ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3083/23 Справа № 175/2280/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289,за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області віл 11 липня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, зареєстрованого по

АДРЕСА_1 , проживає за адресою: по

АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України, який проживає по

АДРЕСА_3 ,

раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

громадянки України, яка зареєстрована по АДРЕСА_4 , проживає по АДРЕСА_5 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок змінити та зазначити в мотивувальній та резолютивній частині вироку, що цивільний позов не заявлено, а також що висновок експерта №19/104-7/3/276 не підтверджує винуватість жодної особи.

У резолютивній частині вироку зазначити, що вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинувачених, у той же час зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що в порушенням вимог ч. 3 ст. 374 КПК України у вироку не зазначено даних про цивільний позов та строк і порядок набрання вироком законної сили. Зазначає, що судом не прийнято процесуального рішення щодо заявленого стороною обвинувачення клопотання про дослідження доказу експертного висновку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області віл 11 липня 2023 року скасувати, перекваліфікувати його дії на ч. 3 ст. 185 КК України та призначити більш м`яке покарання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду. Вважає, що судом не надана належна оцінка його показанням про те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не могли заздалегідь знати про його наміри, оскільки ОСОБА_13 відійшов в туалет, і в цей час побачив дробину, за допомогою якої переліз через паркан, де побачив, що на подвір`ї нікого не має, і лише тоді в нього виник умисел на вчинення крадіжки. Також зауважує, що потерпіла за віком та вагою не могла перелізти через паркан і переслідувати його. Наполягає на тому, що його дії були непомітними для інших осіб та носили таємний характер, а свідки події відсутні.

Не погоджується з кваліфікацією своїх дій та вважає, що останні необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки, на його думку, стороною обвинувачення та судом не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено відкрито.

Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки слідчі дії на місці події фактично не проводились, протокол підписаний понятими, які безпосередньої участі у слідчій дії не приймали. Крім того зазначає, що при затриманні він був допитаний без захисника, що вважає істотним порушенням. Протокол пред`явлення для впізнання потерпілій вважає недопустимим доказом, оскільки пред`явлені особи не були схожі між собою.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року і остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зараховано час попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 01 травня по 29 червня 2020 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, із покаранням у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, призначеним за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року, остаточно, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.

ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року шести місяців іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Обвинувачених визнано винними та засуджено за те, що за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, ОСОБА_13 і ОСОБА_11 , будучи раніше судимими за умисні злочини, належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали і 01 березня 2020 року, приблизно о 14.00 годині, разом із ОСОБА_12 перебували поблизу приналежного ОСОБА_14 будинку АДРЕСА_6 , де у ОСОБА_15 виник умисел, спрямований на крадіжку чужого майна та він запропонував ОСОБА_16 і ОСОБА_12 сприяти йому у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, спостерігати за навколишньою обстановкою та, у разі необхідності, попередити його про появу сторонніх осіб, власників будинку або власників сусідніх будинків.

На пропозицію ОСОБА_15 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 погодилися, й таким чином вступили у попередню змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, приналежного родині ОСОБА_17 .

Реалізуючи умови попередньої злочинної змови, ОСОБА_13 і ОСОБА_11 зайшли на територію земельної ділянки АДРЕСА_7 вказаного садівничого товариства, яка належить ОСОБА_18 і яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_19 , підійшли до огорожі будинку АДРЕСА_6 і, з метою полегшення потрапляння до подвір`я цього будинку зігнули верхню частину секції паркану, виготовленого з металевого профілю. Після цього ОСОБА_13 , реалізуючи умови злочинної змови, переліз через паркан і потрапив до подвір`я будинку АДРЕСА_6 , де помітив металеву складну трьохсекційну драбину марки «Kraus Tribilo 3x9» вартістю 2459,60 грн., яку передав через паркан ОСОБА_16 , а останній поклав її на землю біля паркану.

У цей час ОСОБА_12 знаходилася на межі ділянки № 152 та парка «Дружби» та спостерігала за навколишньою обстановкою, забезпечуючи безперешкодне вчинення співучасниками кримінального правопорушення.

ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати умови попередньої змови, пройшов по подвір`ю, увійшов до веранди та через вхідні двері незаконно проник у приміщення будинку АДРЕСА_6 , де виявив цінні речі, а саме: у кухні - ноутбук «Lenovo» моделі «Ideapad S540-151WL» вартістю 19599 грн. із сумкою, зарядним пристроєм і комп`ютерною мишкою; у спальній кімнаті - телевізор «Samsung», які визначив предметом злочинного посягання.

Під час перебування ОСОБА_15 у вказаному будинку, ОСОБА_11 , діючи відповідно до відведеної йому ролі, знаходячись на території земельної ділянки № НОМЕР_1 , з метою з`ясування обстановки та виявлення можливих очевидців кримінального правопорушення, підійшов до будинку АДРЕСА_7 , де біля входу зустрів власницю ОСОБА_18 . Бажаючи відволікти увагу останньої та забезпечити таємність дій ОСОБА_15 , ОСОБА_11 розпочав бесіду із ОСОБА_18 і покликав до себе ОСОБА_20 , яка також приєдналася до бесіди з ОСОБА_18 , що тривала приблизно 15 хвилин.

Незважаючи на спроби ОСОБА_9 і ОСОБА_12 відволікти увагу ОСОБА_18 , остання помітила на території своєї земельної ділянки металеву драбину, яку до цього було вкрадено у ОСОБА_19 , а також загнутий край металевого паркану ділянки АДРЕСА_6 , та запідозрила ОСОБА_9 і ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення. Не повідомляючи останнім про свою підозру, ОСОБА_18 пішла до сусідки ОСОБА_21 , яка знаходилася у будівлі правління Садівничого товариства «Авіатор», та остання на її прохання зателефонувала ОСОБА_19 і повідомила про можливе перебування у будинку АДРЕСА_6 сторонніх осіб та попросила приїхати додому.

ОСОБА_11 і ОСОБА_20 у відсутність ОСОБА_18 , протягом 10-15 хвилин продовжували перебувати на ділянці № 152 і спостерігати за обстановкою, після чого, не дочекавшись повернення співучасника ОСОБА_15 з будинку АДРЕСА_6 , узяли із собою викрадену у ОСОБА_19 драбину і покинули місце вчинення кримінального правопорушення, та того ж дня продали драбину раніше незнайомому чоловіку, виручивши за неї 200 грн.

Таким чином ОСОБА_11 і ОСОБА_20 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище, а ОСОБА_11 - вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, таємно викрали металеву складну трьохсекційну драбину марки «Kraus Tribilo 3x9» вартістю 2459,60 грн., чим завдали потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У свою чергу ОСОБА_22 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_6 і продовжуючи реалізовувати умови попередньої змови на таємне викрадення чужого майна, поклав до спеціальної сумки ноутбук «Lenovo» моделі «Ideapad S540-151WL», зарядний пристрій до нього та комп`ютерну мишку, після чого зірвав із кріплень телевізор «Samsung» і вийшов із вказаним майном на подвір`я, де, поклавши телевізор на штабель дошок, що знаходилися на подвір`ї біля паркану, перекинувши сумку із ноутбуком через плече, переліз через паркан і почав перетягувати через паркан телевізор.

У цей час ОСОБА_13 був помічений потерпілою ОСОБА_19 , яка повернулася до будинку за викликом сусідів, підбігла до нього та схопила за одяг. Усвідомлюючи, що його дії перестали носити таємний характер і розуміючи, що йому не вдасться покинути місце вчинення кримінального правопорушення з усім майном, яке він планував викрасти, ОСОБА_13 облишив телевізор на штабелі дошок, вирвався від ОСОБА_19 та із ноутбуком «Lenovo» вартістю 19599 грн., сумкою та зарядним пристроєм до нього, які не мають матеріальної цінності для потерпілої, втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_13 , вчиняючи дії, які не охоплювалися умовами попередньої змови з ОСОБА_23 і ОСОБА_12 на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів вказаними речами та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши змогу розпорядитися викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Того ж дня, тобто 01 березня 2020 року, обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 заклали викрадений ноутбук і зарядний пристрій до нього до ломбарду ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, ОСОБА_24 », розташованого по вул. Василя Сухомлинського, 48а/1 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, отримавши грошові кошти в сумі 4000 грн., які витратили на власні потреби.

В результаті злочинних дій ОСОБА_15 , ОСОБА_9 і ОСОБА_12 потерпілій ОСОБА_19 було заподіяно матеріальну шкоду в загальному розмірі 22058,60 грн.

Вказані дії ОСОБА_15 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України як грабіж, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Вказані дії ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , кожного окремо, судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, а дії ОСОБА_9 також як вчинену повторно.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора і наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав, проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого заперечував та просив залишити її без задоволення; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав, а апеляційну скаргу прокурора просили вирішити на розсуд суду; колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, вирок суду оскаржений лише обвинуваченим ОСОБА_6 в частині, що стосується визнання його винуватим та засудження за ч. 3 ст. 186 КК України, у зв`язку із чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , які зводяться до обгрунтування того, що його дії не були відкритими, а відтак кваліфікація їх як грабежу за ч. 3 ст. 186 КК України є помилковою, колегія суддів оцінює їх як безпідставні і натомість вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 01.03.2020 року, згідно із яким ОСОБА_19 повідомила про крадіжку її майна з буд. АДРЕСА_6 , вчинену невідомою особою 01.03.2020 року у період часу з 10.00 години до 15.00 години (т. 1 а.с. 9);

- протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року з фото-таблицею до нього, згідно із яким під час огляду будинку АДРЕСА_6 було виявлено та вилучено 5 слідів папілярних візерунків з телевізору на 5 липких стрічках і 1 слід папілярного візерунку з ручки вхідних дверей (т. 1 а.с.10-20);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1445-20 від 26.03.2020 року, відповідно до якого станом на 01.03.2020 року ринкова вартість ноутбуку марки «Lenovo Ideapad» моделі «S540-151WL» становить 19599 грн. (т. 1 а.с. 58-63);

- протоколом огляду предмету від 25.03.2020 року, з фото-таблицею до нього, згідно із яким у присутності понятих потерпіла ОСОБА_19 добровільно надала для огляду ноутбук «Lenovo Ideapad» моделі «S540-151WL» у корпусі сірого кольору (т.1 а.с. 65-69,70-72);

- протоколом огляду речей від 23.03.2020 року, відповідно до якого у присутності понятих у приміщенні ПТ «Ломбард ОНІКС Анохіна, Яценко» оглянуті: Договір про надання фінансового кредиту під заставу № 15.337991/0 від 01.03.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_9 , заклав під заставу ноутбук «Lenovo S540», за що отримав 4000 грн.; диск-накопичувач «Verbatim DVD-R 47GB 16X Speed vitesse velocida», 120min із відеозаписом із камери спостереження ломбарду за 01.03.2020 рік (т. 1 а.с. 78-80);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2020 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_25 серед інших осіб, за волоссям, очима та формою носа впізнала ОСОБА_9 і ОСОБА_15 як осіб, які 01.03.2020 року заклали до ломбарду ноутбук «Lenovo» (т. 1 а.с. 85-88);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.05.2020 року і відеозаписом цієї слідчої дій (на диску), з яких убачається, що свідок ОСОБА_18 упізнала серед інших осіб ОСОБА_9 як чоловіка, котрого бачила 01.03.2020 року (т. 1 а.с. 108-111,112);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.05.2020 року і відеозаписом цієї слідчої дій (на диску), з яких убачається, що потерпіла ОСОБА_19 упізнала серед інших осіб ОСОБА_15 як чоловіка, який 01.03.2020 року відкрито викрав з її домоволодіння ноутбук «Lenovo» (т. 1 а.с. 113-116, 117);

- протоколом проведення слідчого експерименту, з фото-таблицею до нього від 14.05.2020 року, відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_13 у присутності понятих і потерпілої ОСОБА_19 детально розповів і показав про обставини, що мали місце 01.03.2020 року та зазначив, що коли вийшов на подвір`я з наміром перелізти через паркан, почув галас жінки, яка йому кричала та вимагала зупинитися. У зв`язку з цим він залишив телевізор і лише з ноутбуком втік до парку (т. 1 а.с. 160-163,164-167);

- висновком експерта № 2298-20 від 27.05.2020 року, відповідно до якого станом на 01.03.2020 року ринкова вартість металевої драбини 3-х секційної універсальної марки «Krause Tribilo 3x9» становить 2459,60 грн. (т. 1 а.с. 176-179);

- протоколом огляду предмету від 03.06.2020 року, з фото-таблицею до нього, з яких убачається, що в цей день з 12.00 години до 12.35 години у службовому кабінеті № 14 ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у присутності понятих оглянуто LED-телевізор «Samsung» моделі UE32F5500AK у корпусі чорного кольору, добровільно наданий потерпілою ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 182-184,185-186);

- висновком експерта № 2369/20 від 03.06.2020 року, відповідно до якого станом на 01.03.2020 року ринкова вартість LED-телевізора «Samsung» моделі UE32F5500AK, тип UE32F5500, 32 діагоналі, чорного кольору, придбаного у 2014 році, становить 6980,80 грн. (т. 1 а.с. 191-194);

- показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка вказала, що 01.03.2020 року близько 14.00 години їй зателефонувала сусідка ОСОБА_26 та повідомила, що у її будинку крадії. Терміново, за 5-7 хвилин, вона повернулася додому і побачила ОСОБА_15 , у якого на плечі була сумка з її ноутбуком, який, перебуваючи за зігнутим металевим парканом, намагався витягти приналежний їй телевізор «Samsung» та ігрову приставку. Вона почала кричати щоб він залишив телевізор і відштовхнула його рукою, а потім почала телефонувати у поліцію. Після цього ОСОБА_13 залишив телевізор і став тікати у сторону парку «Дружби». Перескочивши через паркан, вона побігла слідом за ним, намагалася його наздогнати та голосно кричала, однак, обвинувачений зник із поля її зору і втік;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка у суді пояснила, що у березні 2020 року, точної дати та часу не пам`ятає, до неї звернулася сусідка ОСОБА_18 і повідомила, що на території ділянки ОСОБА_19 знаходяться злодії та попросила зателефонувати господині. Також вона бачила, як зі сторони парку «Дружба» біля паркану ділянки потерпілої ходили чоловік і жінка, відстань до них була метрів 30, та на її запитання, що вони там роблять, їй відповіли нецензурною лайкою;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка у суді пояснила, що на початку березня 2020 року в обідній час вона знаходилася на своїй дачній ділянці АДРЕСА_7 , чоловік і жінка, схожі на ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , всіляко її відволікали, перешкоджали вийти з двору. Перед цим, бачила, що у сусідів ОСОБА_27 пошкоджений паркан і з їх ділянки АДРЕСА_6 були чутні підозрілі звуки, через що вона припустила, що на ділянці № 151 перебувають крадії. Також вона бачила чоловіка, який із сумкою на плечі вискочив через паркан із ділянки № НОМЕР_2 , а за ним, перескочивши паркан, з криками бігла потерпіла ОСОБА_17 .

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеність вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його дії були таємними та непомітними для інших, внаслідок чого він вбачає у них ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони полягають у переоцінці окремих доказів, із наданням їм тенденційної оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту, та ігноруванні решти доказів в їх сукупності і системності.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, злочинні дії обвинуваченого на початку носили таємний характер, втім у подальшому він був викритий потерпілою ОСОБА_19 , яка повернулася до свого будинку за викликом сусідів, підбігла до ОСОБА_15 та схопила за одяг, а отже дії останнього стали відкритими. Після цього, ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що його дії перестали носити таємний характер і розуміючи, що йому не вдасться покинути місце вчинення кримінального правопорушення з усім майном, яке він намагався викрасти, продовжив свої злочинні дії відкрито, а саме залишив телевізор на штабелі дошок, вирвався від ОСОБА_19 та із рештою вказаного майна, - ноутбуком, сумкою та зарядним пристроєм, - втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені обставини поза розумним сумнівом підтверджуються дослідженими судом доказами показаннями потерпілої ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_18 , що узгоджуються між собою та з іншими доказами. У своїх показаннях останні прямо вказують на обвинуваченого ОСОБА_6 як на особу, яка була ними викрита під час незаконного заволодіння майном. Об`єктивних даних, які б спростовували ці показання, матеріали справи не містять, як відсутні і відомості про наявність у вказаних осіб будь-яких підстав оговорювати обвинуваченого.

Крім того, ці обставини узгоджуються з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.05.2020 р., у межах якого якого потерпіла ОСОБА_19 упізнала серед інших осіб ОСОБА_15 , як чоловіка, який відкрито викрав з її домоволодіння ноутбук «Lenovo». Також сам обвинувачений під час проведення слідчого експерименту від 14.05.2020 року, у присутності понятих і потерпілої детально розповів і показав про обставини, що мали місце 01.03.2020 року, зокрема зазначив, що коли він вийшов на подвір`я з наміром перелізти через паркан, то почув галас жінки, яка йому кричала та вимагала зупинитися, через що залишив телевізор і втік до парку лише з ноутбуком (т. 1 а.с. 160-167).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 185 КК крадіжкою є таємне викрадення чужого майна. При цьому основною умовою є те, що, здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 186 КК грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

При цьому, розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Вказане кореспондує правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 лютого 2019 року у справі № 629/1663/16-к (провадження № 51-6111км18), від 20 червня 2019 року справі № 264/3586/17 (провадження № 51-48км19).

Враховуючи зазначене, оскільки дії ОСОБА_6 були розпочаті як таємне викрадення майна з проникненням у житло, однак були викриті потерпілою ОСОБА_19 , яка чітко усвідомлювала характер вчинюваних обвинуваченим дій, а саме те, що останній незаконно проник до її житла та викрав її речі, через, що потерпіла підбігла до нього та схопила за одяг, однак після свого викриття ОСОБА_6 продовжував протиправні дії та покинув місце події з викраденим майном, а отже дії останнього були початі таємно, втім завідомо для ОСОБА_6 продовжені ним відкрито, кваліфікацію їх судом першої інстанції за ч. 3 ст. 186 КК України колегія суддів вважає правильною і з нею погоджується.

Аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його дії не охоплювалися умовами попередньої змови з ОСОБА_23 і ОСОБА_12 , колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки така змова не була йому інкримінована в оскаржуваному вироку.

Так, дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення майна, поєднане з проникненням у житло. З огляду на наявність у діях ОСОБА_6 ексцесу виконавця, суд першої інстанції не знайшов підстав для кваліфікації його дій як вчинених за попередньою змовою групою осіб, про що прямо зазначено у мотивувальній частині вироку. Що стосується вчиненого ОСОБА_23 і ОСОБА_12 викрадення металевої складної трьохсекційної драбини марки «Kraus Tribilo 3x9» вартістю 2459,60 грн., то співучасть у цих діях ОСОБА_6 інкримінована не була, про що також зазначено у вироку.

Аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час проведення слідчих дій, колегія суддів вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

Як видно з наданих матеріалів, після прибуття працівників поліції на місце події 01.03.2020 року о 16-00 годині, слідчим поліції у присутності двох понятих та за участю потерпілої ОСОБА_14 було проведено огляд ділянки та будинку АДРЕСА_6 , за результатами якого складено протокол, в якому детально зафіксовано та описано місце розташування, окремі виявлені об`єкти (предмети, сліди злочину, папілярні візерунки), із зазначенням їх місцезнаходження та ознак, а також здійснено фотографування, фототаблицю додано до протоколу (т. 1 а.с. 10-20). Огляд місця події проведено з дотриманням вимог ст. ст. 223, 237 КПК України, протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, які доповнень та зауважень не мали, а доводи обвинуваченого про відсутність понятих під час його проведення та фактичне проведення даної слідчої дії в іншому місці, ніж зазначене у протоколі, матеріалами справи не підтверджуються.

Посилання обвинуваченого на те, що його первинний допит було проведено без участі захисника, колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки за правилами ст. 52 КПК України участь захисника у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не є обов`язковою, а також суд у вироку не обгрунтовував свої висновки будь-якими показаннями, наданими слідчому, прокурору, що узгоджується із обмеженнями, встановленими ч. 4 ст. 95 КПК України

Доводи обвинуваченого щодо недопустимості доказу протоколу пред`явлення для впізнання від 25 березня 2020 року через несхожість за зовнішніми ознаками пред`явлених осіб, колегія суддів оцінює критично з огляду на наступне.

Так, частиною 2 ст. 228 КПК України передбачено, що особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються.

Колегія суддів не вбачає різких відмінностей між особами, пред`явленими для впізнання потерпілій ОСОБА_14 згідно із протоколом від 05 травня 2020 року, а доводи обвинуваченого у цій частині оцінює як обрану позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційного скарги обвинуваченого не вбачається.

Аналізуючи апеляційні доводи прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що не обґрунтовують необхідності зміни оскаржуваного вироку суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни або скасування судового рішення є не будь-яке порушення вимог кримінального процесуального закону, а лише таке, що мало істотний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону визнаються такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що прокурор не посилається на будь-які порушення вимог кримінального процесуального закону, що є істотними, а його доводи мають виключно формальний характер.

Так, згідно із обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні цивільний позов потерпілою не заявлявся, у зв`язку із чим не був предметом судового розгляду, а отже посилання у вироку на його відсутність належить вважати зайвим.

Доводи прокурора про те, що суд не вказав, що висновок висновок експерта № 19/104-7/3/276 не підтверджує винуватість жодної особи, не обгрунтовують його апеляційні вимоги з тих самих міркувань.

Що стосується не зазначення у вироку строку і порядку набрання ним законної сили, то цей недолік не стосується змісту прийнятого рішення, має формальний характер та не може бути підставою для зміни вироку.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3