те, що ОСОБА_8 здійснює правосуддя іменем Російської Федерації без припинення статусу судді відповідно до законів України, що є порушенням присяги судді та містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 КК України (том 4 а.с.49-58);

- супровідним лист №62/2/1-1681нт від 17.08.2021 року та протоколом огляду Інтернет-мережі від 16.08.2021 року, згідно якого ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Інформація щодо перетину ОСОБА_8 державного кордону відсутня. З 2014 року на підконтрольну Україні територію не в`їжджав, ймовірно перебуває на окупованій території АР Крим та на даний час працює суддею Білогорського районного суду Республіки Крим (том 4 а.с.94-102).

Дослідивши вказані докази та надавши оцінку на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Вищевказані докази доводять, що ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, в порушення вимог ст.65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, будучи суддею та відповідно до Указу Президента України від 14.02.2011 року №209/2011 займаючи посаду судді Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади РФ, та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів РФ, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію РФ з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та РФ щодо приєднання території АР Крим та м.Севастополя до складу РФ, усвідомлюючи, що так званий «Белогорский районный суд Республики Крым РФ» відповідно до положень ст.64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах РФ, перебуваючи в місті Білогірськ, упродовж березня - травня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади РФ на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому, Указом президента РФ ОСОБА_9 від 19.12.2014 року №786 був призначений на посаду судді незаконно утвореного «Белогорский районный суд Республики Крым», чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч.5 ст.9 «Федерального Конституционного Закона» РФ №6-ФКЗ «О принятии в РФ Республики Крым и образовании в составе РФ нових субьектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, 12.05.2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в приміщенні так званого «Белогорского районного суда Республики Крым» по вул.Луначарського, 39, м.Білогірськ, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах РФ, керуючись ч.1 ст.20.2.2, ст.ст.29.9, 29.10 «Кодекса РФ об административных нарушениях» виніс «постановление о привличении к административной ответственности», якою притягнув до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_10 , чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч.5 ст.9 «Федерального Конституционного Закона» РФ №6-ФКЗ «О принятии в РФ Республики Крым и образовании в составе РФ нових субьектов -Республики Крым и города федерального значения Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у висунутому йому обвинуваченні за ч.1 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

За висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 25.04.2024 року у справі №296/8416/21, інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, питанню виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого присвячений окремий розділ Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ратифіковану Україною 26 вересня 2002 року, відповідно до положень якої, якщо Конвенція не передбачає іншого, виконання вироків, постановлених у відсутність обвинуваченого, та постанов у кримінальних справах здійснюється за тими самими правилами, що й інших вироків.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75) 11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_8 вимушено опинився на тимчасово окупованій території, внаслідок збройної агресії з боку РФ та не знав про розпочате відносно нього кримінальне провадження, не знаходять свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки воєнна окупація невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим - мала відкритий характер, а тому ОСОБА_8 , який має достатній рівень освіти, спеціальних знань та життєвого досвіду, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

На спростування доводів захисника про те, що ОСОБА_8 не було відомо про розпочате стосовно нього кримінальне провадження, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості захищатись від висунутого обвинувачення, колегія суддів враховує, що в матеріалах кримінального провадження містяться численні документи на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_8 до слідчого (прокурора) (том 2, а.с.21, 34-46, 240-245), направлені йому повідомлення з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри (том 2, а.с.20, 22-25, 228-239), висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження, що у свою чергу свідчить про наявність підстав усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

При цьому, матеріали досудового розслідування були відкриті стороні захисту, а саме захиснику ОСОБА_18 , що був призначений у цьому провадженні для захисту ОСОБА_8 та який користувався усіма правами обвинуваченого відповідно до ч.4 ст.46 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання суд ухвалою від 02 грудня 2022 року призначав обвинуваченому захисника, виходячи з тієї обставини, що захисник, який брав участь на досудовому розслідуванні, до суду першої інстанції не з`являвся, про причини своєї неявки не повідомляв. Подальший судовий розгляд проводився за участі захисника ОСОБА_7 .

Отже доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Колегія суддів також погоджується з призначеним ОСОБА_8 покаранням за вчинений злочин у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, яке відповідає санкції ч.1 ст.111 КК України, та яке за своїм видом і розміром відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року, законним, обґрунтованим та вмотивований.

Законних підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про це просить захисник, колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4