Справа №577/2041/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/331/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження №0000381 від 28 березня 2024 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження старший слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартоюна строк 60 днів, визначивши заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 175 200 грн.

Вказане клопотання слідчого вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3, 4, 5ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 рокуклопотання слідчого, задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 годин 13 червня 2024 року.

Встановлено ОСОБА_7 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 121 120 грн.

У разі внесення вказано суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити, поклавши на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі Конотопського району Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання.

Не погодившись зівказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2024 та ухвалити нове судове рішення, обравши підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник, зазначає про те, що підозрюваному цілком можливо застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України. Обрання найсуворішого виду запобіжного заходу із заставою у максимальному розмірі, розходиться з практикою ЄСПЛ та законодавством України.

Окрім цього, слідчий суддя не обґрунтовано посилається на обставину про вчинення підозрюваним іншого злочину, так як органом досудового розслідування не доведено його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що завдана підозрюваним матеріальна шкода відшкодована, вчинений злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я, останній розуміє відповідальність за порушення покладених на нього обов`язків, а тому не має наміру переховуватися від органів слідства.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні №0000381 від 28 березня 2024 року, 12 квітня 2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуваннямнаданих органом досудового розслідування доказів, а саме: протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події від 28.03.2024; протоколом огляду від 28.03.2024 вилученого велосипеда марки «Україна», зеленого кольору; висновком товарознавчої експертизи щодо вартості викраденого майна; показами підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 , які об`єктивно зв`язують підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушеннята є достатніми на даній стадії провадження.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддядійшов вірного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 08 років, тому існує ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень.

Крім того ОСОБА_7 раніше двадцять разів притягувався до кримінальної відповідальності в переважній більшості за злочини проти власності, останній раз звільнився з місць позбавлення волі 04.12.2023 та через три місяці органом досудового розслідування знову інкримінується останньому вчинення нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя послався на той факт, що в разі не застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, зважаючи на ведення останнім протизаконного способу життя, не маю при цьому офіційного джерела доходу для проживання.

Враховуючи вищезазначене, а також характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано ОСОБА_17 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування до останнього запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останньогобільш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, вчинення нового кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 .

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьомуКПКне вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1ст. 177 КПК України, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на наявність у останнього низку судимостей за вчинення зокрема кримінальних правопорушень проти власності, що свідчить про не бажання підозрюваного ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та вести законний спосіб життя.

Відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України, не спростовує висновок слідчого судді про існування ризику переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду.

Також вище встановлене підтверджує існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження останнім вчинення кримінального правопорушення, у яких він підозрюється, оскільки введення ОСОБА_7 незаконного способу життя, шляхом викрадення чужого майна, свідчить про схильність підозрюваного до антисоціальної поведінки.

Характеризуючи дані стосовно особи ОСОБА_7 , котрий розуміє відповідальність за порушення покладених на нього обов`язків, у даному випадку за наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, на переконання апеляційного суду не дають підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4