Справа № 301/3183/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/555/23, за апеляційною скаргою захисниці обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатки ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000209, внесеному 08.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 03 листопада 2023 року включно без визначення застави.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за №0000209, відомості про кримінальне правопорушення у якому 08.04.2023 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, і у разі доведення вини, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 08.09.2023. В обґрунтування доводів клопотання прокурор зазначає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили. Так, існує ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховуватиметься від суду; незаконно впливатиме на потерпілого, свідків у цьому провадженні, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; вчинятиме інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім цього, не обрання цього запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства та забезпечення судового розгляду, а тому прокурор просить клопотання задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Відповідно до ухвали, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, враховуючи те, що у кримінальному провадженні не всі свідки допитані. В ухвалі також вказується на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинятиме інші кримінальні правопорушення, що будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено. Судом також взято до уваги відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який, як убачається з обвинувального акту, раніше не судимий, однак доказів про те, що офіційно працевлаштований, суду не надав, тобто суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків, Тому, з огляду на наявність ризиків, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, при цьому зазначивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшились, не відпали, є реальними і триваючими, тому тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою буде виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Також, оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення йому застави.

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду. Зазначає, що 07.09.2023 судом було оголошено резолютивну частину ухвали, з повним текстом судового рішення сторона захисту ознайомилась 14.09.2023. Вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Вважає, що місцевим судом порушено вимоги ч. 2 ст. 314 КПК України, оскільки суд не повідомив потерпілого ОСОБА_7 , який у той час перебував на стаціонарному лікуванні, про призначення підготовчого судового засідання; судом не з`ясовано думку учасників судового провадження щодо можливості проведення судового засідання у зв`язку з відсутністю потерпілого. На переконання апелянтки, ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , винесена до вирішення питань, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 315 КПК України, що свідчить про те, що судом не проведено підготовче судове засідання. Вважає, що судом не досліджувались процесуальні документи, які містяться у матеріалах кримінального провадження. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, а тому його явка у судове засідання не визнавалась обов`язковою, і при цьому, стороною захисту не заявлено клопотання про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Із матеріалів контрольного провадження убачається, що повний текст оскаржуваної ухвали суду від 07.09.2023 виготовлено 08.09.2023 і цього ж дня вона направлена учасникам кримінального провадження. При цьому, в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про отримання копії ухвали учасниками кримінального провадження, чим не спростовуються доводи про те, що з повним текстом ухвали сторона захисту ознайомилася лише 14.09.2023.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили адвокатці ОСОБА_6 подати апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу суду у передбачений кримінальним процесуальним законом п`ятиденний строк, а тому, з огляду на приписи ст. ст. 21 та 117 КПК України, з метою недопущення порушення права обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, клопотання про поновлення строку визнаються обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги обставини, за яких ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинене діяння відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого (раніше не судимий, не працюючий, на утриманні нікого не має), а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі допиту потерпілого та свідків і дослідження доказів.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом порушено вимоги ч. 2 ст. 314 КПК України, оскільки суд не повідомив потерпілого ОСОБА_7 , який у той час перебував на стаціонарному лікуванні, про призначення підготовчого судового засідання, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні і необґрунтовані, оскільки при вирішенні питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого, участь потерпілого не є обов`язковою.

Із цих підстав, як необґрунтовані і такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що судом не з`ясовано думку учасників судового провадження щодо можливості проведення судового засідання за відсутністю потерпілого.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , винесена до вирішення питань, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 315 КПК України, що свідчить про те, що судом не проведено підготовче судове засідання, і що судом не досліджувались процесуальні документи, які містяться у матеріалах кримінального провадження, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, а відтак і не являються підставами для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що сторона захисту не посилається на будь-які обставини, які б свідчили про відсутність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, що давало б підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, вимоги апеляційної скарги про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд відхиляє.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність в обвинуваченого ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захисниці обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатці ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатки ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000209, внесеному 08.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 03 листопада 2023 року включно без визначення застави, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: