ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року було продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11 лютого 2024 року.

Суд першої інстанції були враховані наведені прокурором ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від суду; крім того, обвинуваченому відомі анкетні данні потерпілого та свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, у зв`язку з чим існує ризик того, що ОСОБА_7 шляхом їх залякування або умовляння буде незаконно впливати на потерпілого та свідків; також оскільки обвинувачений не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, перебуваючи на волі, може вчинити інші злочини.

Врахував суд і обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме те, що на час обрання запобіжного заходу обвинувачений офіційно не працював; не має міцних соціальних зв`язків; згідно з реєстром до обвинувального акту існують вагомі докази причетності його до вчинення кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті; тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим; відсутність даних щодо позитивної репутації ОСОБА_7 та прийшов до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 має міцні сталі соціальні зв`язки, а саме: дружину, дітей, постійне місце проживання, раніше не судимий, має проблеми зі здоров`ям, через що має бути під постійним контролем лікарів.

Захисник вказує, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні та встановлені судом, жодним чином не підтверджені, оскільки обвинувачений ніколи за межі України не виїжджав, до поліції зателефонував сам за власним бажанням наступного дня після скоєння злочину. Потерпілий ОСОБА_8 не має жодних претензій до ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Жоден з учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від суду, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився та продовжує існувати.

Поряд з цим, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Апеляційний суд також погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі анкетні дані останніх, які ще не були допитані в судовому засіданні.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника в частині наявності в обвинуваченого позитивних характеризуючих даних, постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків (дружини, малолітніх та неповнолітніх дітей), оскільки ці обставини жодним чином не спростовують і не зменшують встановлені судом ризики, передбачені ст.177 КПК України. До того ж, такі дані жодним чином не підтверджуються наданими матеріалами.

Посилання ж сторони захисту на те, що обвинувачений має захворювання шлункової системи, що потребує постійного медичного контролю, саме по собі є необгрунтованим, оскільки доказів неможливості перебування на теперішній час обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою чи неможливості надання належної медичної допомоги в умовах пенітенціарної системи стороною захисту суду надано не було.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинення та запобігання ймовірним ризикам у майбутньому.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4