Справа № 947/4479/24
Провадження № 1-кп/947/728/24
УХВАЛА

16.05.2024 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому і клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000164 від 25.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Гюмрі, Республіки Вірменії, громадянин України, не одружений, працює за наймом, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заявив письмове клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час. Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що після вчинення злочину ОСОБА_3 нікуди не тікав, від досудового слідства не переховувався. Обвинувачений визнав свою вину, сприяв встановленню обставин кримінального правопорушення, повністю відшкодував потерпілій заподіяну шкоду. Обвинувачений не має наміру ухилятися, незаконно впливати на потерпілу та свідків. Він має міцні соціальні зв`язки, бо має батьків, які мають захворювання, сестру і брата, які живуть у власному житлі, є громадянином України, має постійне місце проживання і реєстрації в Одеській області, працював за наймом в м.Одесі у тому числі поваром. ОСОБА_3 позитивно характеризується, активно займається громадською діяльністю, а саме пройшов підготовку за курсом «Домедична допомога в умовах бойових дій/воєного стану». На підставі викладеного захисник просить змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний час.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки ризики, які були враховані судом при ухвалені рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та не перестали існувати. При цьому прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин, оскільки обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, не має постійного місця мешкання в Одесі, легітимного джерела прибутку, немає соціальних зв`язків.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження і надані стороною захисту матеріали, суд дійшов висновку про те, що подальше тримання під вартою обвинуваченого є недоцільним. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.176 КПК України сторона захисту довела в суді, що існують обставини, які є достатніми для переконання, що більш м`який вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою зможе запобігти ризикам, які зменшилися, а деякі відпали.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ як джерело права Європейську Конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Так, з рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року в справі "Смирнов проти Росії" вбачається, що питання щодо того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь, і проти існування громадського інтересу, який, при належному обліку принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистої свободи.

Як вбачається з обвинувального акту і доданих до нього матеріалів, досудове розслідування у справі було закінчено у формі складання обвинувального акту і направлення його до суду. З моменту закінчення досудового розслідування слідчі дії по збору доказів у справі не проводяться. Обвинувачений в судовому засіданні визнав вину у вчиненому, співпрацював зі слідством. Відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, яка не має до нього претензій, не наполягає на суворому покаранні. Обвинувачений погодився на дослідження доказів відповідно до ч.3 ст.349 КПК України. Отже, підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, буде незаконно впливати на свідків та потерпілу або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти новий злочин відпали.

З наданих стороною захисту документів вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий, зареєстрований в Одеській області та постійно проживає в м.Одесі. Він має міцні соціальні зв`язки, а саме батьків, які мають захворювання, сестру і брата, які живуть у власному житлі з родинами. Є громадянином України. Крім того, ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем роботи і проживання. Був офіційно працевлаштований. Крім того, потерпіла, якій в повній мірі компенсована заподіяна шкода, просить суд строго не карати обвинуваченого та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Зазначені обставини свідчать про те, що подальше тримання під вартою обвинуваченого не буде розумно виправданим, навіть з оглядкою на суспільний інтерес і тяжкість покарання. В даному випадку відносно обвинуваченого повинен дотримуватися принцип свободи, оскільки подальше утримання його під вартою аж до розгляду справи в суді по суті пред`явленого йому обвинувачення, буде фактичним відбуванням обвинуваченим покарання за злочин, у вчиненні якого він ще не визнаний винним (ст.62 Конституції України).

Мотиву однієї лише тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , недостатньо для вирішення питання на користь подальшого його тримання під вартою, оскільки такий висновок буде суперечити рішенню Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року №14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається обов`язковою підставою для застосування взяття під варту.

Прокурор не довів, що менш тяжкий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого, а тому в задоволені клопотання прокурора слід відмовити.

Отже, при таких обставинах суд не вбачає необхідності в подальшому утриманні обвинуваченого під вартою, і вважає, що інший вид запобіжного заходу, а саме, домашній арешт у нічний час, в достатній мірі забезпечить мету запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 176, 177, 181, 194, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, зобов`язавши його знаходитися за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час з 23:00 по 05:00, строком на 60 діб, крім випадків слідування до бомбосховища під час оголошення повітряної тривоги та необхідності невідкладного відвідування лікаря для надання невідкладної медичної допомоги.

Ухвала суду втрачає свою дію 15.07.2024.

Негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 строком на два місяця обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну.

Виконання ухвали щодо запобіжного заходу у виді домашнього арешту та контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 покласти орган Національної поліції по місцю проживання обвинуваченого, якому відповідно до вимог ст.181 КПК України необхідно негайно поставити обвинуваченого на облік, про що повідомити суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст.139 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Копію ухвали після її оголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1