Дата документу 13.02.2024Справа № 554/1391/24
Провадження № 1-кс/554/2262/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні за №0000088 від 12 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на майно, зокрема посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , що 11 лютого 2024 року на відкритій ділянці місцевості, зокрема в м. Полтаві по вул. Героїв-Чорнобильців, біля буд. №1, в ході проведення огляду було добровільно видано ОСОБА_4 для подальшого вилучення. Вказане посвідчення було вилучено до сейф пакету «НПУ» № KIV 1145497.

В обґрунтування клопотання прокурором було зазначено, що 11 лютого 2024 року близько о 10 год 00 хв співробітниками патрульної служби під час патрулювання у м. Полтаві по вул. Героїв-Чорнобильців 10, було зупинено автомобіль марки «LADA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який пред`явив посвідчення водія з явними ознаками підробки.

12 лютого 2024 року відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, 11 лютого 2024 року в ході проведення огляду на відкритій ділянці місцевості, зокрема у м. Полтаві по вул. Героїв-Чорнобильців, біля буд. №10 ОСОБА_4 добровільно видав посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , що вилучено до сейф пакету «НПУ» № KIV 1145497 з відповідними підписами понятих та дізнавача.

Враховуючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , являється предметом кримінального правопорушення, а також з метою попередження його знищення, приховання та інших дій, відповідно до ч.1, ч.7 ст. 237 КПК України в ході проведеного огляду, він був вилучений.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляду клопотання без її участі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, що посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , що було вилучено під час огляду, проведеного 11 лютого 2024 року в м. Полтаві по вул. Героїв-Чорнобильців, біля буд. №1 та поміщено до сейф пакету «НПУ» № KIV 1145497 є доказом злочину, може містити на собі його сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, будуть використані при проведенні відповідних судових експертиз, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення

кримінального провадження, як арешт майна, призведе до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину, що в подальшому перешкодить кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності, завдання кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення огляду від 11 лютого 2024 року у м. Полтаві по вул. Героїв-Чорнобильців, біля буд. №1, посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період проведення експертних досліджень з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Виконання ухвали доручити дізнавачам сектору дізнання Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5