Справа № 718/2986/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі колегії:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 від 14.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

04.10.2023 прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, які слугували для обрання запобіжного заходу продовжують існувати, завершити кримінальне провадження до спливу строку дії запобіжного заходу до 12.10.2023 року не можливо, а тому, з метою запобігання вказаним ризикам, недієвості іншого більш м`якого запобіжного заходу, просив продовжити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Потерпіла ОСОБА_10 після надання пояснень покинула залу судового засідання, просила розглядати справу за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 просили в судовому засіданні відмовити в задоволенні заявленого клопотання з огляду не зменшення ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні також заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризик впливу на свідків не доведений. Вказували, що запобігти іншим ризикам зможе запобіжний захід у вигляді домашного арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу заявлених клопотань, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою і має бути розглянуто до закінчення строку її дії (ч.1, 4 ст.199 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст.183 КПК України).

Метою тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Клопотання прокурора подані у строк, визначені ст.199 КПК України і при його вирішені суд виходить із сутності обвинувачення, оцінки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Так, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_11 раніше не судимі, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, внаслідок одного з яких настала смерть двох осіб, і за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

В провину обвинуваченим ставиться вчинення особливо тяжких злочинів з корисливих мотивів. Встановлено, що до затримання обвинувачені не працювали, джерела доходу не мали, що може спонукати обвинувачених до вчинення інших злочинів з корисливих мотивів з метою власного збагачення.

До того ж, ймовірність застосування до обвинувачених суворого покарання за наслідками розгляду кримінального провадження є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду, незаконного впливу свідків, які на даний час судом не допитані та які, будучи односельцями, знайомі з обвинуваченими.

Не можна залишити поза увагою і наявність суспільного інтересу до особливо тяжких злочинів, який протягом певного часу виправдовує попереднє ув`язнення, і зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи.

Беручи до уваги, відповідно до ст.178 КПК України, вагомість доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке може бути застосовано до них у разі доведення їх винуватості, відсутність у них міцних соціальних зв`язків, місця роботи та постійного доходу, можна дійти до висновку про відсутність у обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будь-яких стримуючих факторів до спроб переховування від суду, впливу на свідків з метою схиляння їх до надання показань на свою користь з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вказує на ризик продовження протиправної поведінки, вчинення інших злочинів.

За таких обставин прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, наведені ризики є дійсними, триваючим і виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на більш м`який.

Застосований до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , даним про особу обвинувачених, відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, усунути ризики та закінчити розгляд кримінального провадження у розумні строки.

Обставини, які б виключали застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені ст.183 КК України, відсутні.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів є обґрунтованими.

Отже, виходячи з суті пред`явленого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, таких як переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, доведеності прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів наразі не зможе запобігти вказаними ризикам, суд вважає що відносно обвинувачених слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора в повному обсязі.

При цьому, на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави, як умови звільнення обвинувачених з-під варти.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 07.12.2023 року включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 07.12.2023 року включно.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам та направити для виконання начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», де утримуються обвинувачені.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3