Справа № 642/1406/24
Провадження № 1-кп/642/352/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000054 від 11.02.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барвенково Харківської області, громадянина України, одружененого, маючий середню спеціальну освіту, пенсіонера, інваліда III групи, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у листопаді 2023 року, точну дату в ході судового розгляду не встановлено, умисно, достовірно знаючи, що 14.03.2023 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 327852 від 14.03.2023 року за порушення ПДД за ч. 1 ст. 130 КУпАП у нього вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.04.2000 року, він виступив пособником у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право керування транспортними засобами, а саме у підробці посвідчення водія НОМЕР_2 виданого 07.08.1996 року ДАІ МВС УВС м. Харків на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, ОСОБА_3 у листопаді 2023 року точну дату в ході судового розгляду не встановлено, знайшов в мережі Інтернет оголошення про видачу посвідчень водія та бажаючи управляти транспортними засобами категорії «А» та «В», списався у месенджері «Вайбер» за вказаним в оголошенні номером з невстановленою особою, щодо виготовлення посвідчення на право керування транспортним засобом на його ім`я, тобто ОСОБА_3 за грошову винагороду.

З метою реалізації свого злочинного задуму, ОСОБА_3 виступив в ролі пособника у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, надавши за допомогою мобільного телефону через месенджер «Вайбер» невстановленій особі, свої персональні дані, зокрема: фотокопію паспорта громадянина України на власне ім`я, власну фотографію у електронній формі, а також фотокопію власного підпису, чим сприяв у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 .

У подальшому невстановлена в ході судового розгляду особа, у листопаді 2023 року, точну дата та час в ході судового розгляду не встановлено, через службу доставки «Нова пошта», переслала, а ОСОБА_3 в свою чергу отримав, однак не пізніше 10 год. 25 хв. 10.02.2024, посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 виданого 21.12.2023 центром 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому відповідно до висновку експерта за результатами проведенної судової техніко-криміналістичної експертизи документів № 1250 від 26.02.2024 бланк Посвідчення водія, заповнений на ім`я ОСОБА_3 , серійний номер бланка НОМЕР_3 , за способом виготовлення та використаними засобами захисту не відповідає бланкам національного Посвідчення водія, що випускаються поліграфічним комбінатом «Україна».

Таким чином, ОСОБА_3 виступив пособником у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, що надало йому право на керування транспортними засобами категорії «А» та «В».

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме пособництво у незаконному виготовленні документів, який видається установою і надає права, з метою використання його іншою особою.

Крім того, у листопаді 2023 року, точна дата та час в ході судового розгляду не встановлені ОСОБА_3 переслідуючи ціль незаконного використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує порядок видачі особі національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами (далі посвідчення водія) відповідної категорії, що передбачений Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, придбав у невстановленої в ході судового розгляду особи посвідчення водія, серійний серійним номером НОМЕР_3 виданого 21.12.2023 центром 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його незаконного використання пред`являючи його, під час керування транспортними засобами, співробітникам поліції у разі його зупинки та перевірки документів.

Так, 10.02.2024 близько о 10 годині 25 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Merсedes-Benz» «моделі СLК 200» номерний знак НОМЕР_4 , знаходячись за адресою м. Харків, вул. Полтавський шлях, 148/2, був зупинений співробітниками патрульної поліції Харківської області для перевірки документів. В цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на використання вищевказаного підробленого посвідчення водія, реалізуючи який ОСОБА_3 під час перевірки поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області документів, пред`явив останнім, тобто незаконно використав завідомо підроблений документ посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_3 виданого 21.12.2023 центром 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому відповідно до висновку експерта за результатами проведенної судової техніко-криміналістичної експертизи документів № 1250 від 26.02.2024 бланк Посвідчення водія, заповнений на ім`я ОСОБА_3 , серійний номер бланка НОМЕР_3 , за способом виготовлення та використаними засобами захисту не відповідає бланкам національного Посвідчення водія, що випускаються поліграфічним комбінатом «Україна».

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Разом з тим, зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_4 , представлений захисником адвокатом ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступках, а тому суд, за клопотанням прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 , що регламентоване ч. 1 ст. 302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень - проступків, та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у незаконному виготовленні документів, який видається установою і надає права, з метою використання його іншою особою, та за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, має постійне місце реєстрації та проживання.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчинених кримінальних проступків, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, обмеження щодо призначення покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання визначене санкціями ч.1 ст.358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, оскільки на думу суду таке покарання необхідне для виправлення та попередження вчинення нового кримінального правопорушення. Остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 302, 373-374, 382, 392- 395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі ста (100) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста (100) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової технічно-криміналістичної експертизи документів № 1250 від 26.02.2024 у розмірі 11359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Речові докази:

- підроблений бланк посвідчення водія, заповнений на ім`я ОСОБА_3 , серійний номер бланка НОМЕР_3 , та DVD - диск з відеозаписом з боді-камер працівників патрульної поліції зберігати в матеріалах к/п № 0000054.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1