ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6988/23 Провадження№ 1-кп/636/704/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000518 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир Житомирської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, військовослужбовця, обіймаючого посаду начальника складу відділення сил підтримки ВОС-720427А, в/ч НОМЕР_1 Збройних Сил України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України,

встановив:

В провадження Чугуївського міського суду Харківської області надійшло кримінальне провадження № 0000518 від 23 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України, перебуваючи на посаді номер обслуги гранатометного відділення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розділу І, Х п. п. 2,3 «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом №359 Міністра Оборони України від 29 червня 2005 року, 20 грудня 2022 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, прибув в район ведення бойових дій в населений пункт Волохівка Харківської області, маючи при собі закріплену за ним зброю АК-74 № НОМЕР_3 , набої у кількості 30 шт.

02 січня 2023 року, точний час в ході досудового розслідування не виявилось за можливе встановити, перебуваючи в вищевказаному населеному пункті у приватному будинку по АДРЕСА_2 , більш точну адресу не встановлено, виконуючи свої обов`язки з проходження військової служби, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинний був і мав змогу це передбачити, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розділу І, Х п. п. 2,3 «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом №359 Міністра Оборони України від 29 червня 2005 року, не забезпечив збереження ввіреного йому для службового використання АК-74 № НОМЕР_3 , набоїв у кількості 30 шт. вартістю 4587 тис., 0278 коп., залишивши їх без нагляду, що призвело до їх втрати, внаслідок порушення правил їх зберігання.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 413 КК України, а саме: втрата ввірених для службового користування зброї та бойових припасів, внаслідок порушення правил їх зберігання в умовах воєнного стану.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 ст. 413 КК України, на підставі статті 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, зазначивши при цьому, що усвідомив протиправність своїх дій, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував матеріальну шкоду, що підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів справи, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Після висловлення в судовому засіданні позиції представника потерпілого - в/ч НОМЕР_1 Збройних Сил України, окремо наголосив на тому, що при першій змозі відшкодує матеріальні збитки завдані його неправомірними діями у кратному розмірі, відповідно до ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та Постанови Кабінету Міністрів України №604 від 15 липня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дієвим каяттям, зазначивши при цьому, що після вчинення кримінального правопорушення останній щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодував завдані державі матеріальні збитки. На підтвердження останньої обставини надав суду квитанцію №42 від 27 листопада 2023 року. Щодо висловленої в судовому засіданні позиції представника потерпілого зазначив, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, була встановлена саме така сума завданого збитку, яку відшкодував обвинувачений і дана обставина повністю підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілого- в/ч НОМЕР_1 Збройних Сил України, в цілому, не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дієвим каяттям, однак зауважив, що на цій стадії судового процесу не можна приймати таке процесуальне рішення, тому що ОСОБА_4 не повністю відшкодував матеріальну шкоду державі, оскільки в ході досудового розслідування, вказаного кримінального провадження, при її визначенні не враховано вимоги ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та Постанови Кабінету Міністрів України №604 від 15 липня 2020 року.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК. Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. При цьому дієве каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям за наявності вказаних у ст. 45 КК України умов є обов`язком, а не правом суду, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Таким чином звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень; а також підстави дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього злочину та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненням заподіяної шкоди.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення кримінального правопорушення чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Зокрема, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Зазначена правова позиція міститься у Постанові ККС ВС від 11.04.2019 ( справа № 308/7582/17, провадження № 51-4104км18).

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні необережного нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України, за фактом втрати військового майна, тобто втрата ввіреної для службового користування зброї, внаслідок порушення правил їх зберігання в умовах воєнного стану.

Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованого ОСОБА_4 протиправного діяння, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до ст.12 КК України залежно від ступеня тяжкості кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння ( дія чи бездіяльність ), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або з позбавленням волі на строк не більше п`яти років.

Статтями 284-289 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережне нетяжке кримінальне правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, непогашеної чи не знятої судимості не має.

Також в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України визнав в повному обсязі, не оспорював фактичні обставини справи, щиро розкаявся та висловив жаль з приводу вчиненого, а також бажання виправити ситуацію, що склалася, добровільно відшкодував матеріальну шкоду завдану державі в повному обсязі (підтверджено квитанцію №42 від 27 листопада 2023 року, долученою до матеріалів справи).

Крім того, встановлено, що обвинувачений в процесі досудового розслідування співпрацював з органом досудового розслідування, активно сприяв розкриттю зазначеного кримінального злочину, ретельно виклавши всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, про що у підготовчому судовому засіданні наголошував і прокурор.

Заподіяні в результаті неправомірних дій обвинуваченого, наслідки, усунені під час досудового розслідування, про що зазначено в обвинувальному акті.

При таких обставинах, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинувачений, у відповідності до ст. 45 КК України та ст. ст. 284-289 КПК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Таке рішення, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення в подальшому кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 45 КК України, ст. ст. 284-289,314,369-372,376,395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 23 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України - закрити.

На підставі ст. 45 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_1