Справа № 473/2971/23
Номер провадження1-кп/473/78/2024
ВИРОК

іменем України

"30" січня 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000416 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Градівка, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

29.04.2010 року Веселинівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

13.01.2011 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 9 місяців позбавлення волі;

19.01.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

10.10.2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений 26.08.2022 по відбуттю строку покарання,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт.Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, згідно ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.186 КК України (30 листопада 2023 року прокурором було змінено пред`явлене обвинувачення а.к.п.74-88 том 2, а саме в частині шкоди, спричиненої потерпілим)

В С Т А Н О В И В:

№1

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ.

23 квітня 2023 року близько 16 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували на зупинці громадського транспорту біля будинку АДРЕСА_2 . В той момент до зупинки громадського транспорту підійшов ОСОБА_10 .

В той час у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, направлений на здійснення нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, який поєднаний із небезпечним для життя чи здоров`я насильством.

Діючи на виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 удар кулаком в область обличчя, після чого останній впав на землю та втратив на деякий час свідомість. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи на продовження злочинного наміру, направленого на спільне здійснення нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, який поєднаний із небезпечним для життя чи здоров`я насильством, нанесли ще декілька ударів ОСОБА_10 по різним частинам тіла та відкрито заволоділи його майном у вигляді: мобільного телефону «Meizum3 note» вартістю 600 гривень, спортивною кофтою фірми виробника «SOCCER» вартістю 280 гривень, сіткою картоплі загальною вагою 15 кг (вартістю 1 кг 7,98 гривень) загальною вартістю 119,70 грн.

Таким чином своїми спільними умисними та протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивших короткочасний розлад здоров`я, та синець та садно на лівому лікті, подряпина в середній частині живота справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 999,70 гривень.

№2

24 квітня 2023, року близько 14 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_12 перебували у будинку, який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , та розташований за адресою АДРЕСА_2 , де спільно сиділи вживали спиртні напої.

В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, направлений на здійснення відкритого викрадення майна ОСОБА_11 .

Діючи на виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_6 повторно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою відкритого заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у спричиненні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 по обличчю та спині, внаслідок чого ОСОБА_6 відкрито заволодів мобільним телефоном «Meizu m5 note» вартістю 848 грн. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 відкрито заволодів належним ОСОБА_11 велосипедом марки «Салют» вартістю 1500 грн., на якому знаходилася сумка з розсипним табаком для куріння загальною вагою 750 грам (вартість 100 грам тютюну 44 грн.) загальною вартістю 330 грн., упаковкою на 1000 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «KORONA» вартістю 220 грн. та упаковкою на 500 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «MAGNUS» вартістю 110 грн.

Після чого, не реагуючи на прохання ОСОБА_11 повернути належне йому майно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли ще декілька ударів по обличчю та голові ОСОБА_11 , внаслідок чого останній вимушений був залишити територію подвір`я будинку, а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 залишилися на території вищевказаного домоволодіння з викраденим майном, маючи змогу розпорядитися ним. Внаслідок злочинних дій потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого ока, навколо лівого ока, в ділянці кута нижньої щелепи зліва, середині лівої щоки, лівій вушній раковині, садно на нижній губі зліва, садно на правому лікті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3008 грн.

В судовому засіданні 30 листопада 2023 року обвинувачені надали такі покази.

Обвинувачений ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення визнав частково та пояснив, що 23 числа він зустрів ОСОБА_10 , який віз картоплю з міста. Потерпілий вже був випивший. Обвинувачений йому запропонував вжити по 50 грам та повів до себе додому, де вони в кухні вживали спиртне. ОСОБА_10 побачив у ОСОБА_6 наколки і вдарив його за це. ОСОБА_6 теж почав його бити. Потерпілий залишив сітку картоплі у них в дворі та падав біля хвіртки. Обвинувачений вказав, що попросив у потерпілого телефон, щоб зателефонувати. Вставив у телефон потерпілого свою сімкартку і так телефон залишився у нього. Після того як ОСОБА_6 і ОСОБА_10 побилися, обвинувачений наказав потерпілому йти з їх двору та той вийшов і сів на зупинці. Вказав, що вони не нападали на ОСОБА_10 . Зазначив, що у нього вдома залишилися телефон потерпілого, кофта, картопля, оскільки той вживав у них спиртне, був п`яний. ОСОБА_7 вказав, що речі потерпілому не віддали, оскільки коли той просив їх повернути та прийшов разом із жінкою та другом, - оскільки, як зазначив обвинувачений, він був у баби вдома, а не в себе, де були речі. В руці у нього був телефон, який він віддав ОСОБА_10 . Вказав, що ОСОБА_10 тілесні ушкодження не наносив та обвинувачення за ст.187 КК України не визнає.

Зазначив, що коли вживали спиртне, то ОСОБА_6 був теж у будинку. Вказав, що дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілого, - вони не вчиняли. Взяв у потерпілого телефон Мейзу, так як той дозволив йому. Спортивна кофта лишилася у нього в дворі, оскільки ОСОБА_10 впав у палісадник, він його вмивав і кофту почепив на проволоку.

Вказав, що на зупинці вони були втрьох та потерпілого в той момент не били, він його один раз смикнув, коли виганяв з двору, щоб вони не билися з ОСОБА_6 . Хотів віддати речі, але не віддав, бо ОСОБА_10 падав, всі були п`яні.

Щодо потерпілого ОСОБА_11 , то обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що зустрів останнього на вулиці, запропонував випити та вони пішли до нього додому на АДРЕСА_2. ОСОБА_6 теж був там. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_11 продати мобільний телефон, на що той зателефонував дружині та повідомив, що хлопці дають за телефон 2000 грн. Потерпілий згодився продати телефон. ОСОБА_7 зазначив, що він витяг картку з телефону, а телефон поклав на столик, щоб віддати ОСОБА_6. Потім потерпілий казав, що вже не буде продавати телефон. Вказав, що ОСОБА_11 він не бив, а ОСОБА_6 виганяв ОСОБА_11 за хвіртку, бив та обвинувачений теж вдарив потерпілого. Зазначив, що потерпілий просив віддати велосипед, тютюн, телефон. Вказав, що велосипед та сумка потерпілого, в якій були тютюн та мундштуки, залишилися у нього у дворі. Речі не віддали, бо потерпілий був п`яний, щоб його не збила машина. Телефон потерпілого залишився у ОСОБА_6 . Вказав, що ст.186 КК України не визнає, так як не мав наміру заволодіти майном ОСОБА_11 , речі віддали потерпілому тоді як вже приїхала поліція. Вказав, що потерпілого вдарив один раз в плече, коли виганяв з двору, той кричав, вимагав повернути речі, він йому казав потім прийдеш.

Обвинувачений ОСОБА_22 пред`явлене обвинувачення визнав частково та пояснив, що ОСОБА_10 зустрів на зупинці, той вже був випивший. Стався конфлікт через образу за їх національність циган. Він його вдарив, а потім запросив на день народження випити по 100 грам. ОСОБА_10 прийшов до їх будинку, пробув там 2 години, картопля та кофта потерпілого залишилася у них у дворі, так як потерпілий був п`яний та ОСОБА_7 його вмивав. Телефон залишився у будинку, так як ОСОБА_7 попросив зателефонувати. Зазначив, що речі у ОСОБА_10 він не забирав. Наступного дня ОСОБА_7 віддав речі, коли ті викликали поліцію. Вказав, що рази зо два вдарив потерпілого, а ОСОБА_7 не бив ні разу. Вказав, що умислу на заволодіння майном ОСОБА_10 у ОСОБА_7 не було. Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він двічі вдарив потерпілого в груди на зупинці, той не падав. Потерпілий свідомість не втрачав. Пару разів вдарив його по шиї. В будинку потерпілого вони не били. Взяли телефон, щоб подзвонити і той залишився на столі.

Вказав, що потерпілий ОСОБА_11 вживав у них вдома спиртне, він хотів купити його телефон, потім попросив ОСОБА_7 випроводити потерпілого з двору. Речі потерпілого залишилися у них. Вказав, що він бив потерпілого, а ОСОБА_7 не наносив потерпілому тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні 12.07.2023 року пояснив, що 23 числа, місяць він не пам`ятає, мабуть на паску, дружина попросила його придбати сітку картоплі. Коли він ніс картоплю, то присів на зупинці по вул.Тімірязєва, де були обвинувачені, які попросили у нього закурити. Відчув удар, втратив свідомість, впав на землю. Коли прийшов до тями, то побачив, що з кишені жилетки витягують телефон. Знову втратив свідомість. Відчув, як з нього стягують кофту. Також з нього зняли кросівки. Коли прийшов до тями - речей та мішка картоплі не було. Вранці вдома виявив, що в нього закривавлене обличчя та перебита переносиця, були розпухлі губи. Дружина йому повідомила, що сусід сказав, що його знайшли на вул.Літвінова і привели додому. Наступного дня разом із жінкою та знайомим вони пішли додому до ОСОБА_7 , проте обвинувачених за місцем їх проживання не було. З організації навпроти вийшов охоронець і сказав, що ті пішли до матері. Вони теж втрьох пішли туди. Вийшов ОСОБА_7 і дружина потерпілого почала вимагати, щоб той віддав речі. ОСОБА_7 сказав, що вони нічого не брали. Спитали де ОСОБА_6 , той сказав, що поїхав до Одеси . Вони викликали поліцію, ті затримали обвинувачених, які казали, що все віддадуть.

На питання прокурора потерпілий пояснив, що подія сталась чи 23 чи 24 числа після обіду. Коли він присів на лавочці на зупинці, то поруч з ним справа сидів ОСОБА_6 , а далі поруч ОСОБА_7 . Удар йому було нанесено справа вліво, вдарив його ОСОБА_6 , при цьому нічого не казав і нічого не просив. Від удару він впав. Перший удар спричинив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 його не бив. Хто знімав кофту - він не бачив, але припускає, що обвинувачені робили це вдвох, оскільки її не можна зняти одному. Кросівки не бачив хто знімав. Картоплю взяв наче ОСОБА_7 . Потерпілий зазначив, що він лежав на зупинці та ні на що не реагував. Думає, що тілесні ушкодження йому наносили коли він лежав. Зазначив, що у нього відібрали: кофту, кросівки, мішок картоплі, мобільний телефон Мейзу. Телефон витягав ОСОБА_6 . Коли наступного дня вони з дружиною пішли до ОСОБА_7 - на зустріч їм йшов потерпілий ОСОБА_11 , який був закривавлений і плакав. Пояснював, що обвинувачені його побили і забрали його речі, казав, що ті були ромської національності, забрали у нього сумку з табаком та велосипед. Вони разом з потерпілим пішли до будинку, де мешкає ОСОБА_7 , охоронець їм повідомив, що обвинувачених вдома немає, вони пішли до їх батьків. Зазначив, що його телефон ОСОБА_7 віддав ОСОБА_27 . Поліцію вже викликали після того. Телефон спочатку не хотіли віддавати, а потім відділи, як вони вже викликали поліцію. Вказав, що після події у нього були забиті лікті, розбиті губи, зламаний ніс, була царапина на животі. Вказав, що майно йому повернула поліція.

На питання захисту потерпілий вказав, що припускає, що кофту з нього обвинувачені знімали вдвох, але він цього не бачив. Не знає, чи бив його ОСОБА_7 чи ні, так як втрачав свідомість. Того дня він вжив грам 50. Не пам`ятає, як вийшов із зупинки і дійшов до магазину, де його побачили сусіди. Ситуацію пам`ятає епізодично. Вказав, що обвинувачені були випивші, вдарив його ОСОБА_6 в ліву сторону обличчя і він впав на асфальт. До цього говорили як справи, конфлікту не було. Освідування проходив у лікарні на другий чи на третій день після події, пройшов томографію, експерту показував медичну карту.

В судовому засіданні 04.12.2023 року після зміни прокурором обвинувачення потерпілий вказав, що хоче підтримувати нове обвинувачення. На додаткові питання учасників процесу пояснив, що на зупинці зустрів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . ОСОБА_6 сидів ближче до нього, мабуть він його і бив. Вказав, що втратив свідомість та не пам`ятає хто та як забрав його телефон. Не пам`ятає чи ходив до обвинувачених додому та вживав там спиртне. До тями прийшов вже вдома. Пам`ятає, що куртку знімали з нього на зупинці. Вказав, що телефон він тримав у куртці в кишені і його могли бачити обвинувачені. ОСОБА_7 віддав телефон його другу ОСОБА_11 , коли вони прийшли до нього після події до приїзду поліції. Потім всі речі віддала поліція. Пояснив, що не бачив хто та як забирав телефон. Вказав, що жодних вимог про передачу майна обвинувачені йому не пред`являли.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні 12.07.2023 року пояснив, що десь 24 травня після обіду він поїхав на Болгарку придбати табак. Обвинувачені вийшли із магазину, ОСОБА_6 попросив у нього цигарку та запросив випити по 50 г, він погодився та пішов до обвинувачених додому на АДРЕСА_2 . Там обвинувачені запитували чи він не продає свій телефон, той сказав, що спитає у дружини, та дозволила. Обвинувачені обіцяли заплатити гроші пізніше, але не заплатили, а телефон забрали. Він почав вимагати, щоб йому повернули телефон, ОСОБА_6 почав бити його по обличчю та виганяв на вулицю. Велосипед і табак вони забрали. Били у дворі, ОСОБА_7 був з битою. Виганяли його за ворота. Він просив, щоб вони повернули йому велосипед і табак, проте ті не віддавали. Били його ще й на вулиці, він впав та втратив свідомість. Забрали в нього кросівки та перевзули його. Потім прийшли троє з жінкою (інший потерпілий), викликали поліцію.

На питання прокурора потерпілий пояснив, що подія сталася таки 24 квітня. Зазначив, що коли прийшов з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 , то випив з ними лише 50 грам. Вони у нього забрали велосипед, 1500 гільз і табак, кепку, телефон, який спочатку пропонували купити за 2000 грн. Вказав, що били його обоє обвинувачених, телефон не повернули, казали, що не знають де він. Він давав телефон у будинку, ОСОБА_6 зняв сімкарту, вони його мабуть сховали. Тілесні ушкодження спричиняли йому обоє - зуб вибили, били по очам, в голову, по черзі били битою, в хаті кулаками, виганяли з двору. Вказав, що він проходив СМЕ. Обвинувачені загалом викрали у нього портсигар, взуття, телефон Мейзу, велосипед, табак та мундштуки двох видів.

Зазначив, що разом з іншим потерпілим ОСОБА_10 вони пішли на іншу адресу, де були обвинувачені, але ті не хотіли віддавати речі, тому викликали поліцію. ОСОБА_10 йому повідомив, що з ним напередодні сталася така сама ситуація. Вказав, що телефон ОСОБА_10 обвинувачені віддали його товаришу. Зазначив, що поліція йому повернула велосипед, півтори тисячі гільз, табак. Телефон йому не повернуто.

Вказав, що поданий ним позов підтримує.

На питання захисту потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що був тверезий, випив грам 50. Вдома у обвинувачених йому налили один раз. Обвинувачені були вже випивші, до того він їх не знав. Сімкарту з телефону знімав ОСОБА_6 , кинув її на землю, а він її забрав. Документи на телефон поліції не надавав, оскільки придбав його з рук.

В судовому засіданні 04.12.2023 року після зміни прокурором обвинувачення потерпілий ОСОБА_11 вказав, що хоче підтримувати нове обвинувачення.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні 12.07.2023 року пояснив, що того дня він бачив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які п`яні втрьох зайшли до двору обвинувачених. Бачив це, оскільки працює охоронцем в організації навпроти. ОСОБА_7 вигнав потерпілого за ворота, а ОСОБА_6 казав: «Іди звідси, бо дам». Потім обвинувачені вийшли, зачинили ворота і пішли до матері. Потерпілий бігав по вулиці та шукав свій велосипед. Просив у свідка викликати поліцію, проте той відмовився, вказавши, що робить це лише тоді, коли стосується його підприємства. Вказав, що подія була в цьому році. Точну дату він не пам`ятає. Зазначив, що коли потерпілий заходив до двору обвинувачених, то у нього був велосипед і сумка висіла на рулі, через 30-40 хвилин він вийшов з двору без речей, ОСОБА_7 виганяв його за ворота. Вказав, що бійку він не бачив, криків не було, розбите лице у потерпілого не бачив. ОСОБА_10 з дівчиною бачив здалеку. На питання захисту свідок вказав, що всі троє були дуже п`яні. Коли потерпілий бігав по вулиці і питав де його велосипед, то він побитий не був. Що було в дворі - свідок не бачив, з битою нікого не бачив, не бачив, щоб потерпілий втрачав свідомість.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні 12.07.2023 року пояснив, що не пам`ятає точно числа, десь о 17 год. йому зателефонувала дружина ОСОБА_10 , повідомила, що того побили та попросила подивитись де ті люди, які це зробили, оскільки він їх знає. Вдома він їх не застав. Наступного дня з ОСОБА_10 та його дружиною вони стукали у ворота обвинувачених - охоронець навпроти сказав, що їх немає вдома. Назустріч їм йшов потерпілий ОСОБА_11 , у якого було розбите лице, вибиті зуби, і той повідомив, що обвинувачені його побили та забрали велосипед. Прийшовши за адресою, де були обвинувачені, звали тих і вийшов ОСОБА_7 , у якого свідок питав де телефон потерпілого. ОСОБА_7 казав, що вони нічого не робили. Тоді свідок сказав, щоб телефонували в поліцію, після чого відразу з`явився телефон ОСОБА_10 . Пояснив, що охоронець повідомив їм, що була бійка. Вони прийшли до обвинувачених вчотирьох: він, двоє потерпілих та дружина ОСОБА_10 . Вказав, що живе по сусідству з ОСОБА_7 , ніякої бійки не чув. Пояснив, що ОСОБА_11 був нетверезий. Зазначив, що телефон ОСОБА_10 при працівниках поліції віддав ОСОБА_10 , той зробив виклик, в телефоні була інша сімкарта.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні 12.07.2023 року пояснила, що 23.04.23 р. об 11 год. її співмешканець ОСОБА_10 пішов на рибалку. Вона попросила його купити мішок картоплі. Десь о 13-00 год. він телефонував та сказав, що йде додому, проте аж о 17-00 год. прийшов сусід і повідомив, що ОСОБА_10 лежить без свідомості на дорозі побитий. Коли вона прийшла, то якась жінка обливала того водою, намагаючись привести до тями. Сусід ОСОБА_36 допоміг її відвести чоловіка додому. На чоловікові не було куртки, замість кросівок були капці ОСОБА_7 . ОСОБА_10 нічого не міг сказати, у нього були розбиті губи, око, на лобі було садно, гематома на голові, з рота йшла кров. Вона поклала його на ліжко, робила йому примочки. Зателефонувала ОСОБА_27 і повідомила про те, що трапилось, та те, що на чоловікові були тапки ОСОБА_7 . Просила сходити до обвинувачених. Наступного дня вранці зустріла ОСОБА_7 і питала чому вони побили чоловіка і забрали речі останнього, ті казали, що нічого не брали. Потім їй зателефонувала сусідка десь о 13 год. та повідомила, що обвинувачені і ще один чоловік на велосипеді прийшли додому. Разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_27 вони пішли на вулицю Тімірязєва , проте там було зачинено. Охоронець сказав, що обвинувачені пішли до мами і вони теж пішли туди. Вийшов ОСОБА_7 та повідомив ОСОБА_11 , що телефон її чоловіка не брав, тоді вона викликала поліцію. Свідок пояснила, що інший потерпілий казав, що у нього викрали телефон, велосипед і табак. Зазначила, що у її чоловіка було викрадено ключі, кросівки, кофту, ремінь, картоплю та телефон, який потім віддав ОСОБА_7 . ОСОБА_11 потім передав телефон поліції, яка потім через деякий час повернула їм телефон і картоплю. Інші речі їм повернуто не було. Після події чоловік був без свідомості. Швидку не викликали. Експертизу чоловік пройшов десь через два дні.

Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні 05 жовтня 2023 року пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 та бабусею обвинуваченого ОСОБА_7 . Вказала, що дійсно видавала поліції речі, які вказано в матеріалах кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні 11 жовтня 2023 року пояснив, що знає потерпілого ОСОБА_11 . До нього прийшли співробітники поліції і він їм повідомив, що ОСОБА_11 дійсно купував у нього табак та гільзи. Того дня ОСОБА_11 був на велосипеді. Більше нічого не знає, чув, що там когось побили. Давав покази міліціонеру.

Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні 07 листопада 2023 року пояснив, що працює контролером РЕС. Його попросила сусідка відвести додому ОСОБА_10 . Той був навпроти магазину «Теремок», був випивший, у неадекватному стані. Свідок допоміг. ОСОБА_10 був запухший, чи то побитий, чи падав. Речей у нього свідок не бачив. Обвинувачених там не було. Пояснив, що він їх знає як контролер РЕС.

Свідки ОСОБА_44 та ОСОБА_45 не були допитані з причин, що від суду не залежать (а.к.п.18, 59, 60, 61, 73 том 2) після вжиття судом всіх заходів для їх виклику.

На підставі наданих прокурором матеріалів провадження судом встановлено наступне.

Згідно з протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2023 року (а.к.п.125 том 1) ОСОБА_11 під час звернення в поліцію вказав, що 24.04.2023 року в післяобідній час двоє чоловіків ромської зовнішності відкрито шляхом нанесення тілесних ушкоджень заволоділи його майном: велосипед «Салют», мобільний телефон «Мейзу» та табаком на території будинку по вул.Тімірязєва в м.Вознесенську.

Як вбачається з довідки КП «КНП ВБЛ» ВМР від 24.04.2023 року (а.к.п.126 том 1) потерпілий ОСОБА_11 знаходився на лікуванні з приводу забій нижньої щелепної ділянки зліва. Поверхневі рани правої ліктьової ділянки.

Згідно із заявою ОСОБА_40 від 24.04.2023 року (а.к.п.127 том 1) вона добровільно видала працівникам поліції велосипед «Салют» сіро-синього кольору, шість полімерних пакетів, наповнених подрібненим тютюном, дві коробки з паперовими фільтрами для тютюну, сонцезахисні окуляри чорного кольору, які перебували у будинку її онука ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 .

Постановою слідчого від 24.04.2023 року було визнано речовими доказами: велосипед «Салют», шість поліетиленових пакунків з табаком для куріння, упаковка на 1000 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «KORONA», упаковки на 500 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «MAGNUS», окуляри чорного кольору. Вказані речові докази було передано ОСОБА_11 на зберігання (а.к.п.134 том 1), про що є зберігальна розписка ОСОБА_11 від 25.04.2023 року (а.к.п.135 том 1).

Постановою слідчого від 24.04.2023 року визнано речовими доказами: чоловічу куртку синього кольору, на рукавах якої є сліди речовини бурого кольору, вилучену у ОСОБА_6 після проведення особистого обшуку під час його затримання 24.04.2023 року, яку після проведення експертиз здано до кімнати зберігання речових доказів Вознесенського РУП ГУНП (а.к.п.136 том 1). Також є квитанція від 24.04.2023 року (а.к.п.137 том 1) про отримання доказу на зберігання.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 року (а.к.п.140-141 том 1) потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу під №2, яка, як він зазначив, 24.04.2023 року по АДРЕСА_2 спричинила йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа велосипедом «Салют», мобільним телефоном «Мейзу», тютюном. Згідно довідки до протоколу на фотознімку під №2 зображений ОСОБА_6 (а.к.п.142 том 1).

Постановою слідчого від 25.04.2023 року було призначено судово-медичну експертизу (а.к.п.146 том 1) та згідно з висновком №122 від 28.04.2023 року (а.к.п.147-148 том 1) у потерпілого ОСОБА_11 були виявлені такі тілесні ушкодження: синці навколо правого ока, навколо лівого ока, в ділянці кута нижній щелепи зліва, середині лівої щоки, лівій вушній раковині, садно на нижній губі зліва, садно на правому лікті. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (кулаки, взуті ноги, дерев`яна бита і т.п.) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Час утворення вказаних ушкоджень може відповідати часу, вказаному в постанові та потерпілим. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень можна сказати, що потерпілому було спричинено близько 7-ми травматичних впливів. Утворення садна на правому лікті в результаті падіння із положення стоячи (як самовільного так і з прискоренням) не виключається. Утворення решти тілесних ушкоджень в результаті падіння з положення стоячи (як самовільного, так і з прискоренням) є маловірогідним.

Згідно з рапортом від 24.04.2023 року Вознесенським РУП було отримано заяву про грабіж (а.к.п.150 том 1), згідно із якою заявниця ОСОБА_46 повідомила, що 23.04.2023 р. о 16-00 год. біля ліс.складу особи ромської зовнішності побили її чоловіка ОСОБА_10 та відкрито заволоділи його мобільним телефоном Мейзу сірого кольору, кросівками, курткою та мішком з картоплею.

Згідно із заявою ОСОБА_10 від 24.04.2023 року (а.к.п.151 том 1) він просить поліцію притягнути до відповідальності ОСОБА_6 , який 23.04.2023 року близько 16-00 год. в м.Вознесенськ по вул.Тімірязєва на автобусній зупинці біля буд.55, спричинив йому тілесні ушкодження, від яких він втратив свідомість. Після того як втратив свідомість, ОСОБА_6 заволодів майном потерпілого: мобільним телефоном Мейзу, кросівками, спортивною кофтою, 20 кг картоплі.

Постановою слідчого від 25.04.2023 року було призначено судово-медичну експертизу (а.к.п.152 том 1) та згідно з висновком №121 від 28.04.2023 року (а.к.п.153-155 том 1) у потерпілого ОСОБА_10 були виявлені такі тілесні ушкодження: струс головного мозку, садна в лівій скронево-тім`яній ділянці голови, на лобі зліва та на спинці носа; синці навколо правого ока, навколо лівого ока та на спинці носа; крововилив на слизовій верхньої губи зліва; синець та садно на лівому лікті; подряпина в середній частині живота справа. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (кулаки, взуті ноги і т.п.). Струс головного мозку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивший короткочасний розлад здоров`я. Синець та садно на лівому лікті; подряпина в середній частині живота справа відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень на обличчі (садна в лівій скронево-тім`яній ділянці голови, на лобі зліва та на спинці носа; синці навколо правого ока, навколо лівого ока та на спинці носа; крововилив на слизовій верхньої губи зліва) окремо не розцінюються, так як вони є місцем прикладення сили, яка спричинила струс головного мозку. Час утворення тілесних ушкоджень може відповідати часу, вказаному в постанові та потерпілим. Виходячи із кількості тілесних ушкоджень можна сказати, що потерпілому було спричинено близько 12-ти травматичних впливів. Утворення струсу головного мозку, синців та саден в ділянці обличчя, крововиливу на слизовій верхньої губи в результаті падіння з положення стоячи на тверду поверхню є маловірогідним. Утворення садна з синцем на лікті та подряпини на животі в результаті падіння із положення стоячи (як самовільного так і з прискоренням) не виключається.

Згідно із заявою ОСОБА_40 від 24.04.2023 р. вона добровільно видала працівникам поліції полімерний мішок, заповнений картоплею, та чоловічу спортивну кофту чорного кольору, які перебували в будинку її онука ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 (а.к.п.156 том 1).

24.04.2023 року було оглянуто предмети, видані ОСОБА_40 , про що було складено відповідний протокол огляду (а.к.п.157-158 том 1) з фототаблицею до нього (а.к.п.159-160 том 1).

Постановою слідчого від 24.04.2023 року (а.к.п.161 том 1) було визнано речовими доказами: мобільний телефон «Meizu m3 not» моделі L681H, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 з сімкартою оператора «Київстар» НОМЕР_3 , полімерний мішок з картоплею вагою 8,7 кг, спортивну кофту фірми виробництва «SOCCER», які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 (а.к.п.162 том 1).

На підставі заяви ОСОБА_27 він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Мейзу», який йому віддав чоловік на ім`я ОСОБА_7 24.04.2023 р. (а.к.п.163 том 1).

Вказаний телефон було оглянуто та складено протокол огляду предмету від 24.04.2023 року (а.к.п.164 том 1) з фототаблицею до нього (а.к.п.165-168 том 1).

05.06.2023 року постановою слідчого було призначено судову товарознавчу експертизу (а.к.п.169 том 1) та згідно з висновком експерта №3137/23 від 05.06.2023 року (а.к.п.171-176 том 1) визначено вартість майна, викраденого у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вказана вартість наведена в формулюванні обвинувачення, що пред`явлено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На підставі постанови прокурора та протоколу отримання зразків для експертизи від 18.05.2023 року було відібрано зразок букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_6 у присутності захисника останнього (а.к.п.180, 181 том 1).

Також на підставі постанови прокурора та протоколу отримання зразків для експертизи від 18.05.2023 року було відібрано зразок букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_7 у присутності захисника останнього (а.к.п.182, 183 том 1).

На підставі постанови прокурора та протоколу отримання зразків для експертизи від 19.05.2023 року було відібрано зразок букального епітелію у потерпілого ОСОБА_11 (а.к.п.184, 185 том 1).

Згідно із протоколом затримання від 24.04.2023 року (а.к.п.218-220 том 1) у ОСОБА_6 було вилучено синю куртку, в яку він був одягнений, на лівому плечі якої були сліди речовини бурого кольору.

Під час затримання ОСОБА_7 24.04.2023 року (протокол затримання від 24.04.2023 року (а.к.п.222-224 том 1) у ОСОБА_7 нічого вилучено не було.

Неналежним доказом суд визнає протоколо пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 року (а.к.п.143-144 том 1), згідно із яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу на фото під №2, яка 24.04.2023 року по АДРЕСА_2 завдала йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа його майном. Тоді як згідно довідки до протоколу на фотознімку під №2 зображений ОСОБА_48 (а.к.п.145 том 1), а не обвинувачені ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 .

Суд визнає неналежним доказом цей протокол, оскільки його дані не підтверджують жодної із обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні згідно із ст.91 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення.

Також суд визнає недопустимими такі докази.

Сторона обвинувачення надала до суду протоколи відкриття та надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 12 вересня 2023 року (а.к.п.178-179 том 1), згідно із якими стороні захисту 12 вересня 2023 року були відкриті такі документи: висновок експертизи №СЕ-19/115-23/7328-БД від 14 серпня 2023 року, висновок експертизи №СЕ-19/115-23/7325-БД від 10 серпня 2023 року, рапорти та квитанції про здачу речових доказів (після проведення експертиз) на зберігання від 20 серпня 2023 року.

Як вбачається із дат складання цих протоколів відкриття та дат складання висновків експертиз - ці докази були отримані стороною обвинувачення вже після завершення досудового слідства та направлення кримінального провадження до суду - тобто після 16.06.2023 року.

Ці документи хоча і були відкриті стороні захисту, проте вони були зібрані не під час досудового слідства, не в межах його строків та не є додатковими матеріалами.

Судом під час судового розгляду провадження проведення таких експертиз не призначалося та ухвали в порядку ст.333 КПК України судом не постановлялися.

Так експертизи були призначені ще під час досудового слідства, проте сторона обвинувачення направила обвинувальний акт до суду, не дочекавшись отримання висновків експертиз.

Як вбачається з матеріалів провадження постановами слідчого від 22.05.2023 року було призначено молекулярно-генетичні експертизи (а.к.п.187, 189 том 1), проте не дочекавшись цих висновків експертиз, сторона обвинувачення направила кримінальне провадження до суду та висновки експертів сторона обвинувачення отримала тоді, коли провадження вже тривалий час розглядалося судом. Надалі вони були відкриті стороні захисту.

Проте такі докази не є додатковими матеріалами, оскільки ініціювання слідчих дій у формі експертиз було зроблено слідчим ще 22.05.2023 року, тобто під час досудового слідства, а не під час судового розгляду провадження.

Тоді як згідно із ч.11 та ч.12 ст.290 КПК України визначено, що: «11. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. 12. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази».

Як зазначено в Постанові Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року справа №754/7061/15 провадження №51-4584 кмо18 : «У кримінально-процесуальній доктрині загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи».

Згідно із ч.1 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Ч.1 та ч.2 ст.223 КПК України передбачають, що: «1. Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. 2. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети».

Частина 8 ст.223 КПК України чітко вказує про таке: «8. Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими».

Пункт 5 ч.1 ст.3 КПК України визначає, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Ч.1 ст.219 КПК України передбачає, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

П.2 ч.3 ст.87 КПК України визначено, що недопустимими є також докази, що були отримані: 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У зв`язку із порушенням стороною обвинувачення вимог ч.8 ст.223 КПК України, а саме проведення та отримання висновків експертиз після закінчення строків досудового слідства, суд визнає недопустимими доказами висновку експертизи №СЕ-19/115-23/7328-БД від 14.08.2023 року, висновок експертизи від 10.08.2023 року № СЕ-19/115-23/7325-БД, рапорти та квитанції про здачу речових доказів (після проведення цих експертиз) на зберігання від 20 серпня 2023 року.

Також сторона захисту, а саме захисник ОСОБА_8 , заявив клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду предмета (а.к.п.128 том 1) з фототаблицями до нього (а.к.п.129-133 том 1). від 24.04.2023 року та відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» всіх доказів, що були отримані під час цієї слідчої дії.

Суд вважає, що недопустимим слід визнати лише протокол огляду предмета від 24.04.2023 року (а.к.п.128-133 том 1).

Так згідно із витягом із ЄРДР (а.к.п.18-20 том 1) відомості за ч.4 ст.186 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 були внесенні до реєстру 24.04.2023 року о 18:46:12 год. А за ч.4 ст.187 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_10 були внесенні до реєстру 24.04.2023 року о 18:58:32 год.

В той же час 24.04.2023 року з 18.30 год. по 19.15 год. було оглянуто предмети, які добровільно видані ОСОБА_40 , про що було складено відповідний протокол огляду предмета (а.к.п.128-133 том 1).

Суд вважає, що вказаний доказ - протокол огляду предмета від 24.04.2023 року (а.к.п.128-133 том 1) - є недопустимим.

Так згідно із ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Порядок, встановлений КПК України, при отриманні як доказу протоколу огляду предмету від 24.04.2023 року слідчим було порушено, оскільки ч.3 ст.214 КПК України передбачає, що здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений лише огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

З огляду на порушення слідчим вимог ч.3 ст.214 КПК України суд визнає недопустимим доказом протокол огляду від 24.04.2023 року з фототаблицями.

Разом із тим не можуть бути прийняті до уваги аргументи захисника про визнання недопустимими речових доказів у даній справі та висновку експертизи.

Докази, що оглядалися під час проведення слідчої дії від 24.04.203 року - протокол огляду предмета (а.к.п.128-133 том 1) - не можуть бути визнані недопустимими доказами за доктриною «плодів отруйного дерева», оскільки вони отримані також і на підставі окремого документу, що свідчить про їх добровільну видачу.

Так згідно із заявою ОСОБА_40 від 24.04.2023 року (а.к.п.127 том 1) вона добровільно видала працівникам поліції велосипед «Салют» сіро-синього кольору, шість полімерних пакетів, наповнених подрібненим тютюном, дві коробки з паперовими фільтрами для тютюну, сонцезахисні окуляри чорного кольору, які перебували у будинку її онука ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, згідно із заявою ОСОБА_40 від 24.04.2023 р. вона добровільно видала працівникам поліції полімерний мішок, заповнений картоплею, та чоловічу спортивну кофту чорного кольору, які перебували в будинку її онука ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 (а.к.п.156 том 1).

Постановою слідчого від 24.04.2023 року було визнано речовими доказами: велосипед «Салют», шість поліетиленових пакунків з табаком для куріння, упаковка на 1000 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «KORONA», упаковки на 500 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «MAGNUS», окуляри чорного кольору. Вказані речові докази було передано ОСОБА_11 на зберігання (а.к.п.134 том 1), про що є зберігальна розписка ОСОБА_11 від 25.04.2023 року (а.к.п.135 том 1).

05.06.2023 року постановою слідчого було призначено судову товарознавчу експертизу (а.к.п.169 том 1) та згідно з висновком експерта №3137/23 від 05.06.2023 року (а.к.п.171-176 том 1) визначено вартість майна, викраденого у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Оскільки речові докази, а саме речі, викрадені у потерпілих обвинуваченими, були добровільно видані згідно із заявами ОСОБА_40 від 24.04.2023 р. - такі заяви є джерелом доказів, оскільки є документами (ч.2 ст.84 КПК України).

Згідно із ч.1 ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким критеріям відповідають заяви ОСОБА_40 про добровільну видачу нею предметів, що були викрадені у потерпілих.

Та й сама ОСОБА_40 під час судового розгляду провадження підтвердила, що видавала речі поліції.

Вказані речі, які добровільно видала ОСОБА_40 , є речовими доказами, оскільки ч.1 ст.98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З огляду на це є допустимим доказом і висновок товарознавчої експертизи №3137/23 від 05.06.2023 року (а.к.п.171-176 том 1), проведено із використанням оцінки вартості речових доказів.

Тому в даному випадку суд не вбачає підстав для застосування доктрини «плодів отруйного дерева», скільки речові докази отримані на підставі заяв ОСОБА_40 про добровільну їх видачу.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Згідно ч.3 ст.370 КПК України суд ухвалює рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2012 року у справі №5-15кс12 правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає в точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченими кримінально-правовою нормою.

Суд, дослідивши всі зібрані та надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, вважає, що у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку поза розумним доведена вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів за пред`явленим їм обвинуваченням та кваліфікує дії обвинувачених:

ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану

та за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану;

ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану та за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану.

При цьому покази обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вони не мали умислу на вчинення злочинів стосовно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , - спростовуються іншими доказами у справі, а саме показами самих потерпілих, свідків, документами та висновками судово-медичних експертиз, а також речовими доказами, які є майном потерпілих.

При кваліфікації дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинених ними відносно потерпілого ОСОБА_10 , сул враховує положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» передбачає, що: «9. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості».

Тоді як згідно із показами потерпілого ОСОБА_10 він під час вчинення стосовно нього протиправних дій - втрачав свідомість та згідно із висновком судово-медичної експертизи №121 від 28.04.2023 року (а.к.п.153-155 том 1) у потерпілого ОСОБА_10 були виявлено струс головного мозку, садна в лівій скронево-тім`яній ділянці голови, на лобі зліва та на спинці носа; синці навколо правого ока, навколо лівого ока та на спинці носа; крововилив на слизовій верхньої губи зліва; синець та садно на лівому лікті; подряпина в середній частині живота справа. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (кулаки, взуті ноги і т.п.). Струс головного мозку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивший короткочасний розлад здоров`я. Синець та садно на лівому лікті; подряпина в середній частині живота справа відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень на обличчі (садна в лівій скронево-тім`яній ділянці голови, на лобі зліва та на спинці носа; синці навколо правого ока, навколо лівого ока та на спинці носа; крововилив на слизовій верхньої губи зліва) окремо не розцінюються, так як вони є місцем прикладення сили, яка спричинила струс головного мозку. Експерт у висновку зазначив, що утворення струсу головного мозку, синців та саден в ділянці обличчя, крововиливу на слизовій верхньої губи в результаті падіння з положення стоячи на тверду поверхню є маловірогідним.

Відповідно до Постанови ВСУ №5-35кс13 від 14.11.2013 року п.1 визначено, що розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства. Напад складається (може складатися) з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення в нього насильства - дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування (фізичне або психічне насильство) наповнюються якісно іншим змістом - набувають ознак розбійного нападу. У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею. Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало. У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій. Зовнішні прояви нападу і насильства (погрози його застосування) можуть бути й іншими. У часі вони можуть збігатися або між ними є часовий розрив. Має значення місце, пора доби, обстановка, обставини, форма та порядок перебігу нападу і застосування насильства.

Так в даному провадженні потерпілий ОСОБА_10 вказав, що на зупинці по вул.Тімірязєва, де були обвинувачені, відчув удар, втратив свідомість, впав на землю. Коли прийшов до тями, то побачив, що з кишені жилетки витягують телефон. Знову втратив свідомість. Відчув, як з нього стягують кофту. Також з нього зняли кросівки. Коли прийшов до тями - речей та мішка картоплі не було. Вранці вдома виявив, що в нього закривавлене обличчя та перебита переносиця, були розпухлі губи. Дружина йому повідомила, що сусід сказав, що його знайшли на вул.Літвінова і привели додому. Наступного дня разом із жінкою та знайомим вони пішли додому до ОСОБА_7 , проте обвинувачених за місцем їх проживання не було. З організації навпроти вийшов охоронець і сказав, що ті пішли до матері. Вони теж втрьох пішли туди. Вийшов ОСОБА_7 і дружина потерпілого почала вимагати, щоб той віддав речі. ОСОБА_7 сказав, що вони нічого не брали. Спитали де ОСОБА_6 , той сказав, що поїхав до Одеси . Вони викликали поліцію, ті затримали обвинувачених, які казали, що все віддадуть.

ОСОБА_10 зазначив, що удар йому було нанесено справа вліво, вдарив його ОСОБА_6 , при цьому нічого не казав і нічого не просив. Від удару він впав. Перший удар спричинив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 його не бив. Хто знімав кофту - він не бачив, але припускає, що обвинувачені робили це вдвох, оскільки її не можна зняти одному. Кросівки не бачив хто знімав. Картоплю взяв наче ОСОБА_7 . Потерпілий зазначив, що він лежав на зупинці та ні на що не реагував. Думає, що тілесні ушкодження йому наносили коли він лежав. Зазначив, що у нього відібрали: кофту, кросівки, мішок картоплі, мобільний телефон Мейзу. Телефон витягав ОСОБА_6 . Зазначив, що його телефон ОСОБА_7 віддав ОСОБА_27 . Поліцію вже викликали після того. Телефон спочатку не хотіли віддавати, а потім відділи, як вони вже викликали поліцію. Вказав, що після події у нього були забиті лікті, розбиті губи, зламаний ніс, була царапина на животі. Вказав, що майно йому повернула поліція.

Потерпілий вказав, що припускає, що кофту з нього обвинувачені знімали вдвох, але він цього не бачив. Не знає, чи бив його ОСОБА_7 чи ні, так як втрачав свідомість. Не пам`ятає, як вийшов із зупинки і дійшов до магазину, де його побачили сусіди. Ситуацію пам`ятає епізодично. Вказав, що обвинувачені були випивші, вдарив його ОСОБА_6 в ліву сторону обличчя і він впав на асфальт. До цього говорили як справи, конфлікту не було. Освідування проходив у лікарні на другий чи на третій день після події, пройшов томографію, експерту показував медичну карту.

Такі покази потерпілого підтвердили і свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_27 , ОСОБА_42 , а саме те, що ОСОБА_10 мав тілесні ушкодження та в нього було викрадене майно, яке потім намагалися забрати у обвинувачених потерпілі та просили їх повернути речі.

Про те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діяли за попередньою змовою групою осіб, вчиняючи злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України, стосовно потерпілого ОСОБА_10 , - свідчать як спрямованість їх дій на отримання майна потерпілого, так і подальше утримання речей потерпілого до моменту затримання поліцією. Як потерпілий ОСОБА_10 , так і свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_34 просили обвинувачених повернути викрадене майно ще до виклику поліції, проте обвинувачені відмовилися це робити, тому надалі потерпілий звернувся із відповідною заявою до поліції.

Так відповідно до ч.2 ст.28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Верховний Суд в постанові від 25 березня 2021 року справа №509/4756/17 провадження №51-5592 км 20 зазначив про таке: «Відповідно до практики застосування кримінального процесуального законодавства України, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб характеризується тим, що між особами ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення. Форма змови може бути: вербальна (словесна), усна чи письмова або у формі конклюдентних дій, та для наявності співучасті значення не має. Змова про вчинення злочину може відбутися задовго до вчинення злочину чи прямо перед його вчиненням».

Також в Постанові від 09 лютого 2021 року справа №127/675/18 провадження №51-3723км19 Верховний Суд вказав, що: «співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому, домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір. Як видно з матеріалів кримінального провадження, протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо потерпілого ОСОБА_9 були узгодженими та послідовними між собою, на підставі чого суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що вони були об`єднані спільною метою».

Таким чином для кваліфікації дій обвинувачених, які вчинені ними за попередньою змовою групою осіб немає значення розподіл їх ролей при цьому ст.29 КК України в даному провадженні прокурором в обвинувальному акті не застосовувалася.

Натомість як з показів потерпілого та свідків вбачається, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діяли спільно для досягнення відповідної мети - заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 .

В даному провадженні встановлено, що майном потерпілого ОСОБА_10 обвинувачені заволоділи спільно та зберігали викрадене майно за місцем свого проживання.

В частині вчинення злочину проти потерпілого ОСОБА_11 , вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується показами вказаного потерпілого, який зазначив, що десь 24 травня після обіду він поїхав на Болгарку придбати табак. Обвинувачені запросив випити по 50 г, він погодився та пішов до обвинувачених додому на АДРЕСА_2 . Там обвинувачені запитували чи він не продає свій телефон, той сказав, що спитає у дружини, та дозволила. Обвинувачені обіцяли заплатити гроші пізніше, але не заплатили, а телефон забрали. Він почав вимагати, щоб йому повернули телефон, ОСОБА_6 почав бити його по обличчю та виганяв на вулицю. Велосипед і табак вони забрали. Били у дворі, ОСОБА_7 був з битою. Виганяли його за ворота. Він просив, щоб вони повернули йому велосипед і табак, проте ті не віддавали. Били його ще й на вулиці, він впав та втратив свідомість. Забрали в нього кросівки та перевзули його. Потім прийшли троє з жінкою (інший потерпілий), викликали поліцію. Тілесні ушкодження спричиняли йому обоє - зуб вибили, били по очам, в голову, по черзі били битою, в хаті кулаками, виганяли з двору. Вказав, що він проходив СМЕ. Обвинувачені загалом викрали у нього портсигар, взуття, телефон Мейзу, велосипед, табак та мундштуки двох видів. Зазначив, що разом з іншим потерпілим ОСОБА_10 вони пішли на іншу адресу, де були обвинувачені, але ті не хотіли віддавати речі, тому викликали поліцію. ОСОБА_10 йому повідомив, що з ним напередодні сталася така саме ситуація. Вказав, що телефон ОСОБА_10 обвинувачені віддали його товаришу. Зазначив, що поліція йому повернула велосипед, півтори тисячі гільз, табак. Телефон йому не повернуто.

Такі покази потерпілого ОСОБА_11 підтверджують і покази свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_27 , ОСОБА_34 та ОСОБА_50 .

Крім того із показів свідка ОСОБА_51 та її заяв про добровільну видачу речей від 24.04.203 року вбачається, що речі, що були викрадені у потерпілих, - були видані з адрес за місцем проживання обвинувачених.

Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 на ст.125 КК України, оскільки тілесні ушкодження, що були спричинені обом потерпілим діями обвинувачених, були спричинені в процесі незаконного заволодіння майном потерпілих та є складовою об`єктивної сторони правопорушень, що відповідно передбачені ч.4 ст.186 та ч.4 ст.187 КК України.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особи обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом не встановлено.

Щодо даних про особи обвинувачених, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, характеризується негативно поліцією та посередньо в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», має матір похилого віку 1938 року народження, а обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий згідно ст.89 КК України; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога; негативно характеризується за місцем проживання поліцією, проживає разом із матір`ю. Обвинувачені мають певні соціальні зв`язки та в останньому слові намагалися розкаятися у вчиненому, проте продовжували стверджувати, що умислу на вчинення незаконних дій не мали, пояснювали вчинене вживанням алкоголю.

Злочини, які вчинили обвинувачені, відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів

Враховуючи дані про особи обвинувачених, обставини вчинення ними кримінальних правопорушень, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обвинувачених обставин, суд вважає, що їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів можливе у разі призначення їм покарання в межах санкцій статей КК України, за якими їм пред`явлено обвинувачення, лише у вигляді позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_11 пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 848 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином (а.к.п.43 том 1).

Суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно із п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частина 1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду №13 від 25.12.92, №12 від 03.12.97), передбачено, що: «6. При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам».

Таким чином, оскільки обвинувальним актом, який затверджено прокурором (після його зміни прокурором), визначено межі обвинувачення і в частині спричиненої потерпілому ОСОБА_11 внаслідок злочину матеріальної шкоди, а саме зазначено, що не відшкодованою є шкода у розмірі 848 грн., - з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід солідарно стягнути вказану суму спричиненої матеріальної шкоди.

Щодо запобіжного заходу, то відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України суд має право прийняти рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. З врахуванням обставин вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинів, їх тяжкості та суспільної небезпеки, даних про особи обвинувачених, суд вважає, що до набрання вироком законної сили слід залишити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст.124 КПК України стягненню з обвинувачених підлягають витрати за проведення товарознавчої експертизи (а.к.п.170 том 1) в розмірі 500 гривень.

У зв`язку із визнанням недопустимими доказами висновків експертиз №СЕ-19/115-23/7328-БД від 14.08.2023 року (а.к.п.192-200 том 1) та №СЕ-19/115-23/7325-БД від 10.08.2023 року (а.к.п.205-215 том 1) витрати за їх проведення не підлягають стягненню з обвинуваченого та їх слід віднести на рахунок держави (довідка про вартість (а.к.п.191 том 1) - 5723,39 грн. та довідка про вартість (204 том 1) - 2259,83 грн.).

Розмір шкоди, завданої правопорушенням: потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 999,70 грн., не відшкодована сума 50,27 грн.; потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3008 грн., не відшкодована сума в 848 грн.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_10 пред`явлено не було.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт майна та долю речових доказів вирішити згідно із ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винними за пред`явленим їм обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.186 КК України, та призначити їм наступне покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання:

за ч.4 ст.186 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі;

за ч.4 ст.187 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_6 за цим вироком обчислювати з моменту його затримання, а саме з 24.04.2023 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з моменту його затримання, а саме з 24.04.2023 року (протокол затримання 24.04.2023 року (а.к.п.218-220 том 1) по день набрання вироком законної сили.

Обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання:

за ч.4 ст.186 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі;

за ч.4 ст.187 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 за цим вироком обчислювати з моменту його затримання, а саме з 24.04.2023 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з моменту його затримання, а саме з 24.04.2023 (протокол затримання від 24.04.2023 року (а.к.п.222-224 том 1) по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 500 гривень, а саме з кожного по 250 гривень.

Інші судові витрати у розмірі 7983,22 гривень у зв`язку із визнанням недопустимими доказами висновків експертиз - віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальної шкоди, завданої злочином, - задовольнити повністю.

Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_11 солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 848 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.

Речові докази, а саме:

велосипед «Салют», шість поліетиленових пакунків з табаком для куріння, упаковка на 1000 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «KORONA», упаковки на 500 шт. сигаретних мундштуків для тютюну фірми «MAGNUS», окуляри чорного кольору. що передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_11 , - залишити останньому як власнику;

мобільний телефон «Meizu m3 not» моделі L681H, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сімкартою оператора «Київстар» НОМЕР_3 , полімерний мішок з картоплею вагою 8,7 кг, спортивну кофту фірми виробництва «SOCCER», які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 - залишити останньому як власнику;

скасувати арешт, застосований на підставі ухвали слідчого судді від 28 квітня 2023 року на чоловічу куртку синього кольору, на рукавах якої є сліди речовини бурого кольору, вилучену у ОСОБА_6 після проведення особистого обшуку 24.04.2023 року, яку упаковано до сейфпакету № ЕХР 0414329, яка зберігається в кімнаті речових доказів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, та повернути обвинуваченому ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили;

паперовий конверт №1, який містить зразок букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 , паперовий конверт №2, який містить зразок букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 , паперовий конверт №3, який містить зразок букального епітелію потерпілого ОСОБА_11 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, - знищити після набрання вироком законної сили.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1