У Х В А Л А

09 листопада 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002783 від 24 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на вилучений в ході проведення огляду у службовому кабінеті № 127 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в м. Полтава по вул. Сковороди, 2-Б, телефон ZTE A7s2020 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_1 3/64 Гб, поміщеного до спец пакету «PSP2093184».

В обґрунтування клопотання зазначив, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002783 від 24 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом того, що до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що 23 жовтня 2023 року, близько 17 години, невстановлена группа неповнолітніх осіб, віком близько 13-15 років, перебуваючи у подвір?ї згаданого будинку, діючи за попередньою змовою, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом телефонного дзвінка, заволоділи мобільним телефоном ZTE Blade A7s 2020 (3Gb/64Gb), в корпусі світло-блакитного кольору, бувшого у користуванні її доньки з обмеженими можливостями ОСОБА_6 .

Слідчий вказує, що 04 листопада 2023 року ОСОБА_7 добровільно видала мобільний телефон ZTE A7s2020 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 Гб і вказала, що він перебував у її сина ОСОБА_8 , який, за його словами, був знайдений на вулиці близько двох тижнів тому назад.

Постановою слідчого від 04 листопада 2023 року вказаний телефон був визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вилучений в ході огляду мобільний телефон має значення речового доказу, може бути використаний для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення та потребує подальших досліджень із залученням експертів і спеціалістів, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій клопотання підтримала в повному обсязі.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ч. ч. 5 і 7 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Як вбачається зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Проаналізувавши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному кримінальному провадженні існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучений в ході огляду у службовому кабінеті № 127 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області телефон ZTE A7s2020 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 Гб в повній мірі відповідає критеріям речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, так як є матеріальним об`єктом, що містить або може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, наявні достатні підстави вважати, що вказаний телефон є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій в кримінальному провадженні.

Відтак, слідчим доведено, що вказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчою доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду у службовому кабінеті № 127 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в м. Полтава по вул. Сковороди, 2-Б, телефон ZTE A7s2020 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_1 3/64 Гб, поміщеного до спец пакету «PSP2093184» до скасування арешту майна у встановленому положеннями КПК України порядку.

Визначити місцем зберігання, після проведення необхідних слідчих досліджень, кімнату для зберігання речових доказів відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9