Ухвала

Іменем України

06 липня 2024 року смт.Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 погоджене з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004283 від 10 листопада 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходячого військову службу ВЧ НОМЕР_1

підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України -

встановив:

06 липня 2024 року до слідчого судді надійшло вищевказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, по кримінальному провадженню №0004283, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2023 року.

Так, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, діючи умисно, спільно, за попередньою змовою групою осіб із директором Благодійної організації «Благодійний фонд» Щасливі люди української землі» ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

У цілях безпеки, зменшення ризику та для прикриття своїх протиправних дій, пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 використовували діяльність третіх осіб.

Протиправна діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_7 полягала у наступних діях:

1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан»;

2) подачі заявок із фіктивними відомостями на внесення вищевказаних осіб до інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (далі - система «Шлях»), як водіїв-волонтерів БО «БФ» Щасливі люди української землі»»;

3) переправленні їх через державний кордон України у міжнародних пунктах пропуску в межах Львівської області, забезпечуючи їх транспортними засобами та супроводжуючи під час перетину державного кордону, в ході чого надаючи поради та вказівки щодо місця і часу його перетину, інструктуючи при цьому щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пунктах пропуску.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що у підшуканих ними військовозобов`язаних осіб, які мали намір виїхати за межі території України, немає на те законних підстав, в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи, що наявність відомостей про особу в інформаційній системі «Шлях», відповідно до п. 28 Правил перетинання державного кордону, надаватиме їм право на безперешкодний виїзд за межі території України, ОСОБА_7 , за сприянням ОСОБА_4 , який підшукував військовозобов`язаних осіб для незаконного перетину ними державного кордону України, оформляв таких осіб на посади водіїв-волонтерів БО «БФ» Щасливі люди української землі»» для доставки гуманітарної допомоги з-за кордону, всупереч вимог ст. 7 Закону України «Про волонтерську діяльність», оскільки розумів, що останні не здійснюватимуть визначені їм обов`язки, а основною метою оформлення їх на вказану посаду було забезпечення внесення відомостей щодо них до інформаційної системи «Шлях», з метою подальшого незаконного перетину такими особами державного кордону України.

З метою реалізації протиправної діяльності та незаконного збагачення, ОСОБА_4 будучи організатором діяльності, пов`язаної із незаконним переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України вчинив дії, спрямовані на отримання грошових коштів та необхідних документів від підшуканих ними військовозобов`язаних осіб за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України, після чого, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, передавав ОСОБА_7 грошові кошти та документи отримані від цих осіб за організацію незаконного перетину державного кордону України, приймав участь в зустрічах з цими особами, на яких обговорювались питання щодо вартості незаконного перетину державного кордону України, процедури внесення їх до системи «Шлях», надавав вказівки щодо умов та порядку проходження державного кордону України у відповідних пунктах пропуску.

За вказаних обставин, реалізуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин.

З метою досягнення єдиної з ОСОБА_7 злочинної мети, маючи умисел на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через держаний кордон України, шляхом внесення неправдивих відомостей до системи «Шлях» та отримання відповідного дозволу для перетину державного кордону України на час дії воєнного стану, ОСОБА_4 13 лютого 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поряд із залізничним вокзалом в м. Київ, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся із ОСОБА_8 .

В ході бесіди ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 підготувати відповідні документи, які не відповідають дійсності, для підготовки листа до Запорізької обласної військової адміністрації про прийняття рішення про виїзд за межі України та включення до системи «Шлях» ОСОБА_8 в якості водія для доставки гуманітарної допомоги з-за кордону для БО «БФ» Щасливі люди української землі»» з метою забезпечення безперешкодного незаконного перетину ОСОБА_8 державного кордону України для власних цілей, не пов`язаних з гуманітарною допомогою. При цьому ОСОБА_4 надав усні гарантії виконання зазначених зобов`язань та повідомив, що за послуги з організації незаконного перетину ОСОБА_8 державного кордону України необхідно заплатити грошові кошти в загальній сумі 6000 доларів США та надати копії документів, а саме: закордонного паспорту громадянина України для виїзду за кордон, посвідченням водія, на що ОСОБА_8 , будучи залученим до конфіденційного співробітництва в порядку ст. 275 КПК України, надав свою добровільну згоду.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, 26.02.2024 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 повідомив, що грошові кошти за послуги з організації незаконного перетину державного кордону України необхідно буде передати в три етапи, а саме: на початку необхідно буде передати 40000 (сорок тисяч) гривень, після чого ОСОБА_8 отримає посвідчення волонтера, як підтвердження раніше наданих ОСОБА_4 гарантій. Через деякий час в заздалегідь обумовлені дати ОСОБА_8 має передати грошові кошти в еквіваленті, що дорівнює 2000 (двом тисячам) доларів США та 3000 (трьом тисячам) доларів США. Також ОСОБА_4 повідомив, що першу частину грошових коштів у сумі 40000 (сорок тисяч) гривень та копії документів ОСОБА_8 має передати 27.02.2024 дружині ОСОБА_4 ОСОБА_9 .

27.02.2024 ОСОБА_8 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості поряд з багатоповерховим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , приблизно о 14 годині 35 хвилин зустрівся з дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_9 , яка не була обізнана про протиправну діяльність свого чоловіка ОСОБА_4 , де в ході зустрічі, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , надав останній грошові кошти у сумі 40000 (сорок тисяч) гривень та копії документів, а саме копію закордонного паспорту громадянина України для виїзду за кордон та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , які ОСОБА_9 в подальшому передала своєму чоловікові ОСОБА_4 .

В подальшому, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 отримані від ОСОБА_8 фотокопії документів, а саме копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , які необхідні для виготовлення пакету недостовірних документів для виїзду за кордон, перелік яких передбачений п. 28 Правил, а також грошові кошти у сумі 40000 (сорок тисяч) гривень, отримані від останнього 27.02.2024.

Після чого ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, направлений на підготовку засобів, які надають право на здійснення перетину державного кордону України військовозобов`язаним особам, надав вказівку невстановленій в ході досудового розслідування особі, у невстановлений в ході досудового розслідування час, підготувати та видати волонтерське посвідчення БО «БФ» Щасливі люди української землі»» на ім`я ОСОБА_8 . Після виготовлення волонтерського посвідчення ОСОБА_7 повідомив про це ОСОБА_4 .

12.03.2024 ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, зателефонував ОСОБА_8 , та в ході розмови повідомив останньому, що на днях ОСОБА_8 буде спрямовано волонтерське посвідчення на відділення ТОВ «НОВА ПОШТА», яке розташоване у м. Краматорську Донецької області. 14.03.2024 ОСОБА_8 у відділенні нової пошти у м. Краматорську Донецької області отримав волонтерське посвідчення на його ім`я, відповідно якого він є «волонтером» БО «БФ» Щасливі люди української землі», за підписом директора організації ОСОБА_7 .

20.03.2024 ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 та в ході розмови повідомив про необхідність передати наступну частину грошових коштів у сумі 97000 (дев`яносто сім тисяч) гривень, та проведення їх особистої зустрічі в квітні 2024 року у м. Краматорську Донецької області, під час якої ОСОБА_4 отримує грошові кошти від ОСОБА_8 та повідомить про подальші дії, необхідні для завершення незаконного перетину державного кордону України останнім.

В подальшому, з метою реалізації спільної із ОСОБА_7 злочинної діяльності, 21.04.2024 приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_3 , де останній передав ОСОБА_4 другу частину грошових коштів в сумі 97000 (дев`яносто сім тисяч) гривень за вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 дій, направлених на реєстрацію особи ОСОБА_8 в інформаційній системі «Шлях», як водія-волонтера БО «БФ» Щасливі люди української землі»», за допомогою якої ОСОБА_8 зможе безперешкодно перетнути державний кордон України.

Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу, спрямованого на організацію перетину державного кордону України військовозобов`язаними особами, з корисливою метою, ОСОБА_7 , отримавши, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці від ОСОБА_4 грошові кошти, які надав ОСОБА_8 , на виконання своїх зобов`язань перед ОСОБА_8 , ОСОБА_7 подав документи ОСОБА_8 до Львівської обласної військової адміністрації для внесення даних до інформаційної системи «Шлях», за допомогою якої ОСОБА_8 зможе здійснити безперешкодний перетин державного кордону України як волонтер.

Таким чином, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел із ОСОБА_4 , спрямований на організацію перетину державного кордону України ОСОБА_8 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але з причин, які не залежали від його волі, оскільки через зміни в законодавстві за відсутністю штрих-коду у військовому квитку ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не отримав дозвільні документи від Львівської обласної військової адміністрації на перетин державного кордону України шляхом внесення відомостей в інформаційну систему «Шлях».

30.06.2024 ОСОБА_4 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 повідомив, що через інформаційну систему «Шлях» перетнути державний кордон України він не зможе, та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на здійснення незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, повідомив останньому, що організує перетин державного кордону України іншим способом, а саме через кордон із Соціалістичною Республікою Румунія з використанням його корупційних зв`язків із працівниками Державної прикордонної служби, за сприянням яких буде здійснено переправлення ОСОБА_8 через кордон, та сказав, що вартість переправлення таким чином складає 12000 доларів США, при цьому з урахуванням того, що від ОСОБА_8 отримано вже 137000 грн, треба передати залишкову частину у сумі 8500 доларів США. В ході розмови ОСОБА_4 описав ОСОБА_8 процес та зазначив деталі організації його переправлення та перетину державного кордону України та повідомив, що грошові кошти потрібно найближчим часом передати у м. Києві, після чого буде налагоджено процес його переправлення поза пунктами пропуску, розташованими на території Чернівецької області.

В подальшому, 05.07.2024 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, перебуваючи на території м. Києва зустрівся із ОСОБА_8 , де останній передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 8500 доларів США в якості оплати за вчинення дій, направлених на незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України. Після отримання грошових коштів, ОСОБА_4 надав ОСОБА_8 вказівки щодо його подальших дій направлених на незаконний перетин державного кордону України, тим самим завершив свою протиправну діяльність, направлену на вчинення дій щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

05 липня 2024 року об 14:10 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 05 липня 2024 року об 17:15 год. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, протоколами огляду, матеріалами НСРД, документами та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Статтею 183 ч. 1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав та наполягав на їх задоволенні.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо клопотання сторони обвинувачення. Захисник зауважив, що ризики стороною обвинувачення не доведені. Його підзахисний не має наміру переховуватися від суду чи іншим чином порушувати обов`язки, а тому просив суд застосувати цілодобовий домашній арешт або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведене, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме показаннями свідків тощо.

Таким чином, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкримінований йому злочин.

Проте слідчий суддя наголошує, що лише цієї умови недостатньо для обрання запобіжного заходу і враховує, що у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існує ризик впливу ОСОБА_4 на свідків за провадженням, зумовлений тим, що підозрюваний з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні.

Також прокурором доведена наявність ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме перебуваючи на значній віддаленості від місця знаходження органу досудового розслідування, діючи із помсти до свідків може вчинити щодо них кримінальне правопорушення, що певним чином може відобразитися на об`єктивність досудового розслідування вразі впливу (погрози, умовляння, підкупу тощо) на останніх.

Інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України слідчим суддею не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання щодо обрання підозрюваному альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить із того, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: середній вік та нормальний стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі, що дорівнює 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та є можливим за приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки саме цей розмір здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього певні обов`язки.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 погоджене з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004283 від 10 листопада 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів), від моменту затримання 05 липня 2024 року до 02 вересня 2024 року включно з утриманням в умовах гауптвахти.

Клопотання сторони захисту про застосування відносно його підзахисного альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.

Одночасно обрати ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181 680 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на підозрюваного у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу підозрюваний, без дозволу командира військової частини або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини та зміну місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняються з-під варти (гауптвахти) після внесення застави.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі відділу ВСП.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1