УХВАЛА

судового засідання

20.11.2023 р. колегія суддів Франківського районного суду м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4

в ході чергового судового засідання з розгляду матеріалів обвинувального акту, долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 03.02.2023 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, згідно даних обвинувального акту та повідомлення в суді , неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого до арешту в даному кримінальному провадженні за адресою: АДРЕСА_1 , який на час судового розгляду обвинувального акту та постановлення даної ухвали, утримується у Львівській установі виконання покарань УДПтСУ у Львівській області (№ 19).

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.109, ч.2 ст. 110, ч.1 ст. 111, ст. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Сторона обвинувачення прокурори у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6

Сторона захисту адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Франківського районного суду Львова продовжує перебувати обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000023 від 03.02.2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.109, ч.2 ст. 110, ч.1 ст. 111, ст.. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Обвинувальний акт поступив до суду 24 березня 2023 року від прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Відповідно до ухвали суду від 06 квітня 2023 року призначено судовий розгляд обвинувального акту. Цією ж ухвалою продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстави таких рішень викладені в ухвалі.

Згідно проголошеного в судовому засіданні прокурором - публічним обвинувачем обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у розповсюдженні матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення влади ( ч.2 ст. 109 КК України); розповсюдженні матеріалів із закликами до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднані з розпалюванням національної ворожнечі ( ч.2 ст.110 КК України); у державній зраді умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України (ч.1 ст. 111КК України); розповсюдженні матеріалів із закликами до агресивної війни або до розв`язання воєнного конфлікту (ст. 436 КК України); поширенні матеріалів, у яких міститься виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України, як внутрішнього громадянського конфлікту ( ч. 2 ст. 436 - 2), тобто злочинах, які вчинив за обставин викладених в обвинувальному акті.

В судовому засіданні обвинувачений інкримінованих йому злочинів не визнав, зазначивши, що його дії не мають нічого спільно з інкримінованим обвинуваченням. Вважає, що такими їх бачить прокурор.

Вирішуючи питання про обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження, колегією суддів було ухвалено затвердити клопотання прокурора - публічного обвинувача, яке подано ним у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 349 КПК України.

Відтак, дослідження доказів судом, відбувається з дотриманням затвердженого порядку з одночасним вирішенням клопотань, що заявляються, у тому числі й стороною захисту, з урахуванням положень процесуальних норм та відповідної стадії судового процесу.

Судове слідство проводиться із врахуванням всіх як обєктивних, так і формальних обставин від яких залежить можливість дотримання судом розумних строків кримінального провадження.

В ході судового слідства прокурором публічним обвинувачем у кримінальному провадженні подано чергове клопотання про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивує тим, що строк запобіжного заходу, котрий був продовжений судом відповідно до ухвали від 25 вересня 2023 року, збігає 23 листопада 2023 року.

Разом з тим, стверджує прокурор, ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, які враховувалися слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та були для суду підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися.

Просить суд врахувати, що вказане клопотання подано ним з урахуванням положень ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому прокурор у своєму клопотанні, як і в попередніх, покликається на Рішення ЄСПЛ у справах:

« W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року та « Ільков проти Болгарії» від 26.07.2001 року, мотивуючи тим, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а також на Рішення ЄСПЛ у справі «Кавалла проти Туреччини», де Суд зазначив, що обґрунтована підозра означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольнили об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

Звертаючись до суду із черговим клопотанням, прокурор вважає, що ОСОБА_5 в умовах воєнного стану й надалі може змінити місце свого проживання, у тому числі й шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України, зокрема окуповану російською федерацією територію, де має знайомих, які проживають на території рф, політичних та громадських діячів, журналістів пропагандистських каналів рф та інше.

На обґрунтованість вказаного ризику, як на думку прокурора, й надалі вказує те, що ОСОБА_5 не одружений, ніде не працює, у нього відсутній постійний заробіток ( окрім як від адміністрування в тому числі антиукраїнських інтернет - спільнот та веб - сайтів), що знову ж таки вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків та факторів соціального стримування, а відтак, останній може безперешкодно покинути своє місце проживання та ухилитися таким чином від суду.

Ще одним мотивом ризиків прокурор вважає зухвалість інкримінованих обвинуваченому правопорушень, які свідчать про відсутність у нього будь яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 будучи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину державній зраді, який спрямований на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, а тому не виключає, що він може продовжити злочинну діяльність зважаючи на проросійську позицію ОСОБА_5 і сприяння у проведенні підривної діяльності на шкоду державі Україна, що підтверджується фактами здійснення такої у продовж 2013 2022 років. Відтак, розуміючи невідворотність покарання за вчинені ним діяння, обвинувачений намагатиметься у будь який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Як зазначає далі прокурор, обґрунтована підозра підтверджується наведеними ним доказами матеріалів кримінального провадження, з яких частина уже враховувалася судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, у тому числі й ті, котрі досліджені судом безпосередньо в ході судового слідства.

Просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, без визначення застави, знову ж таки, покликаючись на те, що мета і підстави для застосування саме такого запобіжного заходу обвинуваченому й надалі залишаються актуальними.

Його, прокурора, думка про те, що перебуваючи на волі , а рівно й під домашнім арештом, ОСОБА_5 зможе із використанням засобів зв`язку та телекомунікаційних мереж безперешкодно продовжити свою злочинну діяльність, зокрема створювати та адмініструвати групи у соціальних мережах, веб сайти, на яких розміщувати статті чи публікації деструктивного антиукраїнського характеру у вигляді тих, які йому інкримінуються, а отже позиція підсудного не змінилася.

Вважає, що встановлені досудовим розслідуванням обставини наявності текстів на веб сайтах та соціальних мережах за участю обвинуваченого у вигляді :

- « …. Клятва ополченця. Я, ОСОБА_10 , вступаючи до лав ополчення як доброволець, урочисто присягаю новоросії захищати її народ та землю зі зброєю в руках від карателів та загарбників та не жаліти свого життя заради визволення України від тиранії, фашизму та олігархічного устрою, зобов`язуюсь віддано служити народу і завзято боротись за об`єднання словянських земель без мовної та міжнаціональної ворожнечі хай допоможе мені Бог»»;

- «… решаетея вопрос о роли и месте россии в будущем мироустройстве, и для участников схватки цена победы намного больше, чем судьба какой-то Украиньї.»;

- « … Подготовленньїе и раскрученньїе медийньїе провокации по «военньїм преступлениям» России в Буче и Краматорске должньї бьіли раечеловечить Россию...»;

- « … Какой смьісл разговаривать и договариваться с не имеющими права голоса холопами, разговор надо вести с их хозяевами в Вашингтоне и Лондоне о подписании Києвом акта о безоговорочной капитуляции.»;

- « … Россия должна продемонстрировать на Украине, что жесткой рукой наводит порядок в своей зоне ответственности...»;

- «… у России может бьіть только одна цель - ликвидация нависшего над Россией украинского плацдарма Запада и освобождение русских юго-западньїх земель от укронацизма с последующим возвращением их в русское цивилизационное пространство.»;

- «… Укронацистская Украйна должна исчезнуть с политической картьі».

25 серпня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ст. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000028 від 02.03.2022.

03 лютого 2023 року постановою заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 виділено з кримінального провадження № 0000028 в кримінальне провадження №0000023 матеріали документування кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 109, ч. 2 ст. ПО, ч. 1 ст. 111, ст. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України, стосовно ОСОБА_5 та проведення досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні № 0000023 доручено слідчому відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області.

Крім того, 06 лютого 2023 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000023 від 03.02.2023 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 109, ч. 2 ст. ПО, ч. 1 ст. 111, ст. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України. Повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. ПО, ч. 1 ст. 111, ст. 436 та ч. 2 ст. 436-2 КК України, підтверджується здобутими доказами, а саме: Протоколом огляду від 22.07.2022 року № 62/30-1792; Копією вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18.01.2017 року; Висновками за результатами проведення семантико-текстуальних експертиз; Протоколом огляду від 12.07.2022 року № 62/30-1175; Довідкою щодо встановлених ідентифікаторів від 31.03.2022 року № 62/30-48; Протоколом огляду від 12.07.2022 року № 62/30-1174; Протоколом огляду від 11.04.2022 року № 62/30-152; Протоколом огляду від 11.04.2022 року № 62/30-153; Листом від ВКІБ УСБ України у Львівській області від № 62/30-1813; Протоколом огляду від 22.07.2022 року № 62/30-1793; Протоколом огляду від 21.07.2022 року № 62/30-1432; Протоколом огляду від 22.07.2022 року №62/30-1400; Протоколом огляду від 22.07.2022 року № 62/30-1401; Протоколом огляду від 22.07.2022 року № 62/30-1412; Листом від ВКІБ УСБ України у Львівській області від № 62/30-870; Протоколом огляду від 23.06.2022 року № 62/30-866; Протоколом огляду від 23.06.2022 року № 62/30-867; Протоколом огляду від 23.06.2022 року№ 62/30-863; Протоколом огляду від 23.06.2022 року № 62/30-868; Листом від ВКІБ УСБ України у Львівській області від 21.06.2022 року № 62/30-845; Листом від ВКІБ УСБ України у Львівській області від 62/30-1014; Листом від ВКІБ УСБ України у Львівській області від 62/30-948; Протоколом огляду від 29.06.2022 року №62/30-938; Протоколом огляду від 29.06.2022 року № 62/30-941; Протоколом огляду від 29.06.2022 року № 62/30-940; Протоколом огляду від 29.06.2022 року № 62/30-939; Протоколом огляду від 29.06.2022 року № 62/30-942; Протоколом огляду від 29.06.2022 року № 62/30-943; Протоколом огляду від 29.06.2022 року № 62/30-944; Протоколом обшуку від 15.06.2022 року; Протоколом огляду від 23.06.2022 року.№ 62/30-864; Протоколом огляду від 23.06.2022 року № 62/30-862; Протоколом огляду від 23.06.2022 року № 62/30-865; Матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; Висновком експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи; Висновками комп`ютерно-технічних експертиз; Іншими матеріалами кримінального провадження № 0000023 від 03.02.2023.

В судовому засіданні прокурор викладені у клопотанні доводи та аргументи, а також доцільність задоволення такого клопотанння підтвердив, пояснення надав аналогічні викладеним у клопотанні, з урахуванням зауважень та заперечень сторони захисту і обвинуваченого. Вважає, що домашній арешт, навіть цілодобовий не зможе забезпечити вказані вище ризики. Також просив суд врахувати, що обвинувачений висловював наміри виїхати у США.

Відтак, прокурор просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, без визначення застави, покликаючись на те, що мета і підстави для застосування саме такого запобіжного заходу обвинуваченому й надалі залишаються актуальними, а завершити судовий розгляд справи в одному чи декількох судових засіданнях, визначених судом, як уже показала практика, не надається можливим з об`єктивних підстав.

Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 в судовому засіданні, кожен окремо, з доводами прокурора не погодилися. Адвокат ОСОБА_8 крім того вважав, що клопотання прокурора й надалі не підлягає задоволенню. На цей раз адвокат покликався на стандартність мотивів прокурора та зауважив, що такого ризику, як ризики тяжкості злочину, в розумінні ст. 177 КПК України, не існує. Щодо висловлювань його підзахисного про виїзд за межі України, на яких акцентує увагу прокурор, то ці бажання є не що інше, як психологічна афірмація. Не заперечуючи таких висловів свого підзахисного, адвокат просить врахувати, що цей намір він якщо і бажав би здійснити то тільки після завершення вказаної справи. Саме такі бачення вислювлював його підзахисний. Між проведеними обшуками у ОСОБА_5 , останній не вчинив нових дій чи злочинів, а речовий доказ у вигляді телефону вилучили тільки при другому обшуці. На обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, прокурором не надано жодного доказу.

Адвокатка ОСОБА_7 в судовому засіданні висновки свого коллеги підтримала, додатково пояснила, що не зважаючи таку кількість досліджених доказів в ході судового слідства, підозра не обгрунтовується. Вважає, що прокурор покликається на публікації 2014 2017 років де автором значиться не ОСОБА_12 , а ОСОБА_13 . Серед адміністраторів, на котрих покликається прокурор, ОСОБА_5 , відсутній. Щодо сайту «Миротворець», то адміністраторами та авторами значаться інші осгоби. З вказаними висновками та доводами своїх коллег, погодився адвокат ОСОБА_11 . Відтак, просили застосувати до їх підзахисногго цілодобовий арешт, а у випадку, якщо суд прийде до переконання продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то визнати за можливе встановити заставу.

Обвинувачений в судовому засіданні погодився з доводами своїх захисників та окремо зазначив, що не погоджується з висновками прокурора, адже йому, підсудному, не відомо :

- хто визначив його, ОСОБА_5 , ідеологію;

- хто визначив, що він, ОСОБА_5 , негативно налаштований;

- йому ніхто не доводив, що сайт заблокований;

- прокурор навіть поняття не має з якою кількістю сайтів він, ОСОБА_5 , ще працював, а прокурор акцентує увагу тільки на трьох;

- так, я писав, що хочу виїхати в США, але це не означало, що під час кримінальної справи;

- я простий гормадянин України.

Як і раніше, не погоджується з кваліфікацією його дій, особливо щодо державної зради, а також з доказами на котрі прокурор покликається як на підтвердження його, ОСОБА_5 , вини.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, заслухавши його висновок, доводи і аргументи адвокатів про відсутність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для їх підзахисного ОСОБА_5 та необґрунтованості клопотання прокурора в частині неможливості застосування застави, , позицію самого підсудного, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно клопотання прокурора, та досліджених в суді під час судового слідства ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.08.2022 та ухвал суду від 21.10.2022, 16.12. 2022, 06. 04.2023, 01.06.2023, 25. 09. 2023 року, обвинуваченому ОСОБА_5 обрано та продовжено запобіжний захід тримання під вартою. Підстави таких рішень викладені в ухвалах.

З позицією колегії суду першої інстанції, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали від 06 квітня 2023 року погодився й апеляційний суд, який переглядав ухвалу в апеляційному порядку за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Підстави рішення апеляційного суду викладені ухвалі від 03 травня 2023 року.

Відповідно до ухвали судового засідання від 25.09. 2023 року строк тримання під вартою обвинуваченому продовжено на 60 діб, і, вказаний строк закінчується 23 листопада 2023 року.

Відтак, розглянувши чергове клопотання прокурора, враховуючи формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , за змістом оголошеного в судовому засіданні публічним обвинувачем обвинувального акту, результатів дослідження ряду процесуальних документів наданих прокурором в ході судового слідства, у тому числі й тих, на котрі прокурор покликається як на докази обвинувачення, враховуючи і той перелік доказів, які прокурор навів у клопотанні, беручи до увагши позицію сторони захисту та їхні аргументи, колегія суддів визнає, що на даному етапі судового процесу підозра ОСОБА_5 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, тут суд й надалі акцентує увагу, що саме підозра, а не звинувачення, яке публічному обвинувачу ще належить довести в судовому процесі, є обґрунтованою.

При цьому колегія суддів й надалі констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці у подальших судових засіданнях, що визначені судом з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Погоджуючись з прокурором щодо обґрунтованості підозри, колегія суддів й надалі враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Колегія суддів й надалі враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57). При цьому, колегією суддів бере до уваги, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, які в даних умовах оголошеної рф повномастабної війни потребують не тільки оперативного, а й правового захисту.

У звязку з цим, у суду залишається незмінною думка, що суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції. Колегія суддів й надалі вважає обґрунтованим висновок прокурора - публічного обвинувача у кримінальному провадженні про необхідність продовження на даній стадії кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в черговий раз погоджується зі стороною обвинувачення, що застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Відтак, колегія суддів у черговий раз звертає увагу, учасників процесу, що доцільність необхідності подальшого утримання підсудного під вартою буде переглядатися та перевірятися через нетривалий час в порядку статей 199 та 331 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів судового слідства, під час якого також будуть перевірені доводи сторони захисту щодо існування у захисту сумнівів в обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів перевіряється судом в ході їх дослідження, у тому числі й з підстав зхауважень сторони захисту. При цьому підстав визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, у тому числі й результатів судового слідства, в якому ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину та практики ЄСПЛ, суд, не вдаючись в оцінку доведеності вини обвинуваченого, вважає, що надані прокурором до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії судового процесу, вказують на обґрунтованість висунутого останньому обвинувачення у вчиненні інкримінованих дій, а тому доводи захисників в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів, відхиляє.

З огляду на зазначене, суд вважає, що продовження запобіжного заходу ОСОБА_14 у виді тримання під вартою в данному кримінальному провадженні узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового процесу, у данному конкретному кримінальному провадженні,з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості можливого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, суд, як і раніше, приходить до висновку про наявність у кримінальному провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Приймаючи рішення про продовження підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд у відповідності до ст. 183 КПК України не вбачає законних підстав для визначення застави.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підсудного під вартою. Стороною захисту суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою за станом здоров`я як на стадії обрання запобіжного заходу, так і в подальших переглядах його продовження.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підсудного і саме обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, й надалі дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені прокурором ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000023 від 03.02.2023 року ще на 60 діб, подано в межах процесуального строку та п`ять днів до закінчення строку за попередньою ухвалою. Зміст клопотання відповідає вимогам статей 184 та 199 КПК України, а право подачі такого клопотання стороною обвинувачення забезпечується положеннями статті 331 вказаного закону.

Вірішуючи дане клопотання, суд бере до уваги, що судовий розгляд вказаного обвинувального акту перебуває на стадії судового слідства, де досліджені процесуальні документи, що стосуються законності та реєстрації кримінального провадження, а також більша частина доказів відносно яких, колегія суддів не має підстав сумніватися щодо їх достовірності та законності. Разом з тим, вдаватися до конкретного аналізу доказів не дослідивши їх в повному обсязі та у сукупності в цілому суд, як і попередньо, не може, інакше це викличе сумнів в учасників процесу щодо упередженості суду.

Відтак, з огляду на стадію кримінального судочинства у вказаному кримінальному провадженні, а саме на те, що розгляд судової справи знаходиться на етапі судового слідства, ризики, що передбачені ст.. 177 КПК України та визнавалися існуючими і враховувалися слідчим суддею, що обирав та продовжував запобіжний захід на досудовому розслідуванні, а також судом, що продовжував запобіжний захід, у тому числі їх сприйняття апеляційним судом, колегія суддів й надалі вважає такі ризики актуальними.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, з урахуванням попередніх підстав і обставин обрання і продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів й надалі оцінює такі в сукупності, в тому числі й з тими, що стосуються обвинуваченого, зокрема:

- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчинені яких він обвинувачується;

- суд й надалі вважає, що обвинувачений не має постійного джерела доходів, зважаючи, що попередня робота потребуватиме реабілітаційного часу на її відновлення, і, ця обставина буде утруднювати виконання ним, підсудним, покладених судом обов`язків;

- вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування;

- суд визнає, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе ухилятися від суду, зважаючи на обвинувачення які йому інкримінуються та воєнний стан в державі, що суд й надалі визнає винятковими обставинами та відхиляє пояснення обвинуваченого про відсутність у нього таких намірів.

Приймаючи рішення, про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги, що таке продовження до 60 (шістдесяти) діб на даний час є достатньо вмотивованим з підстав, передбачених статтями 194, 199 та 331 КПК України.

Відтак, колегія суддів відхиляє клопотання адвокатів та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт та визначення застави.

Приймаючи вказані рішення, колегія суддів й надалі бере до уваги, що обвинуваченому інкримінуються особливо тяжкі злочини, покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі від 12 до 15 років з конфіскацією майна, а також, що під час дії воєнного стану суд має право не визначати розмір застави.

За вказаних обставин колегія суддів, як і раніше, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_5 розміру застави, враховуючи при цьому позицію Конституційного Суду України, що відображена у пунктах 3-5 Рішення у справі № 1-28/2017 (№1-р/2017).

На підставі викладеного, керуючись статтями 177 -178 , 183, 193, 194, 199, 331, 369 - 372 КПК України, суд в складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання публічного обвинувача у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , задоволити.

Продовжити обраний відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у кримінальному провадженні № 0000023 від 03.02.2023 у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят ) діб, тобто до 18 січня 2024 року, включно, без визначення застави.

У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , щодо обрання домашнього арешту чи визначення застави, яке підтримано обвинуваченим ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено в судовому засіданні 27 листопада 2023 року об 08 год. 35 хв.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення повного її тексту.

Головуючий суддя ОСОБА_15

Судді: ОСОБА_16 ОСОБА_17