Справа № 405/3403/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід по розгляду скарги ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отриманні заяви про злочин,

встановив:

На розгляді слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_3 знаходиться скарга ОСОБА_4 щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 10.05.2024.

21.05.2024 слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід від розгляду вказаної скарги. В обґрунтування вказав, що 21.05.2024 в судовому засіданні заявник ОСОБА_4 на запитання слідчого судді щодо відводу складу суду двічі висловив свою думку під умовою: «Якщо задовольните мою скаргу, то відводу не матиму, а якщо ні, то вам буде відвід». В зв`язку з чим, слідчий суддя ОСОБА_3 вважає, що не може розглядати скаргу ОСОБА_4 , оскільки з такою позицією заявника виникають сумніви в його неупередженості як слідчого судді при розгляді даної скарги.

Учасники судового розгляду до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду невідомі, тому, вивчивши заяву і додані матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, зокрема, слідчий суддя зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.ст.5, 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання та публічну критику.

З урахуванням наведеного, судом не встановлено визначених Кримінальним процесуальним законом України підстав для самовідводу судді, чи інших обставин, які б викликали сумнів у його неупередженості, а тому, в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75-81 КПК України,

постановив:

В задоволенні слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід по розгляду скарги ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отриманні заяви про злочин - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_5