Справа № 743/1448/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/193/24
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 27 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002748, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2023 року, відносно останнього за ч. 2 ст. 289 КК України, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладинка, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, маючого одну малолітню дитину, непрацюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10 грудня 1993 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 р.) до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 04 липня 1996 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 р.) до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 09 квітня 2002 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 28 лютого 2006 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 23 травня 2006 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч 3 ст. 185, ч 4 ст. 70 KK України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 28 липня 2010 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 21 березня 2011 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців;

- 17 березня 2016 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки,

- 28 вересня 2022 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 , ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років один місяць без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ріпкинського pайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2022 року і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років три місяці без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у сумі 5 735 грн. 52 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити призначене покарання, застосувавши до останнього ст. 69 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений неодноразово вибачався перед потерпілими та готовий негайно відшкодувати завдані збитки, так як отримує соціальну пенсію, бо є інвалідом загального захворювання з дитинства. Зазначає, що судом не враховані обставини, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, в якому зазначені конкретні вимоги до призначення покарання у відповідності до даних про особи обвинувачених. Вважає, що судом при призначенні покарання враховані пом`якшуючі обставини, але не вірно дана їм оцінка.

Як встановлено судом першої інстанції, 27 липня 2023 року близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно та повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, всупереч волі власника, перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_2 , підійшов до припаркованого біля вказаного домогосподарства автомобіля марки «ВАЗ», моделі «11193», 2007 року випуску, фіолетового кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 та який відповідно до послуги «призначення належного користувача» онлайн-сервісу державних послуг - портал «ДІЯ», Державного підприємства «Дія», перебував у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_10 .

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_11 через незамкнені водійські двері проник до салону вищевказаного автомобіля, де, знаходячись на водійському сидінні, за допомогою ключа від замка запалення запустив двигун автомобіля марки «ВАЗ», моделі «11193», 2007 року випуску, фіолетового кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 93 980 грн., який належить ОСОБА_9 , та який відповідно до послуги «призначення належного користувача» онлайн- сервісу державних послуг - портал «ДІЯ», Державного підприємства «Дія», перебував у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_10 , після чого поїхав на ньому вулицею Святодимитріївська в смт. Добрянка Чернігівського району Чернігівської області, чим вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів ч. 3 ст. 404 КПК України.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, докази на підтвердження встановлених судом обставин судом не досліджувалися відповідно до вимог ст. 349 КПК України та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом ІІІ групи, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, кримінальне правопорушення скоїв у період іспитового строку. Взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, але не на максимальний строк.

Апеляційні доводи сторони захисту про суворість призначеного покарання, за вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання, на думку колегії суддів - є безпідставними і судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанцій, умотивованість його висновків з питання правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, апелянтом не наведено.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами сторони захисту про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин слід прийти до висновку про відсутність будь-яких підстав, які б вказували про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4