Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/286/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.05.2024, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчук Полтавської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні немаючого, військовослужбовця, командира відділення 2 батальйону взвод зв`язку 41 бригади у військовому званні солдат військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у з 10.05.2024 по 10.07.2024, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

До слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.05.2024 надійшло клопотання слідчої СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 , переслідуючи мету нетрудового збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій і свідомо бажаючи настання результату, став на шлях одержання матеріальної вигоди за рахунок незаконного збуту майна, яке, відповідно до чинних нормативно-правових документів, не може перебувати у власності громадян, без передбаченого законом дозволу, а саме вибухових пристроїв.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.05.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, починаючи з 10 травня 2024 року по 10 липня 2024 року.

Покладено на підозрюваного наступні обов`язки: не залишати цілодобово місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду або прокурора;прибувати до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання до семи років позбавлення волі, проте є військовослужбовцем, раніше не судимий, має постійне місце проживання, цивільну дружину, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Стороною обвинувачення дотримано вимоги розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, проте слідчим та прокурором не доведені обставини, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, а також не обґрунтована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Слідчий суддя не погодився з доводами слідчого, прокурора, що підозрюваний дійсно створює ризики переховування від органів досудового розслідування або суду та може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому та іншим ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду не підтверджені належними доказами, а сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий, прокурор, не свідчить про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді скасувати повністю, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати запобіжний заходу вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 10.07.2024.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення.

Зокрема неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризиків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - щодо переховування підозрюваного ОСОБА_7 від суду та можливості продовження вчинення інших чи аналогічних злочинів, оскільки під час проведення досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_7 викрито безпосередньо під час збуту бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1: один корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5 з двома уніфікований бойовими підривачами ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ ГУЗРГМ-21. корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН з бойовим підривачем ручних гранат ударно-дистанційної дії типу УДЗ. що відносяться до категорії боєприпасів.

Під час вчинення вказаного злочину підозрюваний ОСОБА_7 висловлював бажання подальшої реалізації зброї та боєприпасів.

Поведінка підозрюваного ОСОБА_7 , свідчить про не бажання підозрюваного вставати на шлях виправлення та існує велика ймовірність вчинення останнім інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення у якому він підозрюється.

Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_7 до втечі.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни,наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, оскільки до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 більшість свідків вчинення кримінального правопорушення перебувають на території вказаного населеного пункту та під час перебування за вказаною адресою останній може шляхом переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань впливати на свідків, які являються його знайомими та друзями.

Про неможливість запобігти вищевказаному ризику, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) так ще судом не допитані свідки та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього, підозрюваний має фізичну можливість впливати на свідків. Таким чином перебуваючи під домашнім арештом є висока ймовірність впливу підозрюваного ОСОБА_7 на вказаних осіб шляхом його переконування та залякування з метою спотворення ним свої свідчень.

Перебування за адресою АДРЕСА_1 надасть підозрюваному можливість особистої зустрічі із свідками по справі, а також інші можливості впливу на них.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_7 , будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки останній залишив місце несення військової служби та також вчиняв дії щодо переховування від органів досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя не оцінив репутацію підозрюваного та наявність судимостей.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, військовослужбовець, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має цивільну дружину, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри, проте не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання підозрюваного під вартою немає.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що не доведено доводи слідчого, прокурора, що підозрюваний створює ризики переховування від органів досудового розслідування або суду та може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків. Можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду не підтверджені належними доказами, а сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий, прокурор, не свідчить про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Під час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити обґрунтованість підозри, а також проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу. При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчіть про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Дослідивши матеріали клопотання колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зважаючи на досліджені матеріали клопотання відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та було прийнято рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 .

Вирішуючи клопотання щодо обрання запобіжного заходу колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції обрав хоч і більш м`який запобіжний захід, однак зважаючи на обставини кримінального провадження може вважатись розумним та співмірним.

Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо міцності соціальних зв`язків, репутації ОСОБА_7 , відсутності судимостей. Зважаючи на розмір завданої злочином шкоди, дають підстави для застосування щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що на думку суду, є саме тим запобіжним заходом, що здатен забезпечувати виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.05.2024, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2