Номер провадження 1-кс/754/1055/24
Справа № 754/5069/24
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000833 від 08.04.2024 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 09.04.2024 надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання подане прокурором в рамках кримінального провадження №0000833 від 08.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Вивчивши клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000833 від 08.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2024 близько 11:30 год. за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 12, невстановлена особа здійснила незаконне заволодіння автомобілем, марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 217 000 грн., завдавши майнової шкоди ОСОБА_4

07.04.2024 у період часу з 11:27 год. до 11:55 год. проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого оглянуто відкриту ділянку місцевості розміром 3х3 метри, на якій нічого не виявлено та не вилучено.

08.04.2024, під час допиту, потерпілий ОСОБА_4 показав, що 20.03.2024 він придбав транспортний засіб автомобіль, марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер НОМЕР_2 , на аукціоні, через офіційний сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 , за який сплатив грошові кошти у сумі 217 224 гривні. 07.04.2024 залишивши вищезазначений автомобіль на СТО розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 06:35 год., потерпілий виявив, що автомобіля на місці немає, тобто зазначеним вище автомобілем заволоділа невстановлена особа, завдавши ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 217 224 грн.

Також, потерпілий надав копії наступних документів:

- акт видачі майна переможцю електронних торгів від 29.03.2024, відповідно до якого ДП «СЕТАМ» МЮУ, в особі представника ОСОБА_5 ,надає потерпілому ОСОБА_4 вигране майно, а саме автомобіль марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- постанову про зняття арешту з майна від 26.03.2024, а саме з транспортного засобу автомобіля марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить боржнику ОСОБА_6 , стягувач зазначений, як ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС»;

- протокол №607725 проведення електронного аукціону, стосовно продажу автомобіля марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який виграв ОСОБА_4 за 217 224 грн.;

- квитанцію про сплату грошових коштів за виграний вищезазначений автомобіль;

- лист приватного виконавця ОСОБА_7 ;

- акт про проведений електронний аукціон (торги) від 26.03.2024 відповідно до якого передано на реалізацію арештоване рухоме майно боржника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме транспортний засіб автомобіль марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Свідок ОСОБА_8 показав, що він працює начальником зміни на ОО « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_2 . Він перебував на зміні з 07.04.2024 по 08.04.2024. 08.04.2024 приблизно о 07:00 год. на територію їх майданчика заїхав автомобіль Тойота Камрі, сірого кольору, з якої вийшла особа чоловічої статі та попросила викрутку, після чого прикрутила до вищезазначеного автомобіля д.н.з. НОМЕР_3 , віддав викрутку та поїхав у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_9 показав, що він знає ОСОБА_6 , який користується транспортним засобом Тойота Камрі з д.н.з. НОМЕР_3 . Оскільки у нього була потреба поїхати до м. Дружківка, Донецької області, свідок запропонував останньому його відвезти, за що узгодили суму грошової винагороди у розмірі 3 500 грн., на що ОСОБА_6 погодився та запропонував зустрітись о 07:00 год. 07.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Пізніше, у цей же день, їх на вищезазначеному транспортному засобі було зупинено працівниками НПУ поблизу м. Лубни, Полтавської області та повідомлено, що зазначений транспортний засіб перебуває у розшуку.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона знає ОСОБА_6 з 2015 року, якому належить транспортний засіб ОСОБА_11 з д.н.з. НОМЕР_3 . Оскільки у неї була потреба поїхати до м. Дружківка, Донецької області, свідок запропонувала останньому її відвезти, за що узгодили суму грошової винагороди у розмірі 3 500 грн., на що ОСОБА_6 погодився та запропонував забрати її за місцем мешкання о 06:30 год. 07.04.2024. Далі після зустрічі, вони направились у бік СТО розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 забрав своє авто та вони поїхали у бік м. Дружківка, Донецької області. Пізніше, у цей же день, їх на вищезазначеному транспортному засобі було зупинено працівниками НПУ поблизу м. Лубни, Полтавської області та повідомлено, що зазначений транспортний засіб перебуває під арештом, нібито за несплату кредиту.

Свідок ОСОБА_12 показав, що він перебував на роботі на СТО, що за адресою: АДРЕСА_1 , як 07.04.2024 приблизно о 06:30 год. побачив, як невідома йому раніше особа, чоловічої статі, приїхала на автомобілі ОСОБА_13 , номерний знак НОМЕР_4 , який вийшов з нього та пішов у бік автомобіля Тойота Камрі, д.н.з. НОМЕР_2 , який як відомо свідку придбав ОСОБА_14 . Далі вищезазначений невідомий свідку чоловік, сів до автомобіля, який стояв на території вищезазначеного СТО, запустив двигун та поїхав у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_15 показала, що вона останні 5 років знає ОСОБА_6 , з яким раніше спільно мешкала. 05.04.2024 проходячи до місця своєї роботи, що за адресою: АДРЕСА_3 , вона побачила автомобіль Тойота Камрі, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який як їй відомо перебував у володінні ОСОБА_16 , сфотографувала транспортний засіб та перекинула це фото останньому, який в ході спілкування почав запитувати де знаходиться транспортний засіб, однак свідок йому цього не повідомила. У переписці ОСОБА_17 стверджував, що це його автомобіль. Далі, вже 07.04.2024 ОСОБА_18 , почав присилати свідку відеозаписи, як він їде по трасі на зазначеному вище транспортному засобі у невідомому напрямку та все також стверджував, що це його автомобіль. Вже 08.04.2024 свідку стало відомо, що ОСОБА_17 їздив на автомобілі, який йому належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ, однак вже по факту, не є його власником, оскільки цей автомобіль продано на аукціоні за борги.

08.04.2024 у період часу з 00:18 год. по 01:11 год. проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено:

- автомобіль марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- ключі від вищезазначеного автомобіля, які поміщені до спеціального пакету ICR 0100892;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке поміщено до спеціального пакету ICR 0100890;

- державні номерні знаки НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , які поміщені до спеціального пакету WAR 1742009;

- документи, стосовно вищезазначеного автомобіля, які поміщено до спеціального пакету NPU 1402569.

08.04.2024 вищезазначене майно визнано у зазначеному кримінальному провадженні у якості речових доказів.

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ст. 237 ч. 7 КПК України).

У ст. 167 ч.1 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 168 ч. 2 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 170 ч. 2 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 173 ч.2 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання та долучених матеріалів вбачається, що прокурор звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 171 ч. 2 КПК України, подане ним в строк, передбачений ст. 171 ч. 5 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ст. 170 ч.ч. 1, 3 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Прокурор в клопотанні довела підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ст. 173 ч.2 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, та накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000833 від 08.04.2024, з метою збереження речових доказів, на наступне майно:

- автомобіль марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, в кузові седан, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- ключі від вищезазначеного автомобіля;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota, модель Camry, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова (він-код): НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- державні номерні знаки НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- документи, стосовно вищезазначеного автомобіля.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1