ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3727/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в

м. Києві клопотання слідчої Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003456 відомості до ЄРДР внесені 06.09.2023 за ч.ч. 1, 3 ст. 301 -1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не одружений, на утриманні осіб не має, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не депутат, державні нагороди або пільги відсутні, раніше не судимий, військовозобов`язаний, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2022 слідча Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 301 -1 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідча зазначила, а прокурор в судовому засіданні підтримала, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у розповсюдженні дитячої порнографії, підтверджується: рапортом про виявлення кримінального правопорушення; заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколом обшуку за місцем проживання підозрюваного; протоколом допиту свідків; висновком експерта; протоколами оглядів, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість покарання, відсутність стримуючих факторів, зокрема міцних соціальних зв`язків, джерел доходу, нерухомого або рухомого майна; незаконно впливати на неповнолітнього свідка у кримінальному провадженні, з метою зміни нею викривальних показів та обізнаності з анкетними даними; знищити або спотворити докази, які можуть міститися у мережі Інтернет, оскільки перевірка вилученої у підозрюваного комп`ютерної техніки та створенних аккаунтів не завершена і перебуваючи не в умовах ізоляції, підозрюваний може вчинити дії направлені на видалення даних, які можуть бути використані як доказ його протиправної діяльності; вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на категорію злочину, що свідчить про низький рівень правової свідомості, соціальної відповідальності, а також до схильності вчиняти відповідні протиправні дії.

Прокурор зазначає, що вказані ризики мають надзвичайно високий ступень, тому інші запобіжні заходи, окрім тимчасової ізоляції підозрюваного будуть не дієвими, у зв`язку з чим заставу визначати також не потрібно.

Підозрюваний пояснив, що вчиняв інкриміновані дії несвідомо, через сварку з дівчиною, проживає на два дома із мамою, якій допомагає по господарству та із другом, який є колишнім військовослужбовцем, якому підозрюваний надає психологічну підтримку і також допомагає із господарством. Підозрюваний зазначив, що до органу досудового розслідування з`явився добровільно, залишати територію міста і країни намірів не має, шкодує про вчинене. З метою можливості надавати хворій матері допомогу, підозрюваний просив обрати запобіжний захід домашній арешт із можливістю не нетривалий термін залишати місце проживання.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що у досудового розслідування не має достатніх даних, які б вказували на обґрунтовану підозру в частині кваліфікації збуту, оскільки не проведено достатніх слідчих дій, для повного з`ясування обставин справи. Крім того, прокурором не доведено, що ризики, про які зазначено у клопотанні мають такий ступень, що виправдовувало б застосування найсуворішого виду запобіжного заходу. Так, підозрюваний раніше до будь якої відповідальності не притягувався; проживає та зареєстрований в м. Києві, разом із матір`ю, яка через незадовільний стан здоров`я потребує догляду та утримання, яке надає їй підозрюваний, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Крім того, підозрюваний затриманий не був і особисто з`явився на виклик до слідчого, шкодує щодо вчиненого, що зменшує заявлені ризики. Також, захисник зауважила, що через запровадження військового стану у країні перетин державного кордону є неможливим. Враховуючи зазначене, захист вважає, що до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Захист прав, свобод та інтересів дітей є одним з пріоритетних завдань держави. Будь-які потрясіння, соціальні негаразди, збройні конфлікти тощо завжди створюють передумови для порушення прав людини і громадянина, а особливо тих членів нашого суспільства, які не можуть у повній мірі відстоювати свої свободи, тобто дітей. Так, ч. 1 ст. 2 Конвенції ООН про права дитини визначає, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Більше того, відповідно до ст. 34 зазначеної Конвенції держави-учасниці зобов`язані захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується рапортом про виявлення кримінального правопорушення; заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколом обшуку за місцем проживання підозрюваного; протоколом допиту свідків; висновком експерта; протоколами оглядів, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Доводи захисту щодо необґрунтованості підозри в частині кваліфікації дій підозрюваного у збуті, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки така ознака у підозрі не фігурує.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Наявність ризику того, що підозрюваний, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, з метою зміни ними показів та уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), може бути визнано на даній стадії процесу (Jarzynski проти Польщі, § 43), за наявності відповідних даних про ймовірність таких дій.

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).

Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину згідно ч. 6 ст. 12 КК України за яке передбачено покарання від 8 до 12 років позбавлення волі. Підозрюваний зареєстрований та проживає у м. Києві, має матір, яка в силу віку є непрацездатною особою, проте як зазначив підозрюваний матір на його утриманні не перебуває. Крім того, зважаючи на медичні документи, які підтверджують наявність ряду захворювань матері підозрюваного, остання лікується у приватних медичних установах на платній основі, і враховуючи те, що підозрюваний не має джерел доходу, вбачається, що лікування та утримання матір підозрюваного забезпечує самостійно. Підозрюваний також зазначив, що проживає не тільки із матір`ю, а також із приятелем, якому також допомагає. Підозрюваний також не має на праві власності майна, заощаджень, невстановлені й інші стримуючі фактори, зокрема міцні соціальні зв`язки, які б могли свідчити про відсутність ризику втечі. Та обставина, що підозрюваний особисто з`явився до слідчого не свідчить про те, що після повідомлення підозри, в останнього у зв`язку з факторами викладеними вище, не виникне бажання уникнути кримінальної відповідальності. На думку слідчого судді на час повідомлення про підозру та на час розгляду даного клопотання підозрюваним не повною мірою оцінена суть підозри, дії та наслідки того в чому він підозрюється. Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик втечі є високим.

Що стосується незаконного впливу на неповнолітнього свідка, то з урахуванням обставин інкриміновано злочину, зокрема способу вчинення, такий ризи є цілком ймовірним, враховуючи те, що дані свідка відкриті, проте ступень його не можна оцінювати як високий

Що стосується ризику знищити або спотворити докази, слідчий суддя вважає такий ризик високим, оскільки докази вчинення підозрюваним протиправної діяльності можуть міститися у мережі Інтернет, оскільки перевірка вилученої у підозрюваного комп`ютерної техніки та створених аккаунтів не завершена.

Що стосується вчинення іншого кримінального правопорушення, такий ризик також має високий ступень, зважаючи на категорію злочину, що свідчить про низький рівень правової свідомості, соціальної відповідальності, а також до схильності вчиняти відповідні протиправні дії.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним, обґрунтованим та виправданим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням особи підозрюваного будуть не дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

При обґрунтуванні строку тримання під вартою шістдесят днів, слідчий суддя зважає на те, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій таких як проведення додаткових допитів свідків, призначення та проведення експертних досліджень, отримати тимчасові доступи, а також виконати інші дії необхідні для повного та об`єктивного досудового розслідування, а тому строк шістдесят днів визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим та ймовірно достатнім для завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. ч. 1-4, п. 2. ч. 5 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні не довела слідчому судді неможливість та недоцільність застосування застави.

Зважаючи на матеріальний стан підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливим визначити підозрюваному заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім для забезпечення ним виконання процесуальних обов`язків, шляхом значного фінансового обтяження.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який відраховувати з 22.11.2023 з 15 год. 10 хв. до 20.01.2024 до 15 год. 10 хв.

Заставу визначити в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 20.01.2024 обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1