ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3505/23 Справа № 234/8521/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 357 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді утримання під вартою задоволено та продовжений строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою строком на шістдесят днів, тобто 26 листопада 2023 року включно.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких корисливих злочинів, які були скоєні ним протягом нетривалого періоду часу після звільнення з місць позбавлення волі, а злочинна діяльність була припинена лише після обрання обвинуваченому відповідного запобіжного заходу, він міцних соціальних зв`язків не має, не працює, офіційне джерело його доходів невідоме. А обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із утриманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді.

В апеляції:

- захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити щодо ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.11.2023 року включно.

Визначити щодо ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн..

В обґрунтування свої вимог посилається на те, що рішення суду є незаконним, невмотивованим, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що кримінальне провадження розглядається судом з липня 2021 року, під вартою обвинувачений перебуває з 20.02.2021 року, тобто 2 роки 8 місяців.

Звертає увагу на те, що сторона захисту не погоджується з висновком суду в частині не визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Зазначає, що враховуючи фактичні обставини провадження, а саме, що під час досудового розслідування усіх свідків допитано, їх покази зафіксовані, письмові докази зберігаються в матеріалах кримінального провадження, враховуючи майновий стан обвинуваченого, дані про його особу, який має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, з урахуванням характеру, обставин та наслідків кримінального правопорушення, що йому інкриміновано, вважає, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, у даному випадку буде достатнім і необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладеного на нього обов`язку та досягненню завдань кримінального провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, а також існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховуватися від суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про особу обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, що дає підстави вважати, що продовжує існувати вказаний вище ризик.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерплому, вчиненому організованою групою, та відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому організованою групою, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна, а отже, існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

З огляду на дані про особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків не має, не працює, офіційне джерело його доходів невідоме, діяння, які йому інкримінуються скоєні ним протягом нетривалого періоду часу після звільнення з місць позбавлення волі, а злочинна діяльність була припинена лише після обрання обвинуваченому відповідного запобіжного заходу, ствердження суду про існування ризиків, передбачених п.п 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України знайшли своє підтвердження та продовжують існувати.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останнім, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належний розгляд провадження, належної процесуальної поведінки обвинуваченого, буде суперечити інтересам суспільства, а тому продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання захисника про необхідність визначення розміру застави, в тому числі, з огляду на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, не є слушним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, враховуючи обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, при постановленні оскарженої ухвали щодо обвинуваченого обґрунтовано не визначив йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

В той же час, тривалість перебування обвинуваченого під вартою за доводами захисника хоча і має місце, проте колегія суддів враховує складність даного кримінального провадження, кількість обвинувачених, епізодів злочинної діяльності, наслідки цих злочинів, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, а також поведінку учасників кримінального провадження, проте ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що на даний час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, разом з цим, з огляду на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід дотримуватись розумних строків розгляду цього провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

1ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 357 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4