Провадження № 1-в/461/158/23
У Х В А Л А

Іменем України

05.12.2023 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у межах кримінальної справи №1304/10088/12, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на майно, накладений у межах кримінальної справи №1304/10088/12 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України. Заявник стверджує, що є особою з інвалідністю другої групи, відтак просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту підтримав повністю, з підстав, викладених у такому. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти клопотання заперечив, покликаючись на те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання у виді шести років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Заслухавши думку прокурора, заявника, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлено, що постановою слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 22.08.2012 року по кримінальній справі №141-1318 накладено арешт на все майно ОСОБА_4 , а саме: автомобіль марки ВАЗ2105, 1987 року випуску, 3куз. ХТА210500Н0888370, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво № НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 , свідоцтво на право власності № НОМЕР_3 .

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання у виді шести років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КК України, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КК України, ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заявник посилається на те, що арешт належить скасувати через те, що у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження на цей час відпала потреба.

Разом з тим, заявник ОСОБА_4 фактично не довів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також те, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час не відпала, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України.

Таким чином, оскільки вироком Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2013 року ОСОБА_4 призначено покарання у виді шести років позбавлення волі, з конфіскацією майна, слід відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.

Керуючись статтями 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у межах кримінальної справи №1304/10088/12 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2023 року.

Суддя ОСОБА_1