Провадження № 1-кс/582/82/23
Справа № 582/647/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Недригайлів заяву прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 06 березня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Недригайлівського районного суду ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 від 06 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У судовому засіданні 24.10.2023 прокурор ОСОБА_3 подав заяву про відвід головуючому судді ОСОБА_5 .

Заява мотивована тим, що суддя провів підготовче засідання в цьому кримінальному провадження без участі належним чином повідомленого потерпілого ОСОБА_7 , а в подальшому не здійснив викликів потерпілого в судові засідання, проведені 22.11.2021, 20.12.2021, 06.10.2022, 26.10.2022, 22.11.2022, 21.02.2023, 03.03.2023. При цьому під час судового розгляду без участі потерпілого досліджувались докази та допитувалися свідки. Також в останньому судовому засіданні, суддею без участі потерпілого, незважаючи на заперечення сторони обвинувачення, завершено судове слідство та оголошена стадія судових дебатів. В свою чергу, проведення судових дебатів без участі потерпілого призведе до порушення його прав, визначених ч. 4 ст. 365 КПК України.

Всі перераховані обставини, на думку сторони обвинувачення, свідчать про упереджене та неправомірне обмеження судом прав потерпілого ОСОБА_7 визначених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

З метою виправлення зазначеної ситуації прокурором неодноразово заявлялися клопотання про встановлення місця знаходження потерпілого, в тому числі через інститут міжнародної правової допомоги, які однак залишені поза увагою та судом безпідставно відмовлено в їх задоволенні.

Крім того, на думку сторони обвинувачення, суд упереджено залишив без задоволення обґрунтоване клопотання прокурора від 18.09.2023 про призначення семантико-текстуальної експертизи, яка могла б відповісти на питання для встановлення винуватості ОСОБА_6 або ж спростування висунутого йому обвинувачення, чим не забезпечив повноту судового розгляду.

На переконання сторони обвинувачення про зайняття судом упередженої позиції свідчить і те, що судом 21.02.2023 безпідставно, без будь-яких обґрунтувань задоволено клопотання сторони захисту щодо допиту раніше не відкритих стороні обвинувачення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Аналогічно упередженим є рішення від 17.03.2023 про задоволення клопотання щодо витребування у адміністратора Єдиного державного реєстру судових рішень за участі ОСОБА_7 , оскільки на даний час матеріали судової справи не дають змоги зрозуміти виконане воно чи ні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи заява про відвід надійшла до провадження судді ОСОБА_1 .

Суддя ОСОБА_5 подав письмові пояснення, в яких зазначив, що на даний час в цьому кримінальному провадженні завершене судове слідство, судом оголошено про проведення судових дебатів. Вважає, що заява про відвід не обґрунтована, оскільки незгода прокурора з прийнятими судом процесуальними рішеннями під час розгляду справи не може бути підставою для заявлення відводу. Просив розгляд заяви прокурора ОСОБА_3 проводити без його участі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_4 подав заяву, в якій із заявою про відвід судді не погодився із мотивів її необґрунтованості та недоведеності і просив у її задоволенні відмовити. Вважає, що права потерпілого не були порушені. Судом постійно вживались заходи щодо належного сповіщення ОСОБА_7 про розгляд справи у суді та надсилалися повістки на адресу, яку вказав потерпілий правоохоронним органам. Крім того, ОСОБА_7 знав про наявність у суді на розгляді кримінального провадження, де він визнаний потерпілим, і для запобігання порушення його прав мав можливість повідомити свою нову адресу та інші контактні дані, однак цього не зробив.

Спроба прокурора встановити місце перебування ОСОБА_7 саме шляхом використання інституту міжнародної правової допомоги є нічим іншим як спробою затягнути строки судового розгляду, оскільки терміни виконання такого доручення становлять щонайменше півроку. ОСОБА_6 очікує вирішення судом кримінального провадження та перебуває в статусі обвинуваченого вже більше двох років, тому подальше зволікання з вирішенням справи виключно на підставі бажання сторони обвинувачення встановити країну перебування ОСОБА_7 буде протиправним, оскільки призведе до порушення розумних строків розгляду справи в суді.

Та обставина, що судом було відмовлено в задоволенні інших клопотань прокурора також не може розцінюватися як упереджене ставлення суду до сторони обвинувачення. У цьому провадженні прокурором було заявлено клопотання про призначення семантико-текстуальної експертизи більш як через два роки перебування кримінального провадження на стадії судового провадження в суді першої інстанції. При цьому, у розпорядженні сторони обвинувачення ще на стадії досудового розслідування перебували протоколи НСРД, у яких зафіксовані висловлювання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто у сторони обвинувачення була можливість забезпечити проведення даної експертизи раніше. Більше того, сторона обвинувачення скористалась таким правом і постановою була призначена відповідна експертиза ще на стадії досудового розслідування за п`ять місяців до його завершення, але ця експертиза не була проведена.

Також, не свідчить про упереджену позицію судді задоволення клопотання про виклик свідків сторони захисту та часткове задоволення судом клопотання захисту щодо витребування у адміністратора Єдиного державного реєстру судових рішень прийнятих судами рішень у справах, де учасником є ОСОБА_7 . Так, свідки захисту були завчасно відкриті стороні обвинувачення.

Захисник обвинуваченого вважає, що факт відмови чи задоволення будь-якого клопотання, незалежно від того якою із сторін воно було подано, не може трактуватися як вираження особистої зацікавленості суду і вирішенні справи.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 свою заяву про відвід судді ОСОБА_5 підтримав з наведених у ній підстав та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення заяви про відвід судді заперечував із наведених у своїй заяві міркувань. Крім того, вважає, що задоволення заяви на стадії оголошення судом судових дебатів порушуватиме право обвинуваченого на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку, яке передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на те, що дана справа перебуває в провадженні суду з липня 2021 року.

Суд, дослідивши подані заяви та пояснення, заслухавши думку учасників судового розгляду вважає, що заява про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000090 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як встановлено із заяви про відвід та пояснень прокурора, підставою для подання такої заяви є те, що в судове засідання протягом судового розгляду не викликався потерпілий, не допитувався, не була з`ясована його думка щодо обвинувачення. Разом з тим не було задоволено клопотання прокурора, у якому він просив суд звернутись до Міністерства юстиції України для спрямування міжнародного запиту (доручення) до компетентних органів Республіки Польща з метою встановлення місцезнаходження потерпілого ОСОБА_7 та ряд інших клопотань, зокрема про призначення семантико-текстуальної експертизи, що викликає у прокурора думку про упередженість суду до сторони обвинувачення. Натомість клопотання сторони захисту, зокрема про допит свідків та витребування інформації з реєстру судових рішень були задоволенні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, серед іншого, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів). Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

На думку суду, заявлений прокурором відвід не містить належних та достовірних даних, які би свідчили про наявність підстав, зазначених у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

З матеріалів кримінально провадження вбачається, що потерпілий неодноразово викликався в судові засідання, однак повістки поверталися неврученими, через його відсутність за місцем проживання. Також в матеріалах справи є заява потерпілого, в якій він просить проводити судовий розгляд кримінального провадження без його участі. Інших заяв чи клопотань від нього не надходило, що свідчить про його небажання приймати участь у цій справі. Враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 28, ст. 325 КПК України, розгляд кримінального провадження судом без участі потерпілого не свідчить про упередженість суду.

Інші доводи заяви зводяться лише до незгоди заявника із постановленими судом процесуальними рішеннями за його клопотаннями під час судового провадження.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, тому відповідно, незгода сторони із винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а є наслідком права сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами статей 75-81, 370, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 06 березня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду проголошено 03 листопада 2023 року о 14 годині 00 хвилин.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1