Справа № 306/753/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/10/23за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_10 представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Керецьки Свалявського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, працюючого на посаді дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У задоволенні позову ОСОБА_8 та позову ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, відмовлено.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 12.01.2013 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України, та будучи службовою особою, 01 квітня 2013 року о 15 год. 30 хв., маючи умисел, спрямований на незаконне проникнення у житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_11 та в якому проживає ОСОБА_8 , та проведення у даному будинку незаконного обшуку, реалізовуючи свій злочинний умисел, порушуючи конституційне право ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на недоторканність житла, закріпленого в ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, прибувши до вищевказаного домоволодіння, без згоди ОСОБА_11 та без відповідної ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, достовірно знаючи про вимоги Конституції України, а також про вимоги ст.233 КПК України, діючи умисно і протиправно, шляхом вільного доступу потрапив на земельну ділянку, де розташований будинок за адресою АДРЕСА_2 , та в подальшому без правових підстав, незаконно, проник до вказаного будинку, безперешкодно увійшовши в середину, та в період часу з 15 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. провів у вищевказаному будинковолодінні незаконний обшук, в ході якого вилучив речі та предмети.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст.162 КК України на підставі ч.1 п. 3 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді у вичерпанням можливості їх отримати. Цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_11 залишити без розгляду.

Представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді п`ять років позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 250 230 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 подав апеляційні скарги, в якій просив в частині відмови у задоволенні позову скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та змінити вирок в частині призначення покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити і відмовити у задоволенні апеляційних скарг представників потерпілих, потерпілого, представників потерпілих, прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Однак, суд першої інстанції, обмежившись простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не проаналізувавши їх зміст, не вказав які саме фактичні дані вони підтверджують, як співвідносяться між собою та чи достатні для прийняття відповідного процесуального рішення.

Також слід звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Як вбачається з оскарженого вироку, що в останньому не відображена позиція сторони захисту, яка була оголошена у судових дебатах, не викладено мотивів відхилення жодного з доводів обвинуваченого та його захисника, також судом не надано оцінку письмовим доказам, наданим обвинуваченим.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі винувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КІІК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення ідповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, інкриміноване ОСОБА_6 діяння було вчинено під час розслідування ним кримінального провадження №0000093 від 12 січня 2013 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалюючи обвинувальний вирок та визнаючи вказане обвинувачення доведеним, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 не здійснював досудове розслідування кримінального провадження №0000093 від 12 січня 2013 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, а обшук був ним проведений у кримінальному провадженні №50000160 від 23 січня 2013 року, як це вбачається з протоколу обшуку від 01 квітня 2013 року.

Саме у кримінальному провадженні №50000160 від 23 січня 2013 року слідчим ОСОБА_12 було подано клопотання до суду про надання дозволу на проведення обшуку та постановлена відповідна ухвала слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як ументу.

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КПК України, для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.

Стороною обвинувачення серед інших доказів додано копії матеріалів провадження з розгляду клопотання слідчого ОСОБА_12 про надання дозволу на проведення обшуку, що перебувало на розгляді Свалявського районного суду Закарпатської області.

Враховуючи вищевикладені норми кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправомірно були прийняті вказані копії як докази, оскільки подані вони не в оригіналах, у той час, як ніщо не перешкоджало стороні обвинувачення отримати саме оригінали цих доказів шляхом застосування процедури тимчасового доступу до речей та документів.

При цьому за показами свідка ОСОБА_13 , - саме він отримував копію ухвали слідчого судді про проведення обшуку від 01 квітня 2013 року про що розписався в матеріалах справи. Оскільки до кримінального провадження не додано оригіналу провадження з розгляду клопотання, обкладинка якого змінена, неможливо перевірити цю обставину, оскільки саме на довідковому аркуші робляться відповідні записи.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14

підтвердили той факт, що перед початком обшуку обвинувачений ОСОБА_15 пред`явив

ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області

про дозвіл на проведення обшуку та зачитав її. При цьому свідок ОСОБА_13 додатково

пояснив, що перед тим, як відправитися до місця проведення обшуку, особисто отримував

вказану ухвалу в приміщенні Свалявського районного суду Закарпатської області, на що

його уповноважив начальник слідчого відділу, крім того свідок розписався за отримання

ухвали там, де йому показав секретар суду.

Висновки суду про неможливість прийняття цих показів є необ`єктивними, в першу чергу через те, що вказані свідки були викликані до суду як свідки обвинувачення, а отже визнані стороною обвинувачення такими, що не є зацікавленими особами та можуть свідчити саме для доведення вини ОСОБА_6 .

Крім того, покази даних свідків про інші обставини обшуку сприймаються судом як достовірні, при цьому покази про наявність ухвали слідчого суді не приймаються судом.

Роблячи висновок про те, що покази свідків не узгоджуються з іншими письмовими доказами, тобто надаючи перевагу письмовим доказам, судом першої інстанції порушено принцип оцінки доказів, закріплений у ч. 2 ст. 94 КПК України, відповідно до якого жоден доказ не має на перед встановленої сили.

Як на доказ відсутності ухвали слідчого судді на момент проведення обшуку

суд першої інстанції вказує на відеозапис, що міститься на ДВД-диску до протоколу

проведення обшуку.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний відеозапис не поданий до суду, як додаток до протоколу обшуку від 01 квітня 2013 року, він не і оригінальним записом, а є копією, наданою потерпілим ОСОБА_8 . Крім того, на вказаному відеозаписі міститься незначний фрагмент з усієї слідчої дії (обшуку), яка тривала дві години, відеозапис не містить фіксації початку проведення обшуку та відповідно моменту, коли ухвала пред`являлася слідчим. Тому, вказаний відеозапис не може підтверджувати пред`явлене обвинувачення та обставин, що підлягають доказуванню, а саме відсутність ухвали.

Як вбачається з копії витягу з реєстру вихідної кореспонденції, надану як додаток до повідомлення Свалявського районного суду Закарпатської області №3165 від 08 квітня 2016 року, судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про те, що клопотання про проведення обшуку в житловому будинку АДРЕСА_2 та інших господарських спорудах тільки було зареєстровано о 15 год. 20 хв. 01 квітня 2013 року.

Також не надано судом жодної оцінки Дорученню про проведення слідчої дії від 01 2013 року, за яким начальник СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатської і ОСОБА_16 доручив ОСОБА_6 проведення обшуку за ухвалою слідчої суді від 01 квітня 2022 року у справі № 306/925/13-к.

Слід звернути увагу, що ОСОБА_6 було включено у групу слідчих у вказаному кримінальному провадженню саме 01 квітня 2013 року, клопотання про дозвіл на проведення складалося слідчим ОСОБА_12 , ухвалу слідчого судді отримував ОСОБА_13 , а ОСОБА_6 її надав начальник слідчого відділу ОСОБА_16 .

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 не мав підстав сумніватися у належності та достовірності ухвали слідчої суді, що надає дозвіл на проведення обшуку. При цьому судом першої інстанції відмовлено у задоволені клопотання обвинуваченого про допит свідків, в тому числі ОСОБА_16 , та дослідженні питання часу виготовлення ухвали слідчої судді про надання дозволу на проведення обшуку, шляхом часового доступу до речей та документів, що позбавило ОСОБА_6 можливості підтвердити свою лінію захисту.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеній у апеляційних скаргах доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді