Справа № 450/2461/18
Провадження № 21-з/811/13/24 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , про роз`яснення ухвали Львівського апеляційного суду від 28.11.2023 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

встановила:

В ухвалі Львівського апеляційного суду від 28.11.2023 року в резолютивній частині зокрема зазначено: «Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.06.2023 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України, ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності…»

На дану ухвалу заявник ОСОБА_5 подав заяву в якій просить роз`яснити рішення суду від 28.11.2023 в частині, що стосується призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Вважає незрозумілим призначення додаткового покарання оскільки таке суперечить змісту ч.1 ст. 49 КК України та в описовій частині ухвали відсутнє обґрунтування про підстави відмови у звільненні від додаткового покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи учасників процесу щодо вимог зазначених в заяві, вивчивши зміст ухвали суду апеляційної інстанції від 28.11.2023 в частині, необхідній для вирішення порушеного питання, колегія суддів дійшла висновку, що заяву про роз`яснення судового рішення належить задовольнити.

На думку колегії суддів ухвала Львівського апеляційного суду від 28.11.2023 є зрозумілою та відповідає вимогам ст. 372 КПК України, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння.

Відповідно до ч.2 ст. 418 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Процесуальний інститут роз`яснення судового рішення, який закріплено ст. 380 КПК України, має забезпечити усунення неможливості виконання судових рішень, якщо судове рішення є незрозумілим.

Схожий правовий висновок викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 202/4467/14-к (провадження № 13-33зк19) який полягає в тому, що роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив. Суть роз`яснення судового рішення полягає не в роз`ясненні мотивів, які покладені в основу рішення, а в роз`ясненні рішення з метою наступного його виконання.

В ухвалі суду апеляційної інстанції від 28.11.2023 чітко зазначено про те, що вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.06.2023 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - залишено без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України, ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Перевіривши вказане вище судове рішення, колегія суддів вважає, що воно викладене зрозумілими реченнями та не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту та є таким, що виключає його подвійне тлумачення. Дане судове рішення з огляду на питання щодо вирішення якого йде мова у ньому, в повній мірі відповідає вимогам, передбаченим у ст. 372 КПК України.

У своїй заяві про роз`яснення судового рішення ОСОБА_5 ставить питання про зміну змісту рішення, зокрема надання відповіді на питання про те чому ОСОБА_6 не звільнено від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки у відповідності до ч.1 ст. 49 КК України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні його захисник не висловлювали бажання та не заявляли клопотання про застосування до обвинуваченого вимог ст. 49 КК України. Таке клопотання висловили прокурор та представник потерпілої.

Відповідно до ст.ст. 284-288 КПК України процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого, згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції, при розгляді апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції від 15.06.2023, дослідивши всі матеріали справи та вислухавши учасників процесу, дійшов до переконання про залишення вироку суду першої інстанції без змін.

За наявності підстав для застосування ст.49 КК України суд апеляційної інстанції застосував її до призначеного покарання, що відповідає чинному законодавству.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

У даному кримінальному провадженні перебіг строку давності не було порушено.

З врахуванням зазначених вище вимог суд апеляційної інстанції звільнив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України, ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно ч.2 ст. 80 КК України строк давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

З врахуванням зазначеного вище ОСОБА_6 звільнений від додаткового покарання.

За таких обставин, колегія апеляційного суду вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції від 28.11.2023 року стосовно ОСОБА_6 цілком обґрунтована, відповідає вимогам КПК України, резолютивна частина ухвали викладена зрозумілою мовою, чітко, у відповідності до вимог КПК України, іншому трактуванню не підлягає.

Керуючись ст. 380,405, 424 КПК України, апеляційний суд

постановила :

Заяву ОСОБА_5 - задовольнити.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч.2 ст. 80 КК України строк давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: