ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 946/2556/21

провадження № 51-68км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК) такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

1. 26 квітня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області:

- засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 1 ст. 135 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- постановив стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави 6864, 40 грн процесуальних витрат.

Місцевий суд установив, що 04 січня 2021 року близько 18:50 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21101» д. н. НОМЕР_1 у темну пору доби в умовах обмеженої видимості та рухаючись по проїзній частині вул. Болградське шосе у напрямку вул. Станційне у м. Ізмаїлі, біля будинку № 12 порушив вимоги п. 1.5, п.п. «б» п. 2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху та допустив наїзд передньою правою частиною кузова свого автомобіля на задню частину дорожнього велосипеда «Супутник» під керуванням ОСОБА_8 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 був смертельно травмований.

ОСОБА_7 з місця пригоди поїхав, залишивши потерпілого, якого поставив у небезпечний для життя стан, в небезпеці.

2. 01 грудня 2023 року Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу захисника залишив без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнив, вирок місцевого суду від 26 квітня 2023 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасував та ухвалив новий вирок, яким:

- призначив засудженому покарання за ч. 1 ст. 135 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки;

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

У решті вирок залишив без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

3. У касаційній скарзі захисник заявила вимогу про зміну вироку апеляційного суду та пом`якшення її підзахисному покарання.

На обґрунтування своєї вимоги посилається на таке:

- призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу винного внаслідок суворості;

- суд, обираючи засудженому захід примусу, не врахував, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні матір похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, повністю визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потерпіла вибачила його та не має претензій, завдана шкода відшкодована;

- потерпілий перебував у стані сп`яніння та порушив правила дорожнього руху.

Вважає, що ці обставини дають підстави для призначення засудженому покарання в мінімальних межах санкції статті.

Позиції учасників судового провадження

5. Прокурор вважав, що касаційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 має бути залишений без зміни.

Мотиви Суду

6. Згідно зі ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

7. За правилами ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

8. Висновку судових інстанцій щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильність кваліфікації його дій захисник у касаційній скарзі не оспорює.

9. Перевіряючи правильність судових рішень щодо ОСОБА_7 на предмет дотримання вимог кримінального процесуального закону та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, Суд вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 370 КПК обґрунтував обвинувальний вирок належними, допустимими та достовірними доказами, які було розглянуто в судовому засіданні й оцінено в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку згідно з вимогами ст. 94 КПК.

10. Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК кваліфіковані правильно.

11. Що стосується покарання, то колегія суддів зазначає таке.

12. Метою покарання є виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (ст. 50 КК).

13. Статтею 65 КК регламентовано, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкціях частин статей Особливої частини КК, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного та усіх обставин справи. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

14. Апеляційний суд, як видно з вироку, зазначених вимог закону дотримався.

15. Обираючи ОСОБА_7 захід примусу за вчинені злочини, апеляційний суд урахував, що один з них є тяжким, і хоча вчинений він з необережності, проте внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_7 , загинула людина. Поряд із цим судом враховані дані про особу винного, а саме його вік, стан здоров`я, відсутність судимостей в силу ст. 89 КК, позитивні характеристики, наявність матері похилого віку, а також добровільне часткове відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Зважив апеляційний суд і на думку потерпілої сторони стосовно призначення засудженому покарання у виді реального позбавлення волі на строк, запропонований прокурором.

16. Отже, призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 135 і ч. 2 ст. 286 КК та застосування принципу поглинення менш суворого заходу примусу більш суворим при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів за обставин цієї конкретної справи відповідає меті, визначеній ст. 50 КК. Підстав для пом`якшення засудженому покарання колегія суддів не вбачає.

17. Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання, колегія суддів до уваги не приймає. Його позиція як під час досудового розслідування, так і в суді (відмова від участі в слідчому експерименті, надання неправдивих та суперечливих показань в суді стосовно обставин ДТП), свідчить про відсутність зазначених обставин.

18. Неприйнятними є доводи сторони захисту в касаційній скарзі про те, що потерпілий перебував у стані сп`яніння та порушив правила дорожнього руху. Адже такі обставини під час судового розгляду не встановлені. Натомість у цій справі достеменно доведено, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме внаслідок дій водія ОСОБА_7 .

19. Щодо стану здоров`я засудженого, то апеляційний суд правильно звернув увагу на те, що наявність певного захворювання в засудженого не є безумовною підставою для пом`якшення покарання. Водночас особа може бути звільнена від покарання або подальшого його відбування з підстав передбачених ст. 84 КК у порядку статей 537, 539 КПК місцевим судом у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

20. Апеляційний розгляд здійснено з дотриманням приписів статей 404, 405 КПК, а вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 420, 370 КПК.

21. Ураховуючи викладене, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Вирок Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3