В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/3041/23

Провадження № 1-кп/348/172/24

09 квітня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 15 вересня 2023 року за обвинуваченням,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який проживає з матір`ю пенсійного віку, інших утриманців не має, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 18.11.2013 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років, 02.11.2022 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільненого від відбування покарання, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи звільнений умовно-достроково від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин за наступних обставин.

Так, 12 вересня 2023 року близько 18.30 год. потерпілий ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 , зустрів обвинуваченого ОСОБА_5 , із яким на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт.

В ході даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, наніс один удар в обличчя потерпілому ОСОБА_4 , від якого останній впав на землю.

В результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритого травматичного перелому тіла нижньої щелепи, яке згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як таке, що не є небезпечне для життя в момент його отримання та викликало тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив. Також зазначив, що 12.09.2023 між ним та потерпілим сталася словесна суперечка через давній конфлікт за собаку, та потерпілий наніс йому один удар в голову. Він, в свою чергу, наніс удар правою рукою в обличчя потерпілого, він удару останній упав на землю. Коли потерпілий почав рухатися та підніматися, він пішов додому. Допомоги потерпілому він не пропонував. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає частково. А саме в частині відшкодування майнової шкоди визнає, моральну шкоду не визнає. Шкодує про вчинене, просить суворо не карати.

Крім визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю доводиться показаннями потерпілого, наданими останнім в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 12 вересня 2023 року, під вечір, він йшов до знайомого клепати косу. На вулиці до нього підійшов обвинувачений та згадав за давню історію, коли його пес загриз пса обвинуваченого. Потім обвинувачений ударив його рукою в обличчя, в щелепу. Від удару він впав, втратив свідомість. Коли прийшов до тями, підвівся та пішов додому, на обличчі у нього була кров. Голова сільради, який є його сусідом, викликав швидку. 10 днів він перебував в лікарні, його прооперували, поставили пластину. Після лікарні змушений був два тижні їсти через трубочку рідку їжу, відчував біль. Така ситуація сталася з ним вперше в житті, переживав з цього приводу. Просив покарати обвинуваченого відповідно до закону. Просив задовольнити його позовні вимоги в частині матеріальної шкоди та відшкодувати понесені витрати на лікування. Від стягнення моральної шкоди відмовився.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується зібраними по справі і дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.09.2023, згідно якого прийнято заяву потерпілого ОСОБА_4 про те, що 12.09.2023 р. біля 18-00 год. в с. Красна по вул. Річковій ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 54);

- висновком експерта № 254 від 25.10.2023 року, з якого вбачається, що тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_4 у вигляді закритого травматичного перелому тіла нижньої щелепи відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх отримання та викликали тривалий розлад здоров`я (а.с.34-36);

- даними постанови про визнання речовими доказами від 25.10.2023, згідно якої медичну карту стаціонарного хворого № 25117/2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата госпіталізації з 13.09.2023 та оптичний носій з інформацією про рентгенологічне обстеження, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.53);

Також в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого (а.с. 37-52).

Враховуючи викладене, суд, заслухавши покази обвинуваченого, потерпілого, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України, як спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом, попросив вибачення у потерпілого в судовому засіданні та в суді давав послідовні визнавальні показання.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів.

У ході розгляду даного кримінального провадження, судом не встановлено наявності обставин, які б свідчили про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, отже, підстав для застосування положень ст.69 КК України, суд не вбачає.

Також судом встановлено, що згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2013 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.08.2022 року, яка залишена в силі ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.11.2022 року, умовно-достроково звільнено від невідбутої частини покарання на строк 2 роки 10 місяців 22 дні позбавлення волі (а.с.45-52).

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість неодноразово засуджувався за умисні злочини проти життя та здоров`я особи.Також судом враховано те, що ОСОБА_5 задовільно характеризується за місцем проживання, проживає з матір`ю пенсійного віку (а.с.42). Крім того, судом враховано думку потерпілого щодо призначення покарання та часткове визнання обвинуваченим позовних вимог.

Враховуючи викладене в сукупності, а також обставини справи, особу обвинуваченого, а також те, що обвинувачений будучи звільненим умовно-достроково від невідбутої частини покарання за вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, суд дійшов до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки ОСОБА_5 не бажає стати на шлях виправлення та його виправлення та перевиховання повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства.

Зваживши на вказані обставини, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, при цьому, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.

Суд приходить до переконливого висновку, що покарання у виді позбавлення волі, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. Це покарання буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

При вирішенні заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої злочином, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпілий ОСОБА_4 в позовній заяві зазначив, що у зв`язку з отриманням ним тілесних ушкоджень, він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії в КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" з 13.09.2023 по 22.09.2023. За вказаний період часу ним було понесено витрати на придбання ліків на загальну суму 13783,00 грн., які він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні доведено те, що потерпілому ОСОБА_4 завдано майнової шкоди діями обвинуваченого ОСОБА_5 , винуватість якого доведена в судовому засіданні, потерпілому збитки не відшкодовані, враховуючи встановлений в судовому засіданні факт спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 13783,00 грн.

Разом з тим, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 від стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. відмовився, тому на підставі ч.1 ст.129 КПК України, в задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином слід відмовити.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 не обиралася та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2013 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином- задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 13783 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 00 коп.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином- відмовити.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі: медичну карту стаціонарного хворого № 25117/2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата госпіталізації з 13.09.2023 та оптичний носій з інформацією про рентгенологічне обстеження, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження повернути до

Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1