ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Справа 597/325/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000007 від 05.01.2024 року, укладену між начальником Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с.Дзвиняч Заліщицького району, жителькою АДРЕСА_1 , громадянкою України, з вищою освітою, не працевлаштованою, розлученою, раніше не судимою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 грудня року, близько 14 години 20 хвилин, перебуваючи в магазині «ЄВА» за адресою АДРЕСА_2 , який належить ТОВ «РУШ», ОСОБА_4 , усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи при цьому умисно, таємно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який продовжено з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 року строком на 90 діб Указом Президента України від 06.11.2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», викрала з полиць даного магазину одну туш для вій торгової марки «Лореаль» вартістю 332 грн., один блиск для губ торгової марки «Мейбелін», вартістю 245 грн., одну пилочку для нігтів, вартістю 8 грн., один брелок зі стрічкою, вартістю 19 грн., одну пов`язку для волосся, вартістю 16 грн. та одну пару класичних чоловічих шкарпеток, вартістю 30 грн., після чого з викраденим вийшла з магазину.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 спричинила ТОВ «РУШ», матеріальну шкоду на загальну суму 650 гривні 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування підозрювана ОСОБА_4 та прокурор у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 04 березня 2024 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в обсязі згідно повідомленої їй підозри від 15.012024 року, а саме: в тому, що вона підозрюється в таємному викраденню чужого майна, в умовах дії на території України воєнного стану.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, згідно ст.66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнає повністю; цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , підтримав позицію обвинуваченої і просив суд затвердити укладену між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого - ОСОБА_6 щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим не заперечив про що свідчить його заява.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо затвердження судом угоди про визнання винуватості, суд доходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст.469 КПК України, за ініціативою прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст.69 КК України та враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.

Сторони кримінального провадження розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченою, визначена у межах санкцій ч.4 ст.185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 314, 367-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 березня 2024 року між підозрюваною ОСОБА_4 та начальником Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Тран ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 04 березня 2024 року покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу розміром 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, грошова сума якого становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме:

-зимова куртка (пуховик) з клапаном із зображенням яскравих кольорових візерунків та з надписом в задній нижній частині куртки «LOVE», зимова шапка білого кольору з логотипом в передній частині на якому наявний напис «Moncler» та зимове жіноче взуття рожевого кольору з чорною підошвою, які передані на відповідальне зберігання Тран ОСОБА_8 , вважити переданими за належністю;

-оптичний DVD-R диск марки: «Verbtim», з наявними на ньому відео файлами з назвами: A01_1548, A02_1548, A03_1548, A04_1548, A05_1548, A08_1548, A09_1717, A12_1548, A13_1548, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою,шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_9