Справа № 361/698/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3379/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисників обвинувачених на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 1,6,12 ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п.1,6,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194КК України.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, що обґрунтоване існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які свідчать про можливість останнього переховуватись від суду, так як ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, раніше переховувався від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , яка є очевидцем перебування ОСОБА_8 на місці злочину, з метою зміни, спростування показів на власну користь; також ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину, відтак має серйозний характер загрози для суспільного порядку, що свідчить про можливість скоєння іншого кримінальні правопорушення. Вважає, що зазначені ризики на даний час не зменшилися.

Також прокурор подав клопотання про продовження відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів з подальшим утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор», яке обґрунтоване існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про можливість обвинуваченого переховуватись від суду, так як ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі; може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , яка бачила його біля інкасаторського автомобіля, з метою зміни, спростування показів на власну користь; зазначає, що ОСОБА_9 може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як з повідомлення Сумської обласної прокуратури вбачається , що у провадженні слідчого управління СБУ в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000090 від 01.05.2023, у якому ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 305 КК України.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2024 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 12 травня 2024 включно без визначення розміру застави.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених під вартою, зазначив про те, що заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від суду та впливати на свідка, яка не допитана в судовому засіданні, на даний час існують та не зменшилися. Судом також враховано обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. З огляду на наведене, судом не встановлено підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу, застосованого раніше до обвинувачених.

На ухвалу захисники обвинувачених подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм кримінального та кримінального процесуального законів. Зазначає, що під час судового розгляду ОСОБА_9 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, а інший обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні вказував, що відмовляється від своїх викривальних показань щодо ОСОБА_9 і останній у розбійному нападі і вбивстві інкасаторів участі не приймав і він його оговорив. Інші докази винуватості ОСОБА_9 у матеріалах справи відсутні. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_9 безпідставно перебуває під вартою більше 6 років. Вважає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України та не підлягає задоволенню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що ухвала суду суперечить матеріалам кримінального провадження та винесена з порушенням кримінального та кримінального-процесуального права, а клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України. Також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 більше 7 років перебуває під арештом.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор та обвинувачені повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисників, які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбаченихп.п.1,3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувати на волі.

Доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

Доводи апеляційних скарг захисників щодо тривалого часу перебування обвинувачених під вартою, є безпідставними, так Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що у рішенні суду першої інстанції достатнім чином відображені ознаки того, що інтереси суспільства у даному кримінальному провадженні переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених на даній стадії судового розгляду.

Посилання апеляційних скарг на ті обставини, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України, є не обґрунтованими і не містять жодних зазначень на підтримку вказаної позиції.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419,422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників обвинувачених залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: