Справа№ 938/174/24
Судове провадження № 1-кп/938/63/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2023 за №0000096, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, із середньою освітою, непрацевлаштованого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

В другій половині липня 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи в особистих потребах повз присадибну ділянку ОСОБА_5 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , побачив належну ОСОБА_5 господарську будівлю, стіни якої були зроблені із дерев`яних дощок, та після чого, в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення цих дерев`яних дощок.

З цією метою, ОСОБА_3 , попередньо сказавши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що йому необхідно зняти дерев`яні дошки з господарського приміщення з дозволу власника для подальшої їх реалізації, 20.07.2023 близько 12-ї години, разом із ОСОБА_6 , якому нічого не було відомо про його злочинні наміри на вчинення таємного викрадення чужого майна, на автомобілі марки JАС, р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , під керуванням ОСОБА_7 , якому також нічого не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_3 на вчинення таємного викрадення чужого майна, приїхав до неогородженої території присадибної ділянки ОСОБА_5 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходилася належна ОСОБА_5 господарська будівля, стіни якої зроблені із дерев`яних дощок.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, шляхом вільного доступу, за допомогою ОСОБА_6 , якому нічого не було відомо про його злочинні наміри на вчинення таємного викладення чужого майна, 20.07.2023 у період часу з 12.30 до 14.00 год., використовуючи металевий цвяходер, таємно викрав із вищевказаної господарської будівлі, шляхом демонтажу стару дошку дерева, породи смерека з характерним темним забарвленням сірого кольору, в загальній кількості 45 м2, ринкова вартість якої станом на 20.07.2023, відповідно до довідки про вартість становила 14 240,00грн (чотирнадцять тисяч двісті сорок гривень 00 копійок).

Після чого, ОСОБА_3 за допомогою ОСОБА_6 , якому нічого не було відомо про його злочинні наміри на вчинення таємного викрадення чужого майна, 20.07.2023 у період часу з 14.00 до 14.30 год. погрузив викрадені ним дерев`яні дошки на вантажний автомобіль марки JАС, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , якому також нічого не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_3 на вчинення таємного викрадення чужого майна, та покинув місце вчинення крадіжки.

У подальшому, того ж дня 20.07.2023 близько 15-ї години ОСОБА_3 реалізував викрадену стару дошку дерева породи смерека фізичній особі- підприємцю ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , за грошові кошти в сумі 14 240,00 грн, тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 було завдано майнової шкоди на суму 14 240,00грн (чотирнадцять тисяч двісті сорок гривень 00 копійок).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 26.07.2023 близько 15-ї години, ОСОБА_3 проїжджаючи разом із ОСОБА_9 на автомобілі марки «Мітсубісі Аутлендер», р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , по особистих потребах центральною автомобільною дорогою, що по АДРЕСА_1 , побачив на присадибній ділянці ОСОБА_10 належну їй господарську будівлю, стіни якої зроблені із дерев`яних дощок та, після чого, в ОСОБА_3 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна - дерев`яних дощок.

З цією метою, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливою метою, а саме з метою особистого збагачення, 26.07.2023, попередньо сказавши ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про те, що йому необхідно зняти дерев`яні дошки з господарського приміщення з дозволу власника для подальшої реалізації, близько 21-ї години цього ж дня, разом із ОСОБА_9 , якому нічого не було відомо про його злочинні наміри на вчинення таємного викрадення чужого майна, на автомобілі марки «Мітсубісі Аутлендер», р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , приїхав до території присадибної ділянки ОСОБА_10 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де на території вказаної присадибної ділянки знаходиться належна ОСОБА_10 . господарська будівля, стіни якої зроблені із дерев`яних дощок. Слідом за ними до території домогосподарства ОСОБА_10 заїхав автомобіль марки JAC , р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 під керуванням ОСОБА_7 , якому також нічого не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_3 на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, за допомогою ОСОБА_9 , якому нічого не було відомо про його злочинні наміри на вчинення таємного викрадення чужого майна, 26.07.2023 у період часу з 21.15 до 21.35 год., використовуючи металевий цвяходер, повторно таємно викрав із вищевказаної господарської будівлі шляхом демонтажу стару дошку дерева, породи смерека з характерним темним забарвленням сірого кольору, в загальній кількості 30,5 м2, ринкова вартість якої станом на 26.07.2023 відповідно до висновку експерта від 04.08.2023 становила 12 200,00 грн (дванадцять тисяч двісті гривень 00 копійок).

Викрадені дерев`яні дошки, ОСОБА_3 за допомогою ОСОБА_9 , якому нічого не було відомо про його злочинні, наміри на вчинення таємного викрадені чужого майна, погрузив на вантажний автомобіль марки JАС, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , якому також нічого не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_3 на вчинення таємного викрадення чужого майна, та покинув місце вчинення крадіжки.

У подальшому, 27.07.2023 близько 10-ї години, ОСОБА_3 реалізував викрадену стару дошку дерева, породи смерека фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , за грошові кошти в сумі 10 370,00 грн. (десять тисяч триста сімдесят 00 копійок), тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_10 було завдано майнової шкоди на суму 12 200,00 грн. (дванадцять тисяч двісті гривень 00 копійок).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин, погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Суду показав, що у 2023 році в літній період часу, точної дати він не пам`ятає, йдучи до лісу по гриби, він проходив повз земельну ділянку ОСОБА_11 , та побачив на ній стару господарську споруду (оборіг) стіни якої були зроблені із дощок, які на сонці вигоріли та потемніли. Будучи обізнаним в тому, що такі дошки можна продати, оскільки вони користуються попитом, він вирішив зняти їх, без згоди власника споруди та продати їх. Повернувшись додому він зателефонував до знайомого йому ОСОБА_12 , в якого наявний вантажний автомобіль, та попросив його, щоб він звіз йому ці дошки. Також він зателефонував до знайомого йому ОСОБА_13 , та попросив, щоб він допоміг йому зняти ці дошки. Як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_15 він сказав, що ці дошки йому дозволив зняти власник споруди, щоб потім їх продати.

Близько обіду цього ж дня він зустрівся із ОСОБА_16 у АДРЕСА_1 , де їх підібрав на автомобілі марки JAC ОСОБА_17 , та вони разом поїхали до земельної ділянки ОСОБА_11 .

Приїхавши туди, за допомогою цвяходера вони зняли дошки із господарської будівлі (оборога) належної ОСОБА_18 , та завантажили їх на автомобіль, після чого, він попросив ОСОБА_12 завезти ці дошки в АДРЕСА_1 до підприємця, який купляв такі дошки.

Приїхавши в с.Ільці він продав зняті із будівлі ОСОБА_11 дошки підприємцю, прізвище якого він не пам`ятає, за кошти в сумі близько 14 тис.грн.

Вказав, що отримані від продажу дощок кошти з ОСОБА_19 та ОСОБА_16 він не розділяв, а тільки розрахувався із Готичем, як із водієм за надані послуги із перевезення. Зауважив, що ОСОБА_20 допомагав йому безоплатно, як знайомий. При цьому, ні ОСОБА_17 ні ОСОБА_20 не знали, що власник майна не дозволяв йому знімати ці дошки.

Також показав, що в подальшому, приблизно через тиждень часу, точної дати він не пам`ятає, він зустрівся із своїм побратимом ОСОБА_9 , із яким проходив службу у ЗСУ, та вони разом поїхали на автомобілі ОСОБА_21 марки «Мітсубісі Аутлендер» до його знайомих. Під час поїздки вони розмовляли про старі потемнівші дошки. Рухаючись по дорозі в с.Вигода Верховинського району, він побачив на присадибній ділянці неподалік дороги, господарську споруду (оборіг), стіни якої були зроблені із дощок, які на сонці вигоріли та потемніли. Кому належала земельна ділянка та відповідна споруда, на той час він не знав. Перебуваючи вже дома, ввечері того ж дня, він зателефонував до ОСОБА_21 та сказав йому, що домовився із власником господарської споруди із старих дощок, яку вони бачили у с.Вигода, та той дозволив йому зняти ці дошки, та запитав чи допоможе ОСОБА_22 йому їх зняти, на що останній погодився.

Того ж дня, близько 21-ї години, коли на вулиці ще було світло, він разом із ОСОБА_9 на його автомобілі марки «Мітсубісі Аутлендер» приїхали в АДРЕСА_1 до будівлі, яку бачили раніше, та за допомогою цвяходера зняли із неї старі потемнівші дошки. Після цього він зателефонував до ОСОБА_12 , у якого був вантажний автомобіль, та попросив його, щоб той перевіз вказані дошки до с. Ільці, на що ОСОБА_14 погодився.

Приблизно через 30хв. ОСОБА_17 приїхав на належному йому автомобілі марки JAC до вказаного ним місця в АДРЕСА_1 , та вони завантажили зняті із господарської будівлі дошки на автомобіль.

Оскільки вже було пізно, та підприємець якому він продав дошки попереднього разу вже не працював, він попросив ОСОБА_14 , щоб дошки залишились на втомобілі до ранку.

На наступний день він разом із ОСОБА_19 відвезли дошки в АДРЕСА_1 та він продав їх тому ж підприємцю що й попереднього разу, за суму приблизно 12 тис.грн.

Вказав, що отримані від продажу дощок кошти з ОСОБА_19 та ОСОБА_9 він не розділяв, а тільки розрахувався із Готичем, як із водієм за надані послуги із перевезення. Зауважив, що ОСОБА_23 допомагав йому безоплатно, як знайомий. При цьому, ні ОСОБА_17 ні ОСОБА_23 не знали, що власник майна не дозволяв йому знімати ці дошки, оскільки він сказав їм, що домовився із власником та він дозволив зняти дошки.

Зазначив, що вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно та про вчинене шкодує, просить суворо не карати, обіцяє на майбутнє не вчиняти подібних дій.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений відшкодував йому збитки, та просив його суворо не карати. Погодився із позицією прокурора.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та зазначила, що обвинувачений відшкодував їй шкоду в повному обсязі. Просить обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілі, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене в умовах воєнного стану.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.

Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, непрацевлаштований, має на утриманні одну малолітню дитину, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, є учасником бойових дій.

Згідно досудової доповіді від 10.04.2024, зробленої Верховинським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства є можливим.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, а саме, що він раніше не судимий, повністю визнав вину, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, є учасником бойових дій, обставини які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію потерпілих які просили обвинуваченого суворо не карати та позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На думку суду, саме таке покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому іншого, більш м`якого виду основного покарання, суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, слід вирішити питання про скасування арешту майна, а також у відповідності до вимог ст.100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів.

Крім того у відповідності до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, протягом іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі 836,50грн.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_24 від 02.08.2023 у виді арешту на майно, а саме: на стару дошку з характерним темним забарвленням, яка має пази по боках, в загальній кількості 101 шт., що становить 30,5 м2, яку викрадено в ОСОБА_10 та вилучено при проведенні огляду місця події 29.07.2023 в АДРЕСА_1 на відкритій місцевості, яка не огороджена.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_24 від 22.02.2024 у виді арешту на майно, а саме: на належний ОСОБА_3 цвяходер, який ним добровільно видано 20.02.2024 року.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі:

-на стару дошку з характерним темним забарвленням, яка має пази по боках, в загальній кількості 101 шт., що становить 30,5 м2, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 , вважати повернутою потерпілій ОСОБА_10 ;

-цвяходер, який належить ОСОБА_3 , та переданий на зберігання до кімнати речових доказів Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області конфіскувати;

-два оптичні диски DVD-R із перекопійованими відео файлами за період часу з 25.07.2023 до 28.07.2023 з камер відео спостереження які перебувають у власності Верховинського РВП ГУНГІ в Івано-Франківській області, залишити зберігати при матеріалах об`єднаного кримінального провадження №0000096;

-три оптичні диски DVD-R , на яких містяться відеозаписи з камер зовнішнього відео спостереження в період з 25.07.2023 по 28.07.2023 включно, які перебувають у власності ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 та розміщені на відкритій місцевості яка не огороджена за адресою: АДРЕСА_1 , залишити зберігати при матеріалах об`єднаного кримінального провадження №0000096;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_25