Справа № 128/4999/23
ВИРОК

Іменем України

04 липня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.10.2023 за № 0000254, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2023 за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2023 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, 23.10.2023, проходячи в смт Стрижавка по вул. Алеї, Вінницького району Вінницької області, знайшов біля дерева полімерний згорток. Оглянувши вищевказаний згорток та зрозумівши, що всередині знаходяться заборонені наркотичні речовини, ОСОБА_4 вирішив залишити знайдене собі для власного вживання та помістив його до правої кишені своєї жилетки, в яку був одягнений. У подальшому ОСОБА_4 , привласнивши знайдений ним пакунок із наркотичною речовиною та помістивши його до правої кишені своєї жилетки, впродовж певного часу, тобто до моменту виявлення кримінального правопорушення, незаконно його зберігав, де зі сторони деревообробного цеху №2 Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», що знаходиться за адресою: смт Стрижавка, вул. Алеї, 62, Вінницького району Вінницької області, був зупинений працівниками оперативного відділу Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» та оперативними працівниками відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області. Під час проведення 23.10.2023 з 15 год 52 хв до 16 год 10 хв огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області із правої кишені своєї жилетки поліетиленовий пакунок, при розпакуванні якого виявлено поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору та 9 зіп-пакетів із невідомою кристалічною речовиною. Згідно з висновком експерта № CE-19/102-23/18785-НЗПРАП від 26.10.2023, речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом масою у перерахунку на висушену речовину 106,75 г. Відповідно до висновку експерта № CE-19/102-23/18694-НЗПРАП від 06.11.2023, в наданих на експертизу 9 (дев?яти) кристалічних речовинах міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальними назвами дифенгідрамін (димедрол) та наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон; в кристалічній речовині масою 0,0740 г, маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0054 г та маса метадону становить 0,0544 г.; в кристалічній речовині масою 0,1140 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0112 г та маса метадону становить 0,0524 г.; в кристалічній речовині масою 0,2104 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0206 г та маса метадону становить 0,0798 г.; в кристалічній речовині масою 0,1938 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0234 г та маса метадону становить 0,0695 г.; в кристалічній речовині масою 0,2512 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0238 г та маса метадону становить 0,1202 г.; в кристалічній речовині масою 0,01723 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0256 г та маса метадону становить 0,0604 г.; в кристалічній речовині масою 0,2107 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0259 г та маса метадону становить 0,0953 г.; в кристалічній речовині масою 0,1926 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0250 г та маса метадону становить 0,0791 г.; в кристалічній речовині масою 0,1617 г маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,0274 г та маса метадону становить 0,0507 г. Загальна маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,1883 г та загальна маса метадону становить 0,6618 г.

В судовому засіданні 03.07.2024 обвинувачений ОСОБА_4 винуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду надав показання, що 23 жовтня 2023 року в смт Стрижавка по вул. Алеї побачив під деревом згорток, підняв його, на запах визначив, що у згортку наявний наркотичний засіб. Вказаний згорток залишив собі для власних потреб. Розкаюється, більше такого робити не буде. Просив призначити йому покарання у виді штрафу.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, враховуючи вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2023, призначити остаточне покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі; стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати та вирішити питання щодо речових доказів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просила врахувати, що ОСОБА_4 позитивно характеризується, працює, перебуває на терапії, обіцяє більше такого не вчиняти, він є відповідальним, добровільно надав показання, щиро визнав свою вину, та призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 34000 грн; за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався; знаходиться під диспансерним наркологічним спостереженням з 16.01.2020 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів; згідно з характеристикою на ОСОБА_4 від 07.11.2023, за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 зарекомендував себе як позитивний мешканець, з сусідами по будинку конфліктів не мав, скарг на адресу правління ОСББ на ОСОБА_4 не надходило, внески на управління будинком ОСББ сплачуються вчасно; відповідно до висновку амбулаторного судово-наркологічного огляду громадянина №55 від 23.11.2023, ОСОБА_4 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання метадону, примусового лікування не потребує, так як являється учасником програми і отримує метадон щоденно; не працює; розлучений; раніше судимий; даний злочин вчинив під час іспитового строку.

Згідно з досудовою доповіддю Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, що надійшла до Вінницького районного суду Вінницької області 03.05.2024, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, суд не визнає обставинами, що обтяжують покарання, оскільки такі обставини не підтверджені належними доказами. З долученої до матеріалів кримінального провадження довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерпія» ВОР» №767 від 27.10.2023 установлено, що за результатами медичного огляду ОСОБА_4 складено висновок медичного огляду від 23.10.2023, згідно з яким у ОСОБА_4 встановлено алкогольне сп`яніння легкого ступеню та те, що він перебуває під дією лікарських засобів. Однак такий висновок медичного огляду від 23.10.2023 у матеріалах кримінального провадження відсутній.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, вчинення злочину під час іспитового строку, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_4 слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2021 (справа № 127/25037/17) вказав, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Судом установлено, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2023 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Таким чином, ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2023, що забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим статтею 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

На думку суду, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин під час іспитового строку, на даний час не працює, відомості про наявність у нього будь-яких доходів відсутні, призначення ОСОБА_4 такого виду покарання як позбавлення волі відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Таким чином, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, про що в судових дебатах просила захисник обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

Оскільки остаточне покарання ОСОБА_4 визначається на підставі статті 71 КК України, то початок строку відбування покарання слід рахувати з моменту затримання на приведення вироку до виконання.

Ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2023 накладено арешти на речові докази, які слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню (висновок експерта №СЕ-19/102-23/18785-НЗПРАП від 26.10.2023 на суму 1912,00 грн, висновок експерта №СЕ-19/102-23/18735-НЗПРАП від 01.11.2023 на суму 1912,00 грн, висновок експерта №СЕ-19/102-23/18694-НЗПРАП від 06.11.2023 на суму 5736,00 грн) в загальній сумі 9560,00 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувались, клопотання про їх застосування до суду не надходили.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2023 та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання на приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2023 на майно, а саме: поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження в спресованому стані зеленого кольору та 9 зіп-пакетів із невідомою кристалічною речовиною, обгорнутих клейкою стрічкою, які вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 у громадянина ОСОБА_4 , скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2023 на майно, а саме: мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «Xiaomi Redmi 6A», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з влаштованою SIM-картою НОМЕР_3 , який вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 у громадянина ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази: поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження в спресованому стані зеленого кольору та 9 зіп-пакетів із невідомою кристалічною речовиною, обгорнутих клейкою стрічкою, знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «Xiaomi Redmi 6A», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з влаштованою SIM-картою НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в загальній сумі 9560 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_6