ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/308/23 Номер провадження 11-кп/814/2331/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 /в режимі відеоконференції/

та представник колонії ОСОБА_9 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 27 липня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01.03.2013 року призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_8 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави із клопотанням, в якому прохає замінити засудженому невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що засуджений ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний злочин. Тому наявність у нього 23 заохочення, на думку суду не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. Суду не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На дану ухвалу захисник в інтересах засудженого подав апеляційну скаргу в якій просить постановити законне та справедливе рішення, задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_8 .

В обґрунтування вказує, що він став на шлях виправлення та заслуговує на зміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, зазначає, він довів сумлінною поведінкою до праці своє виправлення.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений та його захисник в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу, так як засуджений довів своє виправлення, працевлаштований.

Представник колонії в судовому засіданні вказав, що засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, просить задовольнити подання.

Прокурор в судовому засіданні просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що початок строку відбування покарання ОСОБА_8 , є 05.08.2012 року, кінець засуджений строку відбування покарання ОСОБА_8 є 06.09.2026 року, відбув 11 років 5 місяців та 2 дні.

Згідно з матеріалами особової справи засудженого вбачається, що вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01.03.2013, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України та йому призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді 13 років позбавлення волі.

Вироком колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 23.05.2013, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання за сукупністю злочинів скасовано та визначено вважати правильним засудження ОСОБА_8 до покарання призначеного районним судом за п.10 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі, за ч.4 ст.152 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання двох покарань за сукупністю злочинів ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 було відраховано з 05.08.2012.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вказаний вирок Апеляційного суду Полтавської області від 23.05.2013 набрав законної сили 03.07.2013.

За ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 18.02.2016 у строк покарання засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 05.08.2012 по 03.07.2013 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.11.2021, у задоволенні спільного подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та спостережної комісії Подільської районної ради м.Полтави про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_8 було відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 18.01.2022, зазначена ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 11.11.2021 залишена без змін.

За рішенням комісії виправної колонії від 16.12.2022 у поданні матеріалів на умовно-дострокове звільнення у зв`язку із відбуттям призначеного строку покарання стосовно засудженого ОСОБА_8 було відмовлено.

При застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання враховується поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення, так, наявність у засудженого за час відбування покарання заохочень та інші згадані вище характеристики, не свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, відтак в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_8 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 27 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3