Провадження №11-сс/801/31/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
09 січня 2024 рокум. Вінниця
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до 17 лютого 2024 року, в межах строку досудового розслідування.
Покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:
1. прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2. утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;
3. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначено, що ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 17 лютого 2024 року.
Колегія судової палати в кримінальних справах Вінницького апеляційного суду своєю більшістю 09 січня 2024 року постановила ухвалу, якою апеляційну скаргу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України,залишено без змін.
З таким рішенням прийнятим судом рішенням Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, керуючись ч. 3 ст. 375 КПК України, категорично не погоджуюсь та висловлюю свою Окрему думку.
Ухвалюючи судове рішення, Вінницький апеляційний суд більшістю складу колегії суддів прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а щодо доводів апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів не знайшла достатніх підстав для їх задоволення.
Так відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути обґрунтованим та мотивованим.
Зокрема, як вбачається з матеріалів судового провадження слідчий слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 17 грудня 2023 року близько 04 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщені квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_6 , який є власником вказаної квартири, розпивали алкогольні напої.
В подальшому, під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла словесна суперечка із використанням нецензурної лайки, яка переросла у бійку.
Згодом, під час продовження виниклого конфлікту, у ОСОБА_4 виник умисел на протиправне посягання на здоров`я іншої людини, а саме заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 із використанням кухонного ножа.
Реалізуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, ОСОБА_4 , приблизно о 04.30, взявши до рук кухонний ніж, який знаходився на кухонному столі, усвідомлюючи можливість заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого і свідомо припускаючи її настання, наніс ножем ОСОБА_6 проникаюче поранення шиї з ушкодженням гортані, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, які являються небезпечним для життя в момент заподіяння та супроводжувались загрозливими для життя явищами. Дії ОСОБА_4 та злочинні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 перебувають у прямому причинному зв`язку.
17 грудня 2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
17 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в спричинені умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вважав наявність обґрунтованої підозри у ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру;
- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;
- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 , матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов. Крім цього, на даному етапі досудового розслідування не встановлено повне коло осіб (анкетні дані), які є свідками вчинення кримінального правопорушення, однак, вони відомі підозрюваному.
За таких обставин слідчий вважав, що усі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.
Постановляючи ухвалу від 19 грудня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя суду першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, раніше не судимий, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає.
Так, ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
На моє глибоке переконання доводи апеляційної скарги прокурора давали суду апеляційної інстанції достатні обґрунтовані підстави для скасування ухвали слідчого судді суду першої інстанції та задоволення скарги, оскільки всудовому засіданні як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції слідчим та прокурором було належним чином обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Переконаний, що застосований ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 19.12.2023 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 у даному випадку не може запобігти ризикам, визначеним в ст.177 КПК України, зокрема вчиненю іншого кримінального правопорушення подібного характеру; переховування від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк; незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою створення сприятливих для себе умов. Крім цього, на даному етапі досудового розслідування не встановлено повне коло осіб (анкетні дані), які є свідками вчинення кримінального правопорушення, однак, вони відомі підозрюваному.
Поза увагою колегії суддів апеляційного суду також залишилась та обставина, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який було вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, наслідком якого стало спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. У зв`язку з вищевикладеним вважаю, що у даному випадку підозрюваному необхідно було застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки інкримінований ОСОБА_4 злочин було вчинено із застосуванням насильства.
Наявність соціально-стримуючих чинників у підозрюваного, у тому числі наявність зареєстрованого та постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з бабою та матір`ю, є фізичною особою-підприємцем, визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність судимостей, при цьому враховуючи обставини події, поведінку підозрюваного як під час події, так і відразу після неї, не виключають обґрунтованості клопотання слідчого про необхідність у даному випадку застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до положення п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Суддя ОСОБА_2