Справа № 575/188/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого засідання в залі суду №5 у м. Охтирці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000053 від 16.02.2024 р., по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Добрянське, В-Писарівського району, Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,що не працює, в силу вимог ст. 89 КК України не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 15.02.2024 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в житловому будинку господарства, що знаходиться по АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі знайомим ОСОБА_5 , який в цей час перебував в будинку вказаного господарства. Під час сварки ОСОБА_4 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень і невизначеної шкоди здоров`ю кулаком лівої руки наніс ОСОБА_6 один удар в область лівого плечового суглобу.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судової медичної експертизи №98 від 21.02.2024 року спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді забою з підшкірним крововиливом лівого плечового суглобу. Дане тілесне ушкодження по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я так, як має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів (відповідно до пунктів 2.3.2.б., 2.3.5. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р).

ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, що полягали у спричиненні потерпілому ОСОБА_5 тілесного ушкодження, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

20.05.2024 р. до суду надійшов обвинувальний акт, разом з письмовою угодою про примирення, яка укладена 22.02.2024 р. між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 , визнає себе повністю винним у завданні умисного легкого ушкодження ОСОБА_5 та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час судового провадження. Потерпілий та обвинувачений узгодили міру покарання у виді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення визначені ст. 471 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення передбачені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор також заявив про наявність підстав для затвердження мирової угоди.

Сторонам було роз`яснено наслідки невиконання угоди про примирення передбачені ст. 476 КПК України.

Суд проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, думку потерпілого та прокурора, які вважають, що угода про примирення може бути затверджена судом, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, визнає.

Встановлено, що укладення угоди про примирення між підозрюваним та потерпілим є добровільним. Зміст та порядок укладення угоди відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена підозрюваним та потерпілим, визначена в межах санкції ст. 125 ч. 1 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22.02.2024 року між ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000053 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 ККУкраїни.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайсуд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1