КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2023року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

та його захисника - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 29 вересня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва задовольнив клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та повернув прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт, який надійшов до суду, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки наведені в ньому виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення, не містять конкретних обставин вчинення ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які потребують доказування стороною обвинувачення під час судового розгляду.

Крім цього, вивчивши обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в ньому відсутні відомості щодо місця, часу вчинення інкримінованих ОСОБА_9 дій, які кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України.

Також, крім іншого, судом зазначено, що в обвинувальному акті, при викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення зазначено про іншу особу - ОСОБА_11 , фактично як співучасника, однак за відсутності визначеного його процесуального статусу та даних про наявність відносно нього прийнятого судового рішення.

Крім цього, як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, неконкретним, а отже і незрозумілим, є не зазначення в обвинувальному акті прокурором точного місця нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а також невірно вказано адресу місця проживання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону України.

Зокрема, як зазначає апелянт, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 повністю відповідає вимогам КПК України, оскільки на виконання вимог ст. 291 КПК України містить усі відомості визначені вказаною статтею, а саме викладено фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та зазначено правову кваліфікацію кожного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення дій ОСОБА_9 , які прокурор вважає встановленими.

При цьому, як зазначає апелянт, в обвинувальному акті по кримінальному провадженні міститься формулювання обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України.

На думку прокурора, суд вдався до аналізу та формулювання певних висновків, фактично оцінивши обставини, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, чим вийшов за межі предмету судового розгляду.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

На думку прокурора, визначені судом першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору не передбачені чинним КПК України, оскільки вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України прокурором дотримані в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_9 просить залишити вказану скаргу без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року, - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просила її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору лише у разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Частиною другою цієї ж норми КПК передбачено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими даними, в ньому повинні міститись виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000906 від 30.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України, вказаний процесуальний документ, за своїм змістом відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки поряд з іншими відомостями, наведеними у вказаній нормі, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З огляду на це, а також на відсутність в оскаржуваній ухвалі будь-яких посилань на те, що вказаний обвинувальний акт, за своїм змістом, не відповідає вимогам КПК України, суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для висновку невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 вимогам цього Кодексу, зокрема ст. 291, підстави для його поверненняпрокурору були відсутні.

Що ж стосується посилань в ухвалі суду на те, що при повторному направленні до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , після його повернення прокурору у липні 2018 року, недоліки попереднього обвинувального акта, зазначені в ухвалі суду, усунуті не були, оскільки викладене в новому обвинувальному акті формулювання обвинувачення, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, через те, що в ньому чітко не вказані час та місце вчинення інкримінованих ОСОБА_9 дій, які кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України, як не зазначено і про неможливість їх більш точного встановлення, то вони не можуть служити достатніми підставами для повернення обвинувального акта прокурору, з огляду на те, що відповідно до вимог, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так само, як і про формулювання обвинувачення, які вважає встановленими прокурор, а не ті відомості, які б хотіли побачити інші учасники провадження чи суд.

Більш того, посилання суду на необхідність більш точного зазначення часу та місця вчинення інкримінованих обвинуваченому дій та усунення наявних в обвинувальному акті, на думку суду, суперечностей між вказаним у ньому часом виникнення у ОСОБА_9 злочинного умислу на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_12 та часом виникнення умислу на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, суперечать висновкам суду, наведеним в оскаржуваній ухвалі про те, що повернення обвинувального акта прокурору не передбачає відновлення завершеного досудового розслідування, оскільки діючий КПК України відмовився від інституту додаткового розслідування, а також не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 цього Кодексу.

Безпідставними слід визнати також посилання суду на те, що адреси, зазначені в обвинувальному акті, як місце проживання обвинуваченого та потерпілого, неподалік яких відбувались викладені в обвинувальному акті події, відносяться до різних адміністративно-територіальних одиниць, одна з яких - до м. Києва (Дарницький район), а інша, вказана в обвинувальному акті, як Дарницький район, фактично відноситься до Бориспільського району Київської області, що може вплинути на порушення правил територіальної підсудності, передбачених ст. 32 КПК України, оскільки вказані обставини, навіть якщо вони дійсно мають місце, взагалі не можуть служити підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки за наявності таких підстав, суд першої інстанції повинен був діяти у відповідності до вимог ст. 34 цього Кодексу, а саме звернутися до Київського апеляційного суду з поданням про направлення кримінального провадження до іншого суду, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Це стосується також і висновків суду про те, що відсутність в обвинувальному акті, при формулюванні обвинувачення, необхідних, на думку суду, обов`язкових елементів певного складу злочину, унеможливлює постановлення судом законного та вмотивованого вироку, який би відповідав вимогам ст. 374 КПК України, та робить недоцільним судовий розгляд кримінального провадження на підставі такого обвинувального акту, оскільки всупереч таким висновкам, за наслідками судового розгляду, у відповідності до вимог ст. 373 цього Кодексу, суд першої інстанції вправі ухвалити не лише обвинувальний, а й виправдувальний вирок, зокрема у разі не доведення, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення або у разі інших передбачених законом підстав.

У зв`язку з цим, колегія суддів визнає безпідставним та надуманим висновок, в якому суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст. 284, 373 КПК України, зазначає про те, що невідповідність обвинувального акта вимогам закону не є підставою для ухвалення виправдувального вироку або для закриття кримінального провадження, оскільки такий висновок не тільки не ґрунтується на вказаних вище нормам кримінального процесуального закону, а й прямо суперечить їм, а також загальним засадам кримінального провадження, в тому числі розумності строків розгляду кримінального провадження, яке триває з 2016 року.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про те, що рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору, прийняте за результатами підготовчого судового засідання, не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки при його постановленні не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 0000906 від 30.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України та призначити, за матеріалами зазначеного кримінального провадження, новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2023 року, відповідно до якої обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000906 від 30.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України, повернуто прокурору, - скасувати та призначити за матеріалами зазначеного кримінального провадження новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 753/12109/23

Номер провадження : 11-кп/824/5412/2023

Категорія: ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_13

Доповідач - суддя ОСОБА_1