Провадження № 1-кс/344/4936/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підполковник поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК УкраїниКК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И ЛА :

24.06.2024 до слідчого судді Івано-Франківського міського суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК УкраїниКК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 09 грудня 2022 року приблизно о 20 годині 05 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Audi A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-09 Мукачево - Львів у напрямку м. Мукачево та проїжджав неосвітленою ділянкою проїзної частини дороги, з вологим дорожнім покриттям, по АДРЕСА_1 . В цей час на смузі руху автомобіля Audi A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , обличчям до даного транспортного засобу, будучи одягнутим в одяг темного кольору та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, стояв пішохід ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , при наближенні до нього проявив неуважність, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., п. 2.3., б), д), п. 12.1., п. 12.3. та п. 12.4.

У результаті порушення ОСОБА_5 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`яку мозкову оболонку головного мозку, переломами кісток основи та склепіння черепа, крововиливами в м`які покриви голови, саднами в ділянках голови, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, від яких на місці події настала його смерть.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , якому 21.06.2024 року вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується протоколом огляду місця події від 09.12.2022, протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 12.06.2023, висновком судово-медичної експертизи №650 від 24.12.2023, висновком судово-медичної експертизи №650-Д від 28.04.2023, висновком експерта №16 від 28.02.2023, висновком інженерно-транспортної експертизи №4848-Е від 06.06.2024 та іншими доказами у кримінальному провадженні у своїй сукупності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років. Усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі в майбутньому підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів слідства та суду.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі;

Враховуючи викладене вважаю, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

До органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків у відповідності до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. У зв`язку з цим вважаю, що підстав для застосування запобіжного у вигляді особистої поруки не має. Окрім цього, вказаний запобіжний захід недостатній для запобігання зазначеним ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а в даному випадку вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти таким ризикам.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Викладене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт. У той же час вважаю, що застосування саме такого запобіжного заходу, буде в повній мірі обґрунтованим та достатнім.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив клопотання задоволити.

Слідчий просила задоволити клопотання.

Підозрюваний не заперечив щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

21 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті статті 5, а саме захисту особи від свавілля.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування надано наступні докази: протоколом огляду місця події від 09.12.2022, протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 12.06.2023, висновком судово-медичної експертизи №650 від 24.12.2023, висновком судово-медичної експертизи №650-Д від 28.04.2023, висновком експерта №16 від 28.02.2023, висновком інженерно-транспортної експертизи №4848-Е від 06.06.2024.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Разом з тим, слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 . слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні знайшли підтвердження ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює неминучість покарання за його вчинення.

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, те, що раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працює на посаді водія автотранспортних засобів Лисецької селищної ради, має середньо-спеціальну освіту, одружений.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби у період часу з 23 год. до 06 год., дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Згідно ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З урахуванням наведеного, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження на такому етапі.

Наведені слідчим суддею висновки свідчать, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби щодо ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 181, 186, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби із 23 год. по 06 год., із забороною залишати місце проживання за адресою: будинок АДРЕСА_1 до 21 серпня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_5 до 21 серпня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підполковник поліції ОСОБА_4 .

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку необхідності залишити житло він має отримати відповідний дозвіл слідчого, прокурора або суду. В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання слідчим чи прокурором щодо його зміни на інший, більш суворий.

Ухвала діє до 21 серпня 2024 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 25 червня 2024 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1