Справа № 184/1989/21
Провадження № 1-кп/0182/682/2023
У Х В А Л А

Іменем України

12.10.2023 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Нікополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_5 , за правовою кваліфікацією за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 жовтня 2023 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк не більше двох місяців, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, на думку прокурора, існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений немає сталих родинних зв`язків, а у разі доведеності його провини, йому може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що в подальшому може спонукати його до переховування від суду. До того ж, обвинувачений може впливати на свідків, оскільки не всі свідки допитані в судовому засіданні і на виклику яких наполягає саме сторона захисту. Прокурор категорично заперечував щодо зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано на підставі ухвали апеляційного суду, який врахував усі ризики, які на даний час не змінилися. Обвинувачений вчинив злочин стосовно потерпілої, яка була громадським діячем у селі, мала добрі стосунки з усіма і цей випадок викликав обурення і страх стосовно мешканців села.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, але будучи допитаним в судовому засіданні вважав за доцільне утримувати під вартою обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання батьків обвинуваченого, які працюють і зможуть його утримувати, зазначивши, що перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_5 буде приїздити у судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою на даній стадії судового розгляду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є наявність обґрунтованої на початковому рівні підозри у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, а також наявність таких ризиків, як можливість переховування від суду та впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом, і з якими знайомий обвинувачений.

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими і, у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Зазначені обставини є свідомими для обвинуваченого і серйозність висунутих обвинувачень може спонукати його до переховування від суду в подальшому, незважаючи на наявність в країні військового стану.

Колегія суддів, враховує те, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з особливою жорстокістю, що потягло за собою настання смерті літньої жінки, яка користувалася повагою серед жителів села, співала в церковному хорі, до досягнення пенсійного віку працювала вихователем, виховуючи маленьких мешканців села. Колегія суддів, бере до уваги покази свідків, допитаних в судовому засіданні, які повідомили, що обвинувачений певний час не проживав з батьками та фактично не працював, зловживав алкогольними напоями і фактично перебував на утриманні своїх батьків, які об`єктивно не могли його контролювати.

Обвинувачений не одружений, не має утриманців, будь-які соціальні чинники, які б могли утримати обвинуваченого від вчинення нових злочинів відсутні. За станом здоров`я або будь-яких інших перешкод щодо тримання під вартою обвинувачений не має.

Також слід зазначити, що наявність введеного в Україні воєнного стану також слід розцінювати як певний ризик, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та погіршує криміногенну обстановку.

З урахуванням викладеного, тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини. Враховуючи встановлені обставини, вважаю за необхідне продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою і відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів раніше, як альтернативний запобіжний захід, визначено обвинуваченому ОСОБА_5 , мінімальний розмір застави, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, а саме до 11 грудня 2023 року.

Визначити для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у сумі кратній 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 і направити начальнику ДУВП 4 для виконання.

Головуючий ОСОБА_1

суддя

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2