20.02.2024
Справа № 331/920/24
Провадження № 1-кп/331/393/2024
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2024 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Мелітополь Запорізької області, українця, громадя-
нина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який
АДРЕСА_1 , і проживає в АДРЕСА_2 ,
в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України,
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст.302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження в їх сукупності, перевіривши встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.309 ч.1 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання,передбачені ст.66 КК України, є: визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), об`єм обвинувачення, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше не був засудженим у силу ст.89 КК України, на обліку в спеціальних медичних закладах не перебуває, має постійне місце проживання, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.75, 76 КК України, суд вважає недоцільним призначення інших видів покарання, передбачених санкцією ч.1 ст.309 КК України.
Частиною 1 ст.76 КК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Враховуючи, що обвинувачений не працевлаштований, не навчається, суд вважає недоцільним покладення на ОСОБА_3 обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання.
Речові докази відповідно до вимог ст. 100 КПК України:
- ДВД-Р диск із записом огляду місця події слід залишити в матеріалах кримінального провадження;
По справі є судові витрати за проведення судової експертизи. Враховуючи, що суду не надано розрахунку в частині витратних матеріалів, суд позбавлений можливості визначити розмір судових витрат, що підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки оплата праці експерта здійснюється за рахунок державного бюджету.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
- ДВД-Р диск із записом огляду місця події - залишити в матеріалах кримінального провадження;
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6