Справа № 211/6183/23
Провадження № 1-кп/211/605/23
УХВАЛА

іменем України

17 жовтня 2023 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за №0001711 від 23.08.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саратени, Молдова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 16.07.2023 року приблизно о 09 годині водій ОСОБА_5 перебував за кермом технічно справного автомобіля «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на паркувальному майданчику поблизу залізнодорожнього вокзалу «Кривий Ріг-Головний» по вул. Гетьмана Івана Мазепи в Довгинцівському районі м. Кривий Ріг біля бордюрного каменю. У цей же час, позаду автомобіля «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзну частину виїзду з паркувального майданчику вийшла пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та почала її перетинати з права наліво відносно задньої частини вищезазначеного транспортного засобу. В подальшому водій ОСОБА_5 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, відновив рух заднім ходом автомобіля «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , створив небезпеку та перешкоду пішоходу ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 б), д), 10.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

- 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.»

Внаслідок порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка отримала тілесні ушкодження, у вигляді: перелому акроміального кінця лівої ключиці без зміщення, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1521 від 27.09.2023 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 2.3 б), д), 10.9 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричиненням середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, своїми діями, що виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_4 ..

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який не заперечував проти задоволення зазначеного клопотання, дослідивши заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій просила кримінальне провадження закрити на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, є нетяжким злочином.

Згідно зі ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 наполягають на звільненні ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за примиренням, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.288 КПК України передбачено, що при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Стаття 124 КПК України фактично передбачає випадки, коли понесені сторонами процесуальні витрати можуть бути перерозподілені. Так витрати на залучення експертів та понесені потерпілим процесуальні витрати (в т.ч. витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з обвинуваченого лише у випадку ухвалення обвинувального вироку. Лише у випадку ухвалення обвинувального вироку суду і відсутності коштів у обвинуваченого понесені потерпілим процесуальні витрати можуть бути компенсовані за рахунок коштів Державного Бюджету України. Стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у випадку закриття кримінального провадження чинний КПК України не регулює.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 128, 284, 285, 286, 314, 369, 372 КПК України, ст.ст. 44, 46 КК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001711 від 23.08.2023 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 956грн. покласти за рахунок коштів Державного Бюджету України.

Речовий доказ рентген-знімок місця ушкодження ОСОБА_4 від 16.07.2023р. та опис до нього залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1