ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000249 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3, 5 ст.185, ч.2 ст.209, ч.1 ст.309, ч.ч.1, 3 ст.357 КК України.

Прокурор у кримінальному у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на строк 60 днів.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року клопотання прокурора задоволено, строк тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено на 60 днів до 09 лютого 2024 року включно, кожному зокрема.

Залишено попередній розмір застави, визначений ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2020.

Також вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що станом на 12 грудня 2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають під вартою майже 4 роки, на сьогоднішній день кримінальне провадження не розглянуто, не допитано навіть половини свідків. Зазначає, що ОСОБА_7 брав участь у антитерористичній операції, ОСОБА_8 одружений, має постійне місце проживання, на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Просить ухвалу суду скасувати, змінити обвинуваченим запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинувачених та їх захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду і змінити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід на особисте зобов`язання, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу і просила рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , міцності їх соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3, 5 ст.185, ч.2 ст.209, ч.1 ст.309, ч.ч.1, 3 ст.357 КК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що прокурором доведено наявність, на даний час, ризиків, які не відпали, визначених ст.177 КПК України, з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, санкції найтяжчої статті передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та дані про осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного зокрема, які раніше судимі, не працюють, що дає обґрунтовані підстави вважати, що вони не будуть дотримуватися покладених на них процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки останні можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілих, які ще не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, будь - яких медичних протипоказань щодо тримання обвинувачених під вартою в суду немає, тому суд вважав доцільним продовжити щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою на шістдесят днів до 09 лютого 2024 року включно.

Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

Тому, з урахуванням того, що судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, даних про особу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, які ще не допитані в даному кримінальному провадженні, перебуваючи на волі, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, даних про неможливість їх перебування в умовах СІЗО суду не надано (відповідна медична документація апеляційному суду не надавалась), фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються, кількості епізодів злочинної діяльності обвинувачених - 19 епізодів, в тому числі й епізоди вчинення тяжких та особливо тяжких умисних злочинів, які вчинені під час іспитового строку, встановленого ОСОБА_7 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2018, а ОСОБА_8 - вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2018, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, вид та розмір покарання, яке може бути призначено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у випадку визнання їх винними, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на них процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Отже, ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ст.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились і продовжують існувати.

При цьому апеляційний суд бере до уваги і загальну суму збитків, за інкримінованими обвинуваченим злочинами, яка становить 2045580 гривень. На даний час вказана шкода не відшкодована.

Також суд апеляційної інстанції враховує і той факт, що обвинувачені вчинили кримінальні правопорушення, у вчиненні яких вони обвинувачуються, під час іспитового строку, встановленого їм попередніми вироками, а тому у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів, покарання їм призначатиметься із урахуванням положень ст.71 КК України, за сукупністю вироків.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: