Справа № 950/468/23
Провадження № 1-кп/950/123/23
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18 вересня 2023 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лебедин питання про затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000026, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

01.03.2023 до Лебединського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000026 разом із угодою про визнання винуватості від 28.02.2023, укладеною між прокурором та підозрюваним, за участі захисника.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням, 12.02.2023 об 11 год. 25 хв. у ОСОБА_3 було виявлено суху подрібнену речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 12,40 г у зв`язку із чим останній обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні наркотичної речовини без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 12.02.2023 об 11 год. 25 хв. у нього було вилучено металевий предмет, який складається з двох металевих трубок з`єднаних між собою ланцюгом, які він носив при собі з метою самозахисту. Відповідно до висновку експертизи холодної зброї, наданий на дослідження предмет з двома металевими руків`ями та металевим ланцюгом, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії виготовлено по типу нунчаку, у зв`язку із чим ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, складеної 28.02.2023 між начальником Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати із слідством та судом по вказаному кримінальному провадженню. Сторони узгодили покарання, а саме за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 2 ст. 263 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений при вирішенні питання про затвердження угоди не зміг пояснити, чи дійсно він визнав обставини, викладені в обвинувальному акті, чи добровільно він підписав угоду та чи дійсно погодився на узгоджене покарання у виді двох років обмеження волі.

Захисник обвинуваченого вказав, що перед вирішенням питання про затвердження угоди роз`яснював ОСОБА_3 її зміст, наслідки її укладення, однак останній постійно змінював свою позицію то заперечуючи, то виявляючи намір на підписання угоди.

Прокурор вважав, що перешкоди для затвердження судом угоди відсутні.

Заслухавши учасників судового провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Також, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яка передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арешту на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

При цьому сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік та за ч. 2 ст. 263 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгоджено призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частина друга зазначеної статті передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив: у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу.

За таких обставин суд вважає, що узгоджені сторонами кримінального провадження вид та розмір покарання не відповідають загальним засадам призначення покарання, не враховують особу обвинуваченого, не відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, в тому числі з огляду на наявність пом`якшуючих обставин, наведених в обвинувальному акті.

Крім того, нездатність обвинуваченим у судовому засіданні пояснити обставини укладення угоди, причини узгодження саме такого покарання суд розцінює як відсутність добровільності укладення такої угоди та узгодження відповідного покарання.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена 28.02.2023 між начальником Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , не відповідає вимогам закону, підписана з боку обвинуваченого не у добровільному порядку, у зв`язку із чим в її затвердженні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 314, 376, 474 КПК України, суд

у х в а л и в:

У затверджені угоди про визнання винуватості, укладеної 28.02.2023 між начальником Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 20.09.2023 о 13 год. 00 хв.

Суддя Вадим КОСОЛАП