Справа № 635/8802/18
Провадження № 1-кп/635/656/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення - прокурор ОСОБА_3

сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження № 0000147 від 19 березня 2020 року та № 0000695 від 06 жовтня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужур Російської Федерації, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштований, не одружений, не засуджений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Сажне Яковлівського району Белгородської області Російської Федерації, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працевлаштований, одружений, раніше засуджений за вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2010 року за ч. 2 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі, звільнений 30 червня 2016 року за відбуттям строку покарання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2018 року приблизно о 16:23 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою у групі осіб, маючи намір, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, проникли на територію двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , звідки з корисливих мотивів, таємно викрали 12,5 кг плодів волоського горіху вартістю 412,50 гривень, після чого залишити місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

18 березня 2020 року приблизно о 10:00 ОСОБА_4 , знаходячись в учбовому містечку ХНАУ в с. Докучаєвське, Харківського району Харківської області, керуючись раптово виниклим умислом, маючи злочинний намір, направлений на заволодіння мобільним шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів попросив у ОСОБА_7 його мобільний телефон «Nomi i187» під вигаданим приводом послухати музику, заздалегідь знаючи, що повертати вказаний мобільний телефон він не буде. Враховуючи, що ОСОБА_4 є знайомим ОСОБА_7 та повіривши в добропорядність та чесність ОСОБА_4 , потерпілий передав обвинуваченому свій мобільний телефон «Nomi i187», після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 239,40 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щодо обставин його вчинення дав пояснення, як це зазначено у вироку та підтвердив, що дійсно 05 жовтня 2018 року після обіду разом із ОСОБА_4 зайшли на територію двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де на землі лежали горіхи, набрали їх у мішки та пішли з двору.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, щодо обставин їх вчинення дав пояснення, як це зазначено у вироку та підтвердив, що дійсно 05 жовтня 2018 року після обіду разом із ОСОБА_5 зайшли на територію двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де набрали у мішки горіхів та пішли з двору, а вранці 18 березня 2020 року приблизно о 10:00 ОСОБА_4 , знаходячись в учбовому містечку ХНАУ в АДРЕСА_5 , узяв у свого знайомого ОСОБА_7 мобільний телефон «Nomi i187», який не мав наміру повертати.

З урахуванням такої позиції обвинувачених, суд за згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , оголошенням матеріалів, що характеризують особу кожного з обвинувачених, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Суд, кваліфікує дії ОСОБА_4 за епізодом від 05 жовтня 2018 року щодо заволодіння належним ОСОБА_6 майном за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно; за епізодом від 18 березня 2020 року щодо заволодіння належним ОСОБА_7 майном за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обманом (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання, необхідного й достатнього для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кожного кримінального правопорушення, особу кожного з винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований, неодружений, раніше не засуджений і не вчиняв кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується посередньо, компрометуючі матеріали, скарги, заяви, повідомлення про порушення громадського порядку від мешканців не надходили.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, тому суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, але з урахуванням особи обвинуваченого, його характеристики за місцем постійного проживання; враховуючи, що обвинувачений раніше не засуджений і не вчиняв кримінальних правопорушень, свою вину визнав в повному обсязі, щиро покаявся у вчиненому, потерпілий претензій матеріального характеру не має, про що подав письмову заяву, майно йому повернуто, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований, одружений, раніше засуджений, покарання відбув повністю, за місцем проживання характеризується посередньо.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий та нетяжкий злочин, тому суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті закону, яка передбачає відповідальність за кожний злочин із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, але з урахуванням особи обвинуваченого, його характеристики за місцем постійного проживання; враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, щиро покаявся у вчиненому, потерпілі претензій матеріального характеру не мають, про що подали письмові заяви, майно їм повернуто, також враховуючи, що за останні чотири роки обвинувачений нових кримінальних правопорушень не вчинив, вказав, що остаточно став на шлях виправлення, суд вважає, що за можливе ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки в силу ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік,

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки в силу ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон «Nomi i187», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7 ;

плоди волоського горіху вагою 12,5 кг, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1