Справа № 438/1495/23
Провадження № 1-кп/438/117/2023
В И Р О К

іменем України

11 жовтня 2023 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000441 від 27 травня 2023 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , не військовозобов`язаного, раніше неодноразового судимого, востаннє вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці та вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 28 вересня 2023 року за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років 1 (один) місяць,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, вчинив новий умисний, корисливий, тяжкий злочини проти громадської безпеки.

Обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи мотив, спрямований на незаконне поводження із вибуховими пристроями, діючи всупереч вимогам постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року №2471-XII, якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (далі Перелік), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 (зі змінами, внесеними наказами МВС України від 13 квітня 1999 року №292 та від 07 серпня 2013 року №749) (далі Інструкція), у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час та місці придбав корпус ручної гранати оборонної РГО та засіб підриву ударно-дистанційний запал УДЗ, які в конструктивному поєднанні між собою є ручною гранатою оборонною РГО, яка відноситься до вибухових пристроїв військового призначення та бойових припасів, придатна до вибуху, після чого уповноважену службову особу правоохоронного органу не повідомив, добровільно органу влади не здав, а умисно, всупереч вимогам вказаних Переліку та Інструкції незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав у невстановленому місці з метою збуту.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження із вибуховими пристроями, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч вимогам зазначеної вище Інструкції, без передбаченого законом дозволу 13 червня 2023 року приблизно о 16 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: Львівська область м. Борислав, вул. Куліша, поблизу будівлі 43А, умисно збув, а саме оплатно реалізував ОСОБА_6 (зі зміненими анкетними даними) корпус ручної гранати оборонної РГО та засіб підриву ударно-дистанційний запал УДЗ, які в конструктивному поєднанні між собою є ручною гранатою оборонною РГО, яка відноситься до вибухових пристроїв військового призначення та бойових припасів, придатна до вибуху, за що отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що близько року назад, точної дати не пам`ятає за місцем свого проживання Харківська область, м. Лозова знайшов корпус ручної гранати оборонної РГО та засіб підриву до неї, перевіз знайдене до місця теперішнього проживання у м.Борислав Львівської області, де зберігав у сараї. Напередодні 13 червня 2023 року, надав оголошення у мережі інтернет про продаж муляжу гранати. 13 червня 2023 року, після обіду неподалік будівлі АДРЕСА_3 продав корпус ручної гранати оборонної РГО та засіб підриву ударно-дистанційний запал УДЗ невідомій особі за 500 гривень

Просить суд суворо не карати, обрати мінімальне покарання.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, законодавцем віднесено до тяжкого злочину.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_3 обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, - рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує особу винного, раніш судимого, має постійне місце проживання, одруженого, має на утриманні малолітню доньку, не працевлаштованого, перебуває на обліку лікаря нарколога по програмі ЗПТ по метадону з 05 грудня 2022 року, на обліку лікаря психіатра не перебуває, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання в межах мінімальної санкції у виді позбавлення волі, приймаючи до уваги наявність двох обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні підстави для застосування до ОСОБА_3 положень статті 75 КК України оскільки обвинувачений, маючи не погашену судимість за вчинення умисного злочину проти власності вчергове притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину проти громадської безпеки, належних висновків для себе не зробив, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений не працював і не займався будь-якою суспільно-корисною працею, умисні тяжкий злочин вчинив з корисливих мотивів.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 28 вересня 2023 року за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років 1 (один) місяць.

Відповідно судом призначається покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, оскільки після постановлення попереднього вироку, в справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто в іншому злочині, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку.

Крім цього, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у розмірі 4 780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят ) гривень, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні: металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, ззовні схожий на корпус гранати «РГО» з маркуванням «80-140-88» та предмет з пластику білого кольору з металевим кільцем та важелем, ззовні на запалтипу «УДЗ» з маркуванням «УДЗ С-67-88» - знищено, відповідно акту №46 знищення (знешкодження вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 27 червня 2023 року.

Долю інших речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувалися. Обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000455 від 01 червня 2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюз 20 червня 2023 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 28 вересня 2023 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти ) років 1 (одного) місяця.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 червня 2023 року, визначити ОСОБА_3 із врахуванням вимог ст.72 КК України, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти ) років 2 (двох) місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Речові докази у справі: два паперові згортки та полімерний пакет чорного кольору, передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області знищити.

Процесуальні витрати у розмірі 4 780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят ) гривень, пов`язані із залученням експертів, стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1