Провадження №1-кп/523/290/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

11.01.2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001524 від 11.11.2019 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польове Ширяївського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2021, 2023 років народження, працюючого садівником ОК «Одісей», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 (оренда), раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019р., приблизно о 10год. 00хв., ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 знаходячись біля будинку №200, розташованого по вул. Республіканській в м. Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_7 , з яким познайомились і почали спілкуватись та спільно вживати спиртні напої. В ході спілкування та спільного вживання спиртних напоїв із ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння належним останньому майном, а саме мобільним телефоном, шляхом вчиненням шахрайських дій. Так, згідно раптово розробленого плану, ОСОБА_5 повинен був під приводом здійснення телефонного дзвінка отримати у ОСОБА_8 , належний йому мобільний телефон, а ОСОБА_6 в свою чергу повинен був відволікати потерпілого та дати змогу ОСОБА_5 зникнути з майном потерпілого. Далі, ОСОБА_5 на виконання спільного умислу, направленого на заволодіння майном ОСОБА_8 шахрайським шляхом, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у потерпілого мобільний телефон, відповідно на що, зважаючи на довірливі відносини, які склалися під час спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_8 не усвідомлюючи протиправного характеру дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , добровільно передав ОСОБА_5 мобільний телефон марки «ZTE», вартістю 2499грн. із сім-карткою «Київстар», яка матеріальної цінності для останнього не представляє. Після чого, ОСОБА_5 розмовляючи по вищевказаному мобільному телефону, почав відходити від них, натомість ОСОБА_8 почав йти слідом за ним, на що ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , прямував слідом за потерпілим та відволікав увагу останнього розмовами. В подальшому, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_5 та почав вимагати повернути свій мобільний телефон, в цей час, у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_8 , при цьому, злочин не перервався, а продовжив тривати та переріс із шахрайського заволодіння майном у відкрите викрадення майна із погрозою застосування небезпечного для життя та здоров`я потерпілого насильства, оскільки такі дії були очевидними для потерпілого ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 вийшовши за межі, раніше розробленого спільно із ОСОБА_6 плану, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, визначивши об`єкт свого злочинного посягання, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та те що вони мають відкритий для потерпілого характер, напав на ОСОБА_8 , попередньо діставши з кишені штанів розкладний ніж, розкрив його та почав погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, у разі продовження потерпілим дій щодо вимагання повернення мобільного телефону. Вказану погрозу ОСОБА_8 сприйняв як реальну загрозу для життя та здоров`я, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться озброєний ОСОБА_5 , так як побачив в його руках розкладний ніж, який останній обіцяв застосувати у разі продовження активних дій та вимог про повернення мобільного телефону, тим самим, ОСОБА_5 подолав волю ОСОБА_8 до спротиву, який передав права на його мобільний телефон та оцінюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю від ОСОБА_5 відійшов від нього. В результаті чого, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, що надало можливість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпорядитись майном ОСОБА_8 на власний розсуд, тим самим, спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 2499гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_5 , який є особою раніше не судимою, вперше скоїв кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, скоїв корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, працюючого садівником ОК «Одісей», де характеризується позитивно, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2021, 2023 років народження, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де проживає разом із родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який є особою раніше не судимою, вперше скоїв кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, скоїв корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, працюючого садівником ОК «Одісей», де характеризується позитивно, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2021, 2023 років народження, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де проживає разом із родиною, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого до обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.1 ст.187 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останнього в залі суду.

Зарахувати в строк відбуття покарання, знаходження під вартою ОСОБА_5 з 11.11.2019р. по 29.04.2020р. та з 13.06.2023р. по день оголошення вироку.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 628,04грн. за проведення експертного дослідження - стягнути з ОСОБА_5 в повному обсязі, на користь держави

Речові докази - мобільний телефон марки «ZTE» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_8 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.11.2019р. на вказаний телефон - скасувати; ніж - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1