печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000035 від 11.01.2022,-

В С Т А Н О В И В :

22.05.2023 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000035 від 11.01.2022.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 27.02.2023 було проведено обшук без ухвали слідчого судді, у автомобілі марки Volkswagen Toureg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено разом з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, що належить ОСОБА_4 .

Також, 27.02.2023 було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено грошові кошти, що належить ОСОБА_4 .

Відтак, адвокат вважає, що вилучене майно має статус тимчасово вилучененого майна та підлягає поверненню його законному володільцю.

Адвокат в судове засідання, подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, вимоги підтримала.

Слідчий в судове засідання, подала заяву про розгляд скарги без фіксування технічми засобами та заперечувала щодо задоволення скарги.

Окрім цього, слідчий подала заперечення, в яких зазначила, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2023 було надано дозвіл на вилучення Volkswagen Toureg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому транспортний засіб не має статусу тимчасово вилученого. Також, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2023 було надано дозвіл на проведення обшуку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 369 КК України, в рамках якого виникла необхідність у проведенні обшуку автомобіля «Porsche Cayenne», н.з. НОМЕР_2 , з його вилученням та вилученням ключів від замка запалювання до нього.

27.02.2023 було проведено обшук, у автомобілі марки Volkswagen Toureg, реєстраційний номер НОМЕР_1 та у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 02.03.2023 у справі №757/8098/23-к надано дозвіл старшому слідчому в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_5 (який є старшим групи слідчих) та іншим слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000035 від 11.01.2022 на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen Toureg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , з його вилученням та вилученням ключів від замка запалювання до нього.

Ухвалою слідчого судді від 03.03.2023 у справі №757/8013/23-к було надано старшому слідчому в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_5 та іншим слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 дозвіл на проведення обшуку у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване право власності.та в якій фактично проживає ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення наступного:

1.Банківські картки «Приватбанк» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22;

2. Дозвіл на зброю № НОМЕР_6 ;

3. Військовий квиток серія НОМЕР_7 ;

4. Реєстраційне свідоцтво КВ№ НОМЕР_8 ;

5. Блокнот голубого кольору;

6. Флеш-носій червоно-чорного кольору «Kingston»;

7. Флеш-носій сірого кольору «Kingston»;

8. В`язка ключів із ключами у кількості 12 штук;

9. В`язка ключів із ключами у кількості 2 штук;

10. В`язка ключів із ключами у кількості 2 штук;

11. В`язка ключів із ключами у кількості 2 штук;

12. Ключ металевий 1 шт.;

13. В`язка ключів із ключами у кількості 2 штук;

14. В`язка ключів із ключами у кількості 6 штук;

15. Ключ металевий 2 шт.

16. Ключ автомобіля з надписом «Porshe»;

17. Ключ автомобіля з надписом «Ford»;

18. Грошові кошти у сумі 1790900 грн;

19. Грошові кошти у сумі 5640 доларів США;

20. Грошові кошти у сумі 7850 Євро;

21. Предмет ззвоні схожий на пістолет «Форт12» 9 мм. Р.А. та « НОМЕР_9 » два магазини споряджені набоями у кількості 23 шт;

22. Предмет ззовні схожий на ніж чорного кольору з написом «Columbia»;

23. 13 предметів ззовні схожих на патрони з маркуванням SOBR D в упаковці синього кольору;

24. 400 предметів схожих на патрони з маркуванням GGG;

25.Мобільний телефон Iphone 14 Pro MAX, ІМЕІ: НОМЕР_10 , ІМЕІ: НОМЕР_11 , з сімкарткою «Київстар» НОМЕР_23 (пароль НОМЕР_12 );

26. Мобільний телефон Iphone чорного кольору;

27. Чотири перстня з металу жовтого кольору;

28. Три пари сережок з металу жовтого кольору;

29. Кулон із зображенням троянди з металу жовтого кольору;

30. Кулон у формі серця з металу жовтого кольору;

31. Ланцюжок з кулоном коричневого кольору;

32. Свідоцтвро про реєстрацію транспортного засобу «Porshe Cayenne» з д.н.з НОМЕР_2 з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_13 ;

33. Свідоцтвро про реєстрацію транспортного засобу «Volswagen Touareg» з д.н.з НОМЕР_14 з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_15 ;

34. Флеш-носій сірого кольору;

35. Прямокутний пристрій невідомого походження;

36. Предмет ззовні схожий на мисливську зброю з маркуванням « НОМЕР_16 » з магазином спорядженим 29 патронами з маркуванням «НОМЕР_24» та чохол чорного кольору та два магазини до нього споряджені 30 патронами кожен.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, вбчається, що вимоги ст. 233 КПК України органом досудового розслідування були виконанні, що підтверджується наданою ухвалою слідчим, а тому вилучене майно на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалами слідчих суддів від 02.03.2023 та 03.03.2023, тобто їх резолютивними частинами.

Відтак, вилучене майно не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000035 від 11.01.2022 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1