Справа № 623/1548/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000105 від 03.04.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця міста Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не працюючого,

не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженки міста Ізюм Харківської області, українки,

громадянки України, з повною середньою освітою, не заміжної, яка

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 та фактично мешкаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

30.03.2021, приблизно о 20 годині, ОСОБА_3 маючи прямий умисел на крадіжку чужого майна з метою особистого збагачення, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_4 , проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , де, діючи таємно та протиправно, усвідомлюючи, що їх дії ніким не помічені, таємно викрали 2 створки металевих воріт, загальною вагою 28 кг, вартістю 5,40 грн. за 1 кг, на загальну суму 151,20 грн., а також металевий мангал, вагою 18 кг, вартістю 5,40 грн. за 1 кг, на загальну суму 97,20 грн., чим заподіяли потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 248,40 грн., після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули місце злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожний окремо, вину у пред`явленому обвинуваченні визнали у повному обсязі, та на запитання суду пояснили, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, вони повністю згодні. У скоєному вони щиро каються, шкоду потерпілій відшкодовано. Причиною скоєння злочину є скрутне матеріальне становище.

Допитавши обвинувачених, кожного окремо, суд вважає, що вони винні у крадіжці, тобто таємному викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Їх дії, кожного окремо, кваліфікуються за ч.3 ст. 185 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних , обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинувачених ,кожного окремо, у скоєнні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинувачених,кожного окремо, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не судимий в силу ст..89 КК України, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілій відшкодовано.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не судима, не заміжня , на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнала у повному обсязі, шкоду потерпілій відшкодовано.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою , так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим , кожному окремо, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, відношення останіх до того, що сталося, думку потерпілої про призначення покарання без позбавлення волі, та що тяжких наслідків не настало , визнання своєї вини, щире каяття, суд вважає, що їх виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого вони не скоять нового злочину, та виконають покладені на них обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, та попередження вчинення ними кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 300 (триста) грн. слід стягнути з обвинувачених на користь держави по 150 (сто п`ятдесят) грн. з кожного.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні: 2 створки металевих воріт, загальною вагою 28 кг. ; металевий мангал, вагою 18 кг., які передано під зберігальну розписку ОСОБА_6 - залишити останній за належністю, скасувавши арешт.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі по 150 (сто п`ятдесят) грн. з кожного .

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1