ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 Справа №607/8255/23

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисникаадвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представників потерпілої-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000011 від 03.01.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженої, працюючої приватним підприємцем, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2023 року приблизно о 09 годині 20 хвилин водій ОСОБА_4 керувала технічно - справним автомобілем марки "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Шпитальна в м. Тернопіль в напрямку до перехрестя вул. Шпитальна - вул. Острозького зі швидкістю 14 км/год., наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Шпитальна - вул. Острозького, на якому ОСОБА_4 необхідно було виконати поворот ліворуч на вул. Острозького та рухатись в напрямку вул. Микулинецька.

Під час руху ОСОБА_9 не була достатньо уважною, не стежила належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, чим порушила вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України).

В цей час на нерегульований пішохідний перехід, що знаходиться по вул. Острозького, позначений дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 ПДР України, вийшла ОСОБА_6 , яка рухалась справа-наліво, відносно руху автомобіля "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в спокійному темпі ходьби, перпендикулярно до повздовжніх елементів п. ч. д.

Так, виконуючи маневр повороту ліворуч та маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась в межах нерегульованого пішохідного переходу, перед автомобілем "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 16.2, 18.1 ПДР України, не вжила своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого нею транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинила наїзд на пішохода передньою лівою частиною транспортного засобу, а саме декоративною накладною переднього бамперу.

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, а саме: черепно-мозкову травму із переломом кісток склепіння черепа та його основи справа, із забиттям головного мозку середнього (в епікризі - "легкого") ступеня важкості (за клінічною класифікацією), розвитком "малого" крововиливу на тверду мозкову оболонку потиличної частини правої півкулі голови мозку, із зовнішніх ушкоджень "забої м`яких тканин потилиці", які за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння (п. п. 2.1, 2.1.1 /а/, 2.1.2, 2.1.3 /б/ "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995).

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 16.2, 18.1 ПДР України перебуває у причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнала повністю та підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини його скоєння. Показала, що 02.01.2023 року вранці, керуючи автомобілем марки "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із невеликою (допустимою) швидкістю по вулиці Шпитальна в м. Тернопіль в напрямку до перехрестя вказаної вулиці із вулицею Острозького, виконуючи маневр повороту ліворуч на вулицю Острозького, через проміні сонця, які їй засліпили повноцінний огляд проїзної частини дороги, вона не вчасно виявила ОСОБА_6 , яка в цей час переходила проїзну частину дороги, а коли побачила останню, то негайно вдалася до екстреного гальмування керованого нею транспортного засобу, втім запобігти наїзду на пішохода їй не вдалося, від чого ОСОБА_6 впала на асфальт та отримала тілесні ушкодження, після чого вона відразу вийшла із салону свого автомобіля та намагалась допомогти ОСОБА_6 . Під час свого допиту обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому та пояснила, що після вказаної ДТП вона спілкувалася із потерпілою та матеріально допомагала їй шляхом здійснення грошових переказів через АТ "Укрпошта" за реквізитами ОСОБА_6 . Також під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена вибачилась перед потерпілою, зазначила про те, що шкодує з приводу вчиненого, просила суворо її не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доводиться зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, а саме:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка показала суду, що 02.01.2023 року близько 09 год. 30 хв., коли вона переходила проїзну частину дороги через пішохідний перехід по вул. Острозького в м. Тернопіль, на неї здійснив наїзд автомобіль сірого кольору, від чого її відкинуло та вона впала на асфальт. Також під час свого допиту потерпіла зазначила, що жодного матеріального відшкодування від водія вказаного автомобіля - ОСОБА_4 через перекази грошових коштів на АТ "Укрпошта" вона отримувати не бажала, а також просила врахувати, що після вказаної події у неї розпочались значні проблеми зі здоров`ям та вона втратила можливість додаткового заробітку. Щодо міри покарання обвинуваченій поклалась на розсуд суду, якщо дане кримінальне правопорушення є таким, що вчинено з необережності. Поданий цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримала повністю та просила задовольнити із наведених у ньому підстав та мотивів;

- протоколом огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) від 02.01.2023 року з доданими до нього план-схемою та таблицею ілюстрацій, згідно з яким слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , було оглянуто місце ДТП проїзна частина дороги по вул. Острозького поблизу будинку №32, зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення, слідову інформацію та транспортний засіб марки "Nissan Leaf", номерний знак НОМЕР_2 ;

- висновком експерта від 09.01.2023 року №24 за результатами проведеної судово-медичної експертизи, згідно з яким: при газохроматографічному дослідженні взірця крові гр. ОСОБА_4 , відібраного в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР 02.01.2023 о 10 год. 55 хв., - метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;

- висновком експерта від 19.01.2023 року №СЕ-19/120-23/193-ІТ за результатами проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи, згідно з яким: під час безпосереднього огляду експертом автомобіля NISSAN Leaf, р.н. НОМЕР_2 , на поверхні його кузова виявлено сліди, які можуть вважатися характерними для контактування транспортного засобу з тілом пішохода під час наїзду; первинний контакт при наїзді на пішохода відбувся передньою лівою частиною автомобіля NISSAN Leaf, р.н. НОМЕР_2 , на відстані наближено 62-79 см від його повздовжньої осі (декоративною накладкою переднього бампера); наїзд автомобіля NISSAN Leaf, р.н. НОМЕР_2 , на пішохода відбувся у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини дороги на смузі руху до вул. Микулинецька. У поздовжньому напрямку в місці, що дещо передує кінцевому розташуванню частини автомобіля NISSAN, яка контактувала з пішоходом в момент наїзду, зафіксованого у протоколі огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) під умовним позначенням №1, якщо переміщатись в напрямку руху цього автомобіля під час наїзду; встановити в абсолютних величинах місце наїзду автомобілем на пішохода не надається можливим в зв`язку з відсутністю уточнюючої слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця пригоди;

- висновком експерта від 19.01.2023 року №СЕ-19/120-23/194-ІТ за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, згідно з яким: на момент експертного дослідження система рульового керування наданого на дослідження транспортного засобу перебуває в працездатному стані. Невідповідності вимогам п. 31.4.2 (Рульове керування) Правил дорожнього руху України не виявлено; на момент експертного дослідження робоча гальмівна система наданого на дослідження транспортного засобу перебуває в працездатному стані. Невідповідностей вимогам п. 31.4.1 (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України не виявлено; на момент експертного дослідження несправностей (невідповідностей) системи рульового керування та робочої гальмівної системи наданого на дослідження транспортного засобу не виявлено, а тому питання про час виникнення несправностей, вплив на керування транспортним засобом, можливість виявлення водієм та перебування в причинному зв`язку з настанням ДТП позбавленні технічного змісту і по цій причині не вирішувались;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.02.2023 року з доданими до нього план-схемою та таблицею ілюстрацій, проведеного за участю понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також свідка ОСОБА_4 , у ході якого остання показала та розказала про обставини ДТП за її участі, яка мала місце 02.01.2023 року приблизно о 09 год. 20 хв. по вул. Острозького в м. Тернопіль, вказала на місце наїзду керованого нею транспортного засобу марки "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода, місце виходу пішохода на проїзну частину дороги, відтворила траєкторію та темп руху потерпілої з моменту початку руху до місця наїзду, а також відтворила траєкторію та швидкість руху з моменту початку руху до місця наїзду;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.03.2023 року, згідно з яким слідчий СУ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 у період часу з 14 год. 00 хв. до 14 год. 15 хв. у приміщенні КНП "ТМКЛШД", розташованої за адресою: м. Тернопіль, вул. Шпитальна, 2, керуючись ст.ст. 103-107, ст.165 КПК України, у присутності медичного реєстратора ОСОБА_15 на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.02.2023 року у справі №607/2331/23, отримав тимчасовий доступ до медичної карти стаціонарного хворого №17 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- додатком до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.03.2023 року описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 13.03.2023 року, згідно з яким було вилучено медичну карту стаціонарного хворого №17 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом огляду документів від 13.03.2023 року, згідно з яким слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 проведено огляд документа у кримінальному провадженні №0000011 від 03.01.2023 року, а саме - медичної карти стаціонарного хворого №17, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , КНП "ТМКЛШД";

- висновком експерта від 16.03.2023 року №СЕ-19/120-23/2066-ІТ за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, згідно з яким: при заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Nissan Leaf повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України; при заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля Nissan Leaf, з моменту виникнення небезпеки для руху (виходу пішохода на проїзну частину дороги), мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останнього; при заданому слідством комплексі вихідних даних, на момент проведення експертизи невідомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля Nissan Leaf діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, і такі його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам вказаного пункту Правил; в даній дорожньо-транспортній ситуації, невідповідність дій водія автомобіля Nissan Leaf вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходилася в причинному зв`язку з настанням даної ДТП; при встановлених обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди та заданому слідством комплексі вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля Nissan Leaf вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто причиною настання цієї дорожньо-транспортної пригоди наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору, були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля Nissan Leaf вказаним вимогам пункту цих Правил;

- висновком експерта від 20.03.2023 року №211 за результатами проведеної судово-медичної експертизи, згідно з яким: за даними медичної карти № 17 стаціонарного хворого, у ОСОБА_6 за період стаціонарного лікування 02-20.01.2023 в КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги", на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження, результатів комп`ютерної томографії було встановлено черепно-мозкову травму із переломом кісток склепіння черепа та його основи справа, із забиттям головного мозку середнього (в епікризі - "легкого") ступеня важкості (за клінічною класифікацією), розвитком "малого" крововиливу над тверду мозкову оболонку потиличної частки правої півкулі головного мозку; із зовнішніх ушкоджень описано - "забої м`яких тканин потилиці"; виявлені у ОСОБА_6 ушкодження, зважаючи на їх характер і морфологічні властивості, відсутність ознак консолідації (зрощення) перелому, утворились від дії тупого предмета незадовго до її госпіталізації у лікувальний заклад, не виключено у вказаний в постанові термін; виявлені у ОСОБА_6 травматичні зміни в ділянці голови за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння (п. п. 2.1, 2.1.1 /a/, 2.1.2, 2.1.3 /б/ "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" - МОЗ України, Київ, 1995); утворення виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди не виключається;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2023 року з доданою до нього план-схемою, проведеного за участю понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , представників потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також потерпілої ОСОБА_6 , у ході якого остання розповіла про обставини ДТП яка мала місце 02.01.2023 року приблизно о 09 год. 20 хв. по вул. Острозького в м. Тернопіль, вказала на місце наїзду, місце виходу на нерегульований пішохідний перехід, а також відтворила траєкторію та темп свого руху з моменту свого руху до місця наїзду;

- висновком експерта від 13.04.2023 року №СЕ-19/120-23/4100-ІТ за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи із доданою до нього масштабною схемою, згідно з яким: в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Nissan Leaf повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України; при заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля Nissan Leaf, з моменту виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід на нерегульованому Т-подібному перехресті, діючи відповідно до вимог п. п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода, щоб дати дорогу останній і завад технічного характеру для цього у його водія не було; при заданому слідством комплексі вихідних даних, на момент проведення експертизи, невідомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля Nissan Leaf діяти відповідно до вимог п. п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України, його дії в умовах виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вказаним вимогам цих Правил; враховуючи задані слідством обставини дорожньо-транспортної пригоди та комплекс вихідних даних, в цій дорожній ситуації, невідповідність дій водія автомобіля Nissan Leaf вимогам п. п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходилася у причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди; при встановлених слідством обставинах дорожньо-транспортної пригоди та заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, дії водія автомобіля Nissan Leaf не відповідали вимогам п. п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України та невідповідність яким знаходилася у причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Також з метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено інші подані державним обвинувачем документи з матеріалів даного кримінального провадження, а саме: ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.01.2023 року та 15.02.2023 року, постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 про визнання речових доказів від 13.03.2023 року.

На переконання суду, вказані письмові документи хоча і не підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки є процесуальними документами складеними під час досудового розслідування, проте підтверджують законність і правомірність проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Отже, вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується показами допитаних у судовому засіданні обвинуваченої та потерпілої, дослідженими судом безпосередньо висновками експертів за результатами проведених судових експертиз, протоколами слідчих дій, а також іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою та підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість обвинуваченої у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є доведеною та кваліфікує її дії за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, із середньою освітою, заміжня, працює приватним підприємцем, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання у АДРЕСА_2 заяв та скарг від сусідів та жителів села на неї не поступало.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винної, її вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання згідно із ч.1 ст.66 КК України, суд відносить щире каяття обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ч.1 ст.67 КК України, не встановлено.

Відповідно до роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 25.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину.

Як встановлено у судовому засіданні, обвинувачена одразу після вчинення наїзду на потерпілу, зупинившись, вчиняла дії, спрямовані на усунення загрози для життя та здоров`я потерпілої, та в подальшому вживала заходів для відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність призначення обвинуваченій додаткового покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про недоцільність його застосування, у зв`язку з урахуванням обставин скоєного злочину, який вчинено з необережності, характеру допущених ОСОБА_4 порушень Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, відсутності обставин, які обтяжують покарання, даних про систематичний характер порушення обвинуваченою вимог ПДР України.

Водночас, із урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставин даного кримінального провадження, особи винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, вчинила кримінальне правопорушення із необережності, вибачилася перед потерпілою, а також беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченої у період його дії, покласти на неї передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції обвинуваченої ОСОБА_4 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою впродовж іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб остання довела своє виправлення, а покладення на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченої.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Стосовно пред`явленого цивільного позову у даному кримінальному провадженні, суд приходить до наступних висновків.

Так, у даному кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_6 , в інтересах якої діє її представник адвокат ОСОБА_7 , звернулась до суду із цивільним позовом до ОСОБА_4 та ПрАТ "СК "Універсальна" про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме матеріальної шкоди у розмірі 7712,21 гривень та моральної шкоди у розмірі 700000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог до ПрАТ "СК "Універсальна" щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7712,21 грн. та моральної шкоди у розмірі 385,61 грн. зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.01.2023 року приблизно о 09 год. 20 хв. по вул. Острозького в м. Тернопіль, потерпіла ОСОБА_6 понесла витрати на придбання медикаментів та засобів лікування на загальну суму 7712,21 грн., а тому, зважаючи на те, що ОСОБА_6 було заподіяно шкоду у ДТП внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , в останньої настала цивільно-правова відповідальність з відшкодування заподіяної шкоди, яка на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ "СК "Універсальна" (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210455724).

Вимоги щодо відшкодування обвинуваченою ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 699614,39 грн. обґрунтовані тим, що в результаті дій обвинуваченої, з вини якої сталася ДТП, потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які призвели не тільки до фізичних страждань, а й завдали душевних страждань, оскільки потерпіла перенесла сильні моральні переживання внаслідок психологічного, фізичного та морального стресу у зв`язку із заподіяною їй травмою голови, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я. Також зазначено, що внаслідок травми потерпіла ОСОБА_6 переживала сильне хвилювання та емоційний дискомфорт, який супроводжувався почуттям розгубленості, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя, а також за своє майбутнє. Крім того, в обґрунтування позову вказано, що станом на день ДТП ОСОБА_6 працювала головним бухгалтером у ДП "Тернопільський експертно-технічний центр Держпраці", втім після отриманої травми та лікування її наслідків потерпіла не мала змоги ходити на роботу та працювати, оскільки в неї були сильні головні болі, постійне головокружіння та запаморочення, загальна слабкість та втома, а тому ОСОБА_6 була вимушена з 30.03.2023 року звільнитись з роботи, оскільки стан її здоров`я не дозволяв їй працювати та продовжувати звичний спосіб життя. В позові зазначено, що внаслідок травми позивач втратила роботу та будь-який дохід, втім продовжує приймати ліки, які були призначені їй лікуючим лікарем КНП "ТКЛШД" згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №17, у зв`язку з чим потерпіла постійно витрачає зі своїх заощаджень значні кошти на придбання медикаментів, продуктів харчування та оплату комунальних послуг. Крім того, позовні вимоги мотивовані тим, що станом на сьогоднішній день, внаслідок ДТП у потерпілої ОСОБА_6 не відновилась працездатність, постійна депресія та тривога, відсутність здорового сну та апетиту, постійне відчуття страху та нервового напруження, відсутність інтересу до спілкування з оточуючими людьми.

Від представника цивільного відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" - ОСОБА_18 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 у справі 607/8255/23 в частині вимог до ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна", обґрунтовуючи свою позицію тим, що ОСОБА_6 у визначеному ч.1 ст.35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку та строк не зверталася до страхової компанії з письмовою заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди, а тому в ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" не виникло обов`язку з відшкодування завданої матеріальної шкоди. Також представник цивільного відповідача зазначила, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, оскільки потерпілою ОСОБА_6 не надано доказів, які б підтверджували заявлені нею витрати.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представники-адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні цивільний позов визнала частково.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Потерпілим за цим Законом (п.1.3 ст.1) є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1. ст.23 Закону).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля "Nissan Leaf", номерний знак НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна", про що свідчить поліс №210455724 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який міститься в матеріалах кримінального провадження. Строк дії вказаного полісу з 00 год. 00 хв. 09.08.2022 року по 08.08.2023 року включно.

Відповідно до наданих позивачем суду розрахункових документів (квитанцій та фіскальних чеків) після ДТП ОСОБА_6 були придбані медичні препарати та засоби лікування на загальну суму 7712,21 грн.

Враховуючи, що відповідальність ОСОБА_4 , як водія забезпеченого транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна", відповідальність за цю шкоду слід покласти на страховика, оскільки в силу вимог ст.1, 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює таку виплату потерпілій в ДТП особі.

Надаючи оцінку доводам представника цивільного відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" стосовно того, що цивільний позивач (потерпіла) ОСОБА_6 всупереч встановленого статтею 35 Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон України №1961-IV) порядку не зверталася до страхової компанії з письмовою заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди, а тому в ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" не виникло обов`язку з відшкодування завданої матеріальної шкоди, то суд вважає такі твердження безпідставними та помилковими, з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 35 Закону України №1961-IV регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Поряд з цим, визначений вказаним Законом порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає права особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Застосування положень Закону України №1961-IV у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого. Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Законодавець установлює дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону №1961-IV, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так, згідно з п. 36. 1. ст. 36 Закону №1961-IV, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення із заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК України.

Водночас у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмета доказування. У цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-IV, не є обов`язковим.

Такі висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі №333/384/20, від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15.

Встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" не зверталася. Із позовом до суду вона звернулася 18.05.2023 року, після передачі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України до суду, по спливу строку, передбаченого ст.35 Закону №1961-IV. Тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні не може бути підставою для позбавлення цивільного позивача від права на вирішення по суті питання про відшкодування завданої майнової шкоди унаслідок ДТП.

Отже, той факт, що із заявою про виплату страхового відшкодування потерпіла не зверталася, не обмежує її права на відшкодування шкоди. Не скориставшись правом на звернення безпосередньо до страховика, потерпіла ОСОБА_6 звернулася до суду з позовними вимогами, зокрема про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тому вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином, суд вважає, що заявлений потерпілою цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі на суму 7712,21 грн., оскільки вказана сума підтверджується доданими до позовної заяви копіями квитанцій та фіскальних чеків з аптечних закладів, яку слід стягнути із цивільного відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" на користь ОСОБА_6 .

Крім цього, згідно з ч.1, п.п.1,2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно постанови від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст. 26-1 Закону України №1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Судом встановлено, що страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю, становить 7712,21 грн., а тому у відповідності до положень ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з цивільного відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 385,61 грн. (7712,21 * 5%).

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення дорожня-транспортна пригода за участю водія і пішохода, де, по зрівнянню з водієм, пішохід є найменш захищеним. При цьому, в першу чергу, на водія покладається обов`язок забезпечити дотримання правил безпеки руху, слідкувати за дорожньою обстановкою і своєчасно приймати відповідні заходи у разі її зміни. Вказаних вимог водій ОСОБА_4 не дотрималася і допустила порушення Правил дорожнього руху України. В результаті даного ДТП піддане небезпеки життя та здоров`я людини, які відповідно до ст.3 Конституції України, визнаються найголовнішими соціальними цінностями.

При визначенні розміру завданої потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди, суд, із врахуванням характеру, обсягу та тривалості фізичного болю та страждань, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тривалості лікування потерпілої, глибини та тривалості душевних страждань потерпілої, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, які також призвели і до емоційного стресу, вимушеної втрати потерпілою звичайного способу життя, внаслідок чого вона змушена докладати значних додаткових зусиль для його організації та відновлення свого душевного стану, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану з урахуванням вимушених змін у її житті, і завданих у зв`язку із цим моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконання про те, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, в розмірі 300000грн.

Також у відповідності до вимог частини четвертої статті 174 КПК України слід скасувати арешт на автомобіль Nissan Leaf, ВО 7701 СІ, 2015 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , є ОСОБА_19 , а фактичним володільцем - ОСОБА_4 , в частині позбавлення права розпорядження та відчуження, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.01.2023 року у справі №607/373/23 (ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2023 року у справі №607/2515/23 арешт скасовано частково у частині позбавлення права користуватися вказаним транспортним засобом).

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - слід залишити у володільця - ОСОБА_4 ; один оптичний диск, медичну картку стаціонарного хворого №17, виконану на ім`я ОСОБА_6 , - слід залишити у володільця - КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги".

Крім цього, слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні: судової транспортно-трасологічної експертизи від 19.01.2023 року №СЕ-19/120-23/193-ІТ в розмірі 1510,24 гривні; судових автотехнічних експертиз від 19.01.2023 року №СЕ-19/120-23/194-ІТ в розмірі 1132,68 гривень; від 16.03.2023 року №СЕ-19/120-23/2066-ІТ в розмірі 1510,24 гривні; від 13.04.2023 року №СЕ-19/120-23/4100-ІТ в розмірі 3824,00 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 370, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 75, 76, 286 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженої.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) в інтересах якої діє її представник адвокат ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ) та ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" (, 01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, 9) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" на користь потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 7712 (сім тисяч сімсот дванадцять) грн. 21коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" на користь потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 385 (триста вісімдесят п`ять) грн. 61коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 300000 (триста тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог за цивільним позовом відмовити.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт на автомобіль Nissan Leaf, ВО 7701 СІ, 2015 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , є ОСОБА_19 , а фактичним володільцем - ОСОБА_4 , у частині позбавлення права розпорядження та відчуження, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.01.2023 року у справі №607/373/23, - після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - залишити у володінні обвинуваченої ОСОБА_4 ;

-один оптичний диск, медичну картку стаціонарного хворого №17, виконану на ім`я ОСОБА_6 , - залишити у володільця - КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги".

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні: судової транспортно-трасологічної експертизи від 19.01.2023 року №СЕ-19/120-23/193-ІТ в розмірі 1510,24 гривні; судових автотехнічних експертиз від 19.01.2023 року №СЕ-19/120-23/194-ІТ в розмірі 1132,68 гривень; від 16.03.2023 року №СЕ-19/120-23/2066-ІТ в розмірі 1510,24 гривні; від 13.04.2023 року №СЕ-19/120-23/4100-ІТ в розмірі 3824,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1