У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 19.11.2023 року, внесені до ЄРДР за №0001205, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного прокурором клопотання та доданих матеріалів вбачається, що 19.11.2023 року до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівників УПП про те що 19.11.2023 року за адресою місто Ужгород, вулиця Станційна під час поверхневої перевірки у громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено речовину кристалічного походження зовні схожу на наркотичну.

19.11.2023 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001205 з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході огляду місця події від 19.11.2023 року який проводився старшим дізнавачем сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 за адресою м. Ужгород, вул. Станційна, 1, де гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , добровільно видав з належного йому гаманця чорного кольору один згорток фольги з вмістом білої кристалічної речовини, який в подальшому було вилучено та поміщено в спец. пакет «НПУ» PSP № 1519397, а також в ході огляду місця події було вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Самсунг» який поміщено до паперового конверту «НПУ СУ».

Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час ОМП речі, а саме: один згорток фольги з вмістом білої кристалічної речовини, який поміщено в спец. пакет «НПУ» PSP № 1519397, а також мобільний телефон марки «Самсунг» який поміщено до паперового конверту «НПУ СУ» відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та містять на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що вище вказані речовини являюся речовими доказами по даному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому прокурор просить накласти арешт на вищезазначені вилучені речі.

У судове засідання прокурор подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про що свідчить надана прокурором заява.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неявка вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання слідує, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.11.2023 року внесені до ЄРДР за №0001205, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Встановлено, що в ході огляду місця події від 19.11.2023 року який проводився старшим дізнавачем сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 за адресою м. Ужгород, вул. Станційна, 1, де гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , добровільно видав з належного йому гаманця чорного кольору один згорток фольги з вмістом білої кристалічної речовини, який в подальшому було вилучено та поміщено в спец. пакет «НПУ» PSP № 1519397, а також в ході огляду місця події було вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Самсунг» який поміщено до паперового конверту «НПУ СУ».

20.11.2023 року постановою старшого дізнавача вказані речі визнано речовими доказами по справі.

Прокурором доведено, що вилучені під час огляду місця події від 19.11.2023 року, речовини мають значення речового доказу у кримінальному проваджені №0001205 та відповідають критеріям, зазначених у ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом злочину, можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вилучених речей, предметів та речовин як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання в цій частині слід задоволити.

Що стосується внесеного прокурором клопотання в частині вимог про накладення арешту на вилучений належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Самсунг», то слід зазначити, що прокурором не надано суду жодних належних та допустимих доказів, якими може бути підтверджено те, що вилучений телефон містить відомості, які підлягають доказуванню в рамках даного кримінального провадження.

На думку слідчого судді, вказаний, вилучений телефон не підпадає під ознаки речового доказу, що визначені в ч.1 ст. 98 КПК України.

З огляду на вищезазначене, а також враховуючи те, що відсутні докази, що вказаний мобільний телефон має значення у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на вилучений належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Самсунг» є безпідставним на необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задоволити частково.

В рамках кримінального провадження №0001205, накласти арешт на речі, які було вилучено 19.11.2023 року під час проведення огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Залізнична, 1, а саме на: один згорток фольги з білою кристалічною речовиною, яка ззовні схожа на психотропну речовину, який поміщено в спец.пакет «НПУ» PSP № 1519397.

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного ОСОБА_1