Єдиний унікальний номер справи 678/1710/23
Провадження № 1-кп-678-5/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року смт Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Летичів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2023 року за №0000233, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий:

22 листопада 2018 року вироком Летичівського районного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки;

24 січня 2023 року вироком Летичівського районного суду Хмельницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

06 грудня 2023 року близько 00 год. 30 хв ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні спальної кімнати будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_6 , яка на той момент сиділа на ліжку та ставши навпроти неї, кулаком правої руки наніс їй один удар в ділянку перенісся, від якого ОСОБА_6 не втримавши рівновагу, впала на спину. Надалі, в той час, коли потерпіла ОСОБА_6 лежала на спині на ліжку, ОСОБА_5 перемістився праворуч від неї, поруч ліжка та кулаком правої руки наніс їй ще два удари в обличчя, а саме: в лобну ділянку її голови справа та в ділянку губи.

При цьому, потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: осадження шкіри перенісся, підшкірного крововиливу лобної ділянки справа волосистої частини голови; рани слизової оболонки внутрішньої поверхні нижньої губи більш справа; крововиливу в підслизову оболонку внутрішньої поверхні нижньої губи більш справа навколо вище вказаної рани; забою м`яких тканин лобної ділянки голови справа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав та показав, що 06 грудня 2023 року він, його рідна тітка ОСОБА_6 та її співмешканець ОСОБА_7 вечеряли у будинку по АДРЕСА_1 . Під час вечері ОСОБА_6 негативно висловилася відносно його сім`ї. Тому коли вона пішла у спальну кімнату, він пішов до неї, і коли вона сиділа на ліжку наніс їй удар кулаком в обличчя. Після того як від удару вона схилилася на ліжко, він наніс ще два удари у ділянку губ та лоба. На крики потерпілої прийшов ОСОБА_7 та вказав не зачіпати її. Потім на прохання потерпілої він викликав швидку допомогу. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 06 грудня 2023 року пізно ввечері вечеряли разом з обвинуваченим, який є її племінником, та її співмешканцем ОСОБА_7 у будинку за їхнім місцем проживанням. Близько 00 год. 30 хв. вона пішла до спальної кімнати, а чоловіки залишилася на кухні. Між ними розпочалася словесна сварка, після якої ОСОБА_5 підійшов до неї та ударив її кулаком в обличчя. Після того, як вона впала на ліжко, він наніс їй ще два удари. Оскільки їй стало зле, вона попросила ОСОБА_5 викликати їй швидку, яка приїхала і забрала її в лікарню. Показала, що з обвинуваченим примирилася наступного дня, коли він приїхав до неї. Претензій морального чи матеріального характеру не має, просить суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Разом з тим, суд роз`яснив їм, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за вчинене.

Сукупність доказів дає підстави суду зробити висновок, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальне провадження розглянуто у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та невролога не перебуває (Т. 1 а.с. 83), за місцем проживання характеризується посередньо, відповідно до характеристики старости Ялинівського старостату, скарг від жителів не надходило (Т. 1 а.с. 85).

При цьому, обвинувачений, який має попередню судимість та йому встановлений іспитовий строк у три роки, не зробив висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та вчинив нове кримінальне правопорушення, що суд розцінює як підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_5 та недосягнення виховної мети попереднього покарання, призначеного вироком від 24 січня 2023 року.

Беручи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного, позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо призначення покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують та обтяжують покарання, та ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у середній межі санкції ч. 1 ст. 125 КК України - у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Суд, призначаючи остаточне покарання враховує, що вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки і з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

При цьому, як вбачається з вироку суду, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк основного покарання зараховано строк досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в період з 04 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року із розрахунку день за день.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Зокрема, при складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, на підставі пп. г) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, який передбачає, що при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, слід перевести покарання за вказаним вироком за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 120 годин громадських робіт у 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі.

За таких обставин, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, зазначене в цьому вироку 06 грудня 2023 року, тобто після постановлення вироку Летичівським районним судом Хмельницької області від 24 січня 2023 року, із врахуванням вимог ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України, остаточне покарання обвинуваченому необхідно визначити шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначивши його у виді 5 (п`яти) років 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Згідно обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування цивільний позов не заявлявся, відсутні речові докази та витрати на залучення експерта, не встановлено шкоду, завдану кримінальним проступком, запобіжний захід не обирався.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, суд приходить до висновку, що не має необхідності застосовувати запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 368-371, 374, 395 КПК України, суд, ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України та ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року, та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк основного покарання зарахувати строк досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в період з 04 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року із розрахунку день за день.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його фактичного затримання.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1