КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000578 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, раніше судимого - 16.08.2021 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України, та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Цим вироком суд вирішив питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством час, у невстановленому досудовим слідством місці на землі, знайшов, незаконно придбав без мети збуту наркотичний засіб - метадон, масою 0,085 г, що знаходилась у паперовому згортку, та став вищевказану психотропну речовину незаконно зберігати при собі, без мети збуту.

08.06.2022 року, обвинувачений ОСОБА_5 , приблизно о 10 год. 20 хв. по вул. Закревського, 12, в м. Києві, був зупинений працівниками поліції, яким видав наркотичний засіб - метадон, масою 0, 085 г, що знаходився у паперовому згортку, який ОСОБА_5 , протягом року після засудження за цією статтею незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року та призначити йому, ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання, є усі підстави призначити йому, ОСОБА_5 , менш суворе покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, а саме штраф.

На думку апелянта, призначене йому, ОСОБА_5 , покарання у виді двох років і 1 місяця позбавлення волі не відповідає особі засудженого та меті покарання, визначеної законом. Зокрема, апелянт, посилаючись на положення ст. 50 КК України, вважає, що враховуючи щире каяття, повне визнання ОСОБА_5 , своєї вини у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, ізоляція його від суспільства не призведе до мети покарання визначеної у вказаній статті.

Крім того, обвинувачений вважає, що зрозумів усі негативні наслідки вчиненого ним злочину, а також є інші обставини, які також суттєво зменшують його соціальну небезпеку.

На думку апелянта, усі перераховані обставини у сукупності свідчать про можливість та наявність законних підстав для призначення менш суворого покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, у виді штрафу, яке буде відповідати меті покарання та загальним засадам призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду - без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація дійОСОБА_5 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йому покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, ухилявся від суду, перебував у розшуку, задовільно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття.

Обставин, що, відповідно до ст. 67 цього Кодексу, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції визнав необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати в ізоляції від суспільства.

При цьому, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхіднім та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Крім цього, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 , відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року, був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити останньому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 цього Кодексу.

Наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання дозволяють зробити висновок про те, що при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції були дотримані вимоги закону, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, призначене останньому за ч. 2 ст. 309 КК України покарання, як за своїм видом, так і розміром, слід визнати справедливим та таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Що ж стосується доводів апеляційної про те, що судом першої інстанції не були враховані всі обставини, що, на думку обвинуваченого, пом'якшують його покарання, зокрема факти добровільної видачі працівникам поліції речових доказів, повне визнання своєї провини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також про те, що, з урахуванням даних про його особу, а саме: позитивних характеристик за місцем проживання та роботи; наявності постійної роботи та стійких соціальних зв'язків; відсутності потреби в примусовому лікуванні від алкогольної чи наркотичної залежності, суд мав можливість та законні підстави призначити обвинуваченому менш суворе покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, яка передбачає альтернативне покарання у виді штрафу в розмірі від двох до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вони не дозволяють зробити висновок про те, що призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, як за своїм видом, так і розміром, є явно несправедливим через суворість, оскільки останній вчинив нове кримінальне правопорушення, після постановлення попереднього вироку та до повного відбуття покарання за цим вироком, у період іспитового строку, що стало підставою для застосування положень ст. 71 цього Кодексу, при призначенні остаточного покарання, за сукупністю вироків.

Більш того, як прямо передбачено ч. 2 ст. 65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення, зокрема, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 цього Кодексу, призначається у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У зв'язку з вищенаведеним, на думку колегії суддів, менш суворий вид покарання, зокрема штраф, з урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки маючи таку можливість, останній на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для зміни оскаржуваного судового рішення щодо ОСОБА_5 , з метою пом'якшення призначеного йому покарання, оскільки вважає вирок суду в цій частині, як і в цілому взагалі, законним та обґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним постановити рішення, яким вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 754/8822/22

Номер провадження : 11-кп/824/677/2024

Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1