Провадження №1-кп/522/283/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 03.09.2019 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любашівка Любашівського району Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженої:

- 15.06.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн.,

- 07.05.2024 року Одеським апеляційним судом, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, згідно ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднано покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2021 року у ОСОБА_3 , яка в вечірній час перебувала у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, направлений на повторне заволодіння чужим майном - мобільним телефоном продавця вказаного магазину, шляхом обману останньої.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне заволодіння чужим майном, 02.09.2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , попросила у продавця вказаного магазину ОСОБА_6 , у зв`язку з необхідністю зателефонувати знайомому, передати їй мобільний телефон, який належить ОСОБА_6 .

Не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , ОСОБА_6 передала ОСОБА_3 мобільний телефон торгової марки «Samsung», моделі «А10», чорного кольору, вартістю 1800,00 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_1 , яка вартості для потерпілої не представляє.

Далі, обманувши ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , не маючи намір повертати чуже майно, покинула місце скоєння нею кримінального правопорушення, майном потерпілої розпорядилася на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1800,00 гривень.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялася та вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала, підтвердила обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті. Обвинувачена просила суд суворо не карати.

Що стосується потерпілої особи ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, то від неї надійшла заява про розгляд кримінального провадження без її участі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самої обвинуваченої яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Інкриміноване ОСОБА_3 правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, згідно зі ст.12 КК України. Злочин було вчинено з прямим умислом та корисливим мотивом. Матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодовано. Також суд враховує поведінку обвинуваченої, яка неодноразово не з`являлась в судові засідання, перебувала у розшуку та до якої застосувався привід, в судовому засіданні повідомила, що не з`являлась до суду у зв`язку з тим, що побоювалась покарання.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та вважає доцільним призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

В ході судового розгляду встановлено, що вироком Одеського апеляційного суду від 07.05.2024 року, засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, згідно ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднано покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Враховуючи це, суд, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначає ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначеним за цим вироком та вироком Одеського апеляційного суду від 07.05.2024 року, а також враховуючи не сплату штрафу за вироком Малиновського районного суду м. Одеси, на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати покарання у вигляді штрафу, яке відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України - виконувати самостійно.

Задля забезпечення виконання вироку, та з урахуванням наявності відповідних ризиків суд вважає за необхідне застосувати щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання, призначеного даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 07.05.2024 р. та призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць, та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили, взявши під варту у залі суду.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання термін її перебування під вартою з 09.01.2024 р. по 29.01.2024р. та з 16.05.2024 р. (із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України)).

Речові докази по кримінальному провадженню - відсутні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1