Справа № 752/9992/24
Провадження по справі № 1-кс/752/3951/24
У Х В А Л А

імененм України

"22" травня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НПУ у місті Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000186 від 22.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

10.05.2024 старший слідчий слідчого управління ГУ НПУ у місті Києві ОСОБА_3 направив до суду клопотання у кримінальному провадженні № 0000186 від 22.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке вилучене 10.05.2024 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено 4 антитепловізорних комплекти (в складі яких входить: пончо, капюшони та інші елементи одягу).

Слідчий подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, а також за текстом клопотання просила розглянути питання про арешт майна без повідомлення власника майна з метою забезпечення збереження арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, суд вважає можливим у відповідності до положень ч. 2 ст. 172 КПК України розглянути клопотання про арешт майна без участі власника майна.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього документи у виді копій матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 22.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, організували та здійснювали незаконне переправлення осіб чоловічої статі, яким на період дії правового режиму воєнного стану на території України заборонено виїжджати за межі України, через державний кордон України за грошову винагороду.

16.04.2024 ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_5 з проханням організувати його незаконний перетин кордону на що останній погодився під час зустрічі у м. Києві. 08.05.2024 ОСОБА_6 зустрів ОСОБА_7 в м. Берегове Закарпатської області і доставив його до готелю для подальшого перетину кордону.

09.04.2024 о 13 год. 45 хв ОСОБА_6 , приїхав на автомобілі марки «Cherry» н.з. НОМЕР_1 до приміщення готелю «Piroska Hotel» та передав ОСОБА_7 два маскувальних плащі, наголосивши, що забере чоловіків о 22 год на заправці, що розташована біля готелю, по вулиці Богдана Хмельницького 135А, м. Берегове, Закарпатської області , звідки відвезе до точки відправлення.

Цього ж дня, невстановлена в ході досудового розслідування особа, що назвалася ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, приблизно о 17 год через мобільний додаток «Viber», надіслав ОСОБА_7 геолокацію точки відправлення та маршрут подальшого перетину кордону.

ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 о 22 год. 09.04.2024 прибули до автозаправки, звідки їх забрав ОСОБА_6 після чого вони попрямували на автомобілі у бік села Астей, поруч з яким розташований пункт контролю «Лужанка» на кордоні з Угорщиною. Під час руху до «точки відправлення» вказані особи були затримані.

10.05.2024 року в період часу з 02 год 40 хв по 03 год. 20 хв було проведено огляд місця події, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_6 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на будинку АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_10 , яка під час огляду добровільно видала 4 антитепловізорних комплектів (в складі яких входить: пончо, капюшони та інші елементи одягу).

10.05.2024 слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві вищевказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали, які додані до клопотання вважає доведеним, що 4 антитепловізорних комплекти (пончо, капюшони та інші елементи одягу), про арешт яких просить прокурор, які є тимчасово вилученим майном, оскільки відповідають критеріям, визначеним у п.3 ч.2 ст. 167 КПК України, можуть бути засобами вчинення злочину.

За вказаних обставин на вказане майно може бути накладений арешт з метою збереження речових доказів відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Водночас слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий судді -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт з забороною розпорядження, відчуження та користування на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні № 0000186 від 22.04.2024 за ч.3 ст. 332 КК України майно, а саме: 4 антитепловізорних комплекти (в складі яких входить: пончо, капюшони та інші елементи одягу), що були вилучені 10.05.2024 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на старшого слідчого слідчого управління ГУ НПУ у місті Києві ОСОБА_3 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1