ВИРОК

Іменем України

02.11.2023 року м. Львів Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові об`єднані кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000492 від 09.08.2022 року та № 0000374 від 08.05.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Феодосія АР Крим, не працюючого, не одруженого, згідно вимог ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України,

встановив:

07.04.2022 о 16:20 год., ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24 лютого 2022 року затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (із подальшими змінами) введено воєнний стан, перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», що по вул. Наукова, 49а у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно здійснив крадіжку рюкзака із захистом із USB портом, чим завдав матеріальної шкоди ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 249, 17 грн.

Крім цього, 04.09.2022 у період часу з 13:40 год. по 14:00 год., ОСОБА_4 , усвідомлюючи що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24 лютого 2022 року затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (із подальшими змінами) введено воєнний стан, перебуваючи біля магазину «Бейкер маркет», що по вул. Наукова, 10а у м. Львові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Redmi Note Onyx Black 4GB RAM 128 GB ROM» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 грн.

Окрім цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24 лютого 2022 року затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (із подальшими змінами) введено воєнний стан, 08.05.2023 близько 14:25 год., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на сходовій площадці, другого поверху будинку АДРЕСА_3 , що в під`їзді даного будинку та притиснувши до дверей потерпілого, відкрито викрав, шляхом ривка витягнувши із кишені штанів ОСОБА_7 його шкіряний гаманець коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень та після чого із викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення злочинів, аналогічні викладеним у обвинувальних актах, заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій морального або матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_8 подала цивільний позов та просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у питанні призначення обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які він надав в судовому засіданні без примусу та тиску та які між собою узгоджуються, обвинувальним актам не суперечать, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 по епізодах за 07.04.2022 та 04.09.2022 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно в умовах воєнного стану; по епізоду за 08.05.2023 дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх наслідки, характер інкримінованих кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, вчинення таких в умовах воєнного стану, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання заволодіти чужим майном для особистого збагачення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним у розкритті злочину, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, згідно характеристики начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» на ув`язненого ОСОБА_4 , останній за час перебування в установі порушень режиму утримання та правил поведінки осіб, взятих під варту та засуджених не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання у межах санкцій ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім цього стороною захисту в ході судового розгляду порушувалось питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижче нижчої межі визначеної санкцією ч.4 ст.186 КК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу. Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення, та які повинні оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей кримінального провадження. Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин (ст. 69 КК), може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Однак, у даному випадку, попри наявність кількох пом`якшуючих обставин на стороні обвинуваченого, суд не може залишити поза увагою особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив злочини в умовах воєнного стану, зважаючи на кількість епізодів злочинних діянь, що свідчить про систематичність вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень корисливого характеру та свідчать про його антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, посилання сторони захисту на те, що внаслідок дій обвинуваченого не настало тяжких наслідків, оскільки завдані збитки відшкодовані, визнання ОСОБА_4 цивільного позову в повному обсязі та, що вказане може слугувати підставою для застосування ст.69 КК України, судом не беруться до уваги, так як вище перелічені обставини, судом враховуються при призначенні покарання ОСОБА_4 , а саме найнижчої межі, яка передбачена статтями Кримінального кодексу України за якими кваліфіковано дії обвинуваченого.

Крім того, у справі потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 4 799 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Цивільний позов підлягає задоволенню так як в судовому засіданні обвинувачений визнав такий в повному обсязі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 слід залишити без змін.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

У справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК Українита призначити йому покарання, а саме:

за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч.4 ст. 186 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 08 травня 2023 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання за даним вироком відповідно до ч.5 ст.72 КК України термін попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 08.05.2023 по дату набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 слід залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_8 - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 4 799 (чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч ) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 11.05.2023 (справа №465/3426/23, провадження №1-кс/465/647/23).

Речові докази:

- DVD-R диск на якому містяться відеозаписи з камер відео спостереження, що розташовані в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- СD-R диск на якому містяться відеозаписи з камер відео спостереження, що розташовані в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_5 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- СD-R диск із наявним на ньому відеозаписами із камери зовнішнього та внутрішнього відео спостереження з фасаду та під`їзду №10 будинку АДРЕСА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження.

- гаманець коричневого кольору із грошовими коштами у сумі 200 гривень в кількості одна штука, серії та номер СМ3245367, картки персональний бонус від магазину Ашан повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1