ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/131/24 Справа № 202/8429/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт, -адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000181,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року було задоволено частково клопотання слідчого та накладено арешт на майно, яке 05.12.2023 було виявлено та вилучено під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 235 191 (двісті тридцять п`ять тисяч сто дев`яносто одна) гривне, з них: номіналом 1000 (тисяча) гривень 13 (тринадцять) купюр; номіналом 500 (п`ятсот) гривень 160 (сто шістдесят) купюр; номіналом 500 (п`ятсот) гривень 100 (сто) купюр; номіналом 200 (двісті) гривень 408 (чотириста вісім) купюр; номіналом 100 (сто) гривень 76 (сімдесят шість) купюр; номіналом 50 (п`ятдесят) гривень 48 (сорок вісім) купюр; номіналом 20 (двадцять) гривень 18 (вісімнадцять) купюр; номіналом 10 (десять) гривень 14 (чотирнадцять) купюр; номіналом 5 (п`ять) гривень 14 (чотирнадцять) купюр; номіналом 1 (одна) гривня 11 (одинадцять) купюр; два аркуші паперу із чорновими записами; довідка про платника податків на ім`я ОСОБА_9 ; печатка Смайл-М; предмети схожі на набої 9 мм 15 шт.; предмети схожі на набої 9 мм Р.А. 13 шт. з магазином до зброї; предмети схожі на набої 7,62х39 18 шт.; два автоматні магазини (порожні); мобільний телефон Sigma, чорного кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон Samsung, темного кольору без сім-карт, заблокований; тютюнові вироби Basio slims 7 пачок; тютюнові вироби Marshall powers 7 пачок; тютюнові вироби Brut nano luxury 7 пачок; тютюнові вироби Brut nano Elegant 7 пачок; тютюнові вироби Basio sunrise 7 пачок; тютюнові вироби Brut nano leader 7 пачок; тютюнові вироби Ut classic Blue 7 пачок; аркуш накладна. В іншій частині відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що враховуючи характер інкримінованих підозрюваним діянь, накладення арешту на вказане майно необхідне з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, а також конфіскації майна як безальтернативного виду покарання у санкції інкримінованої статті, на підставі п. 1, п. 2 та п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та уточнення до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти.

Посилається на те, що ОСОБА_8 з ОСОБА_9 не перебувають в офіційному шлюбі більше року, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, вилучені грошові кошти належать виключно ОСОБА_8 , та не мають відношення до ОСОБА_9 та кримінальних правопорушень.

Також посилається на те, що ОСОБА_8 з 01.08.2022 року проживає в м. Івано-Франківськ з дітьми, та грошові кошти необхідні для використання у господарській діяльності та пересування по території України, тому обмеження права власності ОСОБА_8 не відповідає завданням кримінального провадження.

Вилучені кошти не містять ознак речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Вартість майна не була встановлена, тому суд обмежений встановити його співмірність із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні на момент розгляду клопотання не подавався.

Всупереч вимогам ст. 170, 173 КПК України не вказано , яким чином буде досягнута мета накладення арешту, як це визначено ч. 2 ст. 170 КПК України.

Також зазначає, що постанову про визнання речовими доказами слідчим не було надано, вилучене майно не відповідає ознакам речового доказу.

Окрім цього, до клопотання додані не оригінали документів, а не неналежним чином засвідчені копії.

Зазначає, що клопотання про арешт майна подане до суду пізніше 48 годин після його вилучення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги , дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, з наданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 09.06.2022 року за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 14 листопада 2023 року надано дозвіл на обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 .

Слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти, документи та речі, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації.

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 05 грудня 2023 року грошові кошти, речі і документи визнано речовими доказами ( а.п. 38-41).

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, так як під час обшуку у вказаному домоволодінні були виявлені та вилучені, зокрема, тютюнові вироби, документи щодо законності їх придбання надані не були, документи на ім`я підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_9 , а тому вилучені кошти можуть бути набуті кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з чим арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону.

ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України.

Санкція за ч. 3 ст. 204 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, з вилученням та знищенням незаконно виробленої або придбаної продукції, обладнання для її виготовлення.

Враховуючи те, що під час обшуку були вилучені , зокрема, паспорт на ім`я ОСОБА_9 з довідкою про платника податків на його ім`я, що свідчить про те, що підозрюваний проживав за вказаною адресою , де зберігались його речі, слідчий суддя дійшов обґрунтовано висновку про арешт майна з метою конфіскації у відповідності до ст. 59 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вилучені грошові кошти можуть бути також предметом спеціальної конфіскації за викладених вище обставин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено значну кількість тютюнових виробів, тому наявні підстави для накладання арешту на майно з метою застосування спеціальної конфіскації майна відповідно до ст. 96-1 КК України, якою передбачене безоплатне вилучення майна за умови вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України.

Отже, арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Посилання на те, що ОСОБА_8 з ОСОБА_9 не перебувають в офіційному шлюбі більше року, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, вилучені грошові кошти належить виключно ОСОБА_8 , та були нею отримані внаслідок здійснення підприємницької діяльності, не приймається до уваги, оскільки при проведенні обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено оригінал паспорта громадянина ОСОБА_9 з довідкою про платника податків на його ім`я, що також свідчить про проживання підозрюваного ОСОБА_9 в зазначеному домоволодінні, при цьому не надано доказів того, що вилучені грошові кошти отримані ОСОБА_8 в результаті здійснення нею підприємницької діяльності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що клопотання було розглянуте без наявності оригіналів кримінального провадження, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до положень ст. 171 КПК України до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з цим, під час апеляційного перегляду були надані матеріали кримінального провадження №0000181.

Доводи апелянта про недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що прокурором були порушені строки на подання клопотання про арешт майна, - не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно із ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Так, відповідно до матеріалів справи на підставі ухвали слідчого судді обшук проведено 05.12.2023 року в період часу з 13 год. 18 хв. до 14год. 09 хв., клопотання про арешт майна від 06.12.2023 року було подано на пошту 06.12.2023 року( а.п. 42,43 ), тому строк подання клопотання 48 год. не є пропущеним.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000181 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4