УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 Справа №607/18266/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №0000077 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ Хабаровського краю російської федерації, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в :

в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000077 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він згідно посвідчення НОМЕР_2 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, у зв`язку чим та згідно наказу, серія та номер: НОМЕР_3 виданого 04 липня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку площею 1,9500 га (кадастровий номер :03:015:0121), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Радомилівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Так, згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 Земельного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Однак, ОСОБА_4 будучи обізнаним щодо вказаних вимог законодавства, всупереч цим вимогам, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння земельною ділянкою шляхом обману, 04 червня 2019 року подав до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області що за адресою м. Тернопіль, вулиця Лисенка, 20А, завідомо не правдиві відомості щодо не реалізації свого Конституційного права на безоплатне отримання земельної ділянки, внаслідок чого згідно наказу, серія та номер: 19-1885/14-19-СГ виданого 07 червня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області останньому повторно безоплатно надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Право приватної власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку було зареєстровано 04 липня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором. У зв`язку із викладеним, земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488) вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_4 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, чим останній заподіяв державі збитки на суму 94800 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот) гривень.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та закриття кримінального провадження на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, посилаючись на те, що з моменту вчинення даного кримінального правопорушення на даний час пройшло більше трьох років.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України віднесено до кримінального проступку, санкцією якого визначено покарання у виді обмеженням волі.

Виходячи з фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, вищевказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце в період з 04 червня 2019 року по 04 липня 2019 року. Відтак, на даний час минув встановлений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання цього строку, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадках встановлених підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_4 є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, з моменту його вчинення минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає до задоволення, ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього за ч.1 ст.190 КК України закрити.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.285-288,314 КПК України, Суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 9806,40 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1