Номер провадження: 11-кп/819/187/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/9843/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД УХВАЛА
15.01.2024 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2023 року, якою щодо,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комуна Голопристанського р-ну Херсонської обл., громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Херсон, незаміжньої, офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,
продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів до 02.02.2024 року включно щодо кожного.
Оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 02.02.2024 року включно кожному.
Не погодившись із вищевказаним рішенням суду захисники ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги.
Апеляційні скарги мотивовані доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.
Так, в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_9 та ухвалення нової ухвали про обрання щодо неї більш м`якого запобіжного заходу та зменшення розміру застави.
Зокрема, захисник зазначає про відсутність будь-яких ризиків, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження строку тримання під вартою його підзахисній.
Також, апелянт указує і на те, що прокурором не доведено того, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_9 ..
Крім того, апелянт зазначає про те, що його підзахисна раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину та є вагітною.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваної ухвали суду про продовження строку тримання під вартою щодо нього та ухвалити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.
Зокрема апелянт зазначає про те, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою головуючий не дав йому можливості оголосити своє заперечення з приводу клопотання прокурора, чим порушив його право на захист.
Крім того, апелянт зазначає про безпідставність зазначення в ухвалі про те, що він є раніше судимим, оскільки не має судимостей.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримання апеляційних скарг сторони захисту, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до такого висновку.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
За змістом ч.4, 5 ст.199 КПК України, якими суд в силу положень ч.3 ст.315 КПК України, може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставини, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Тобто обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.
При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою
щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, на сьогодні не зменшились та продовжують існувати, які виправдовують необхідність тримання під вартою обвинувачених під час судового розгляду.
В межах вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вирішується питання про доведеність або недоведеність вини особи в обсязі висунутого обвинувачення, не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, що є предметом перевірки під час судового розгляду справи у суді першої інстанції та вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті на підставі обвинувального акта.
Тому доводи ОСОБА_8 про необґрунтованість висунутого йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, позбавлені підстав.
Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 хоча і є особою раніше не судимою, однак обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, є особою неодруженою та непрацевлаштованою, що вказує на відсутність у нього постійного легального джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, а отже осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.
З матеріалів провадження щодо ОСОБА_9 вбачається те, що вона є особою раніше не судимою, однак обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, є особою незаміжньою та непрацевлаштованою, що вказує на відсутність у неї постійного легального джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, а отже осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам. Наявність у неї малолітньої дитини не стала перешкодою для вчинення нею кримінального правопорушення, у вчинення якого вона обвинувачується.
Крім того, суд обґрунтовано взяв до уваги, що у справі наявний свідок, який на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» є залегендованою особою, що, в разі зміни щодо обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який, без застосування при цьому належного розміру застави, може негативно вплинути на судове слідство по справі та на викриття вказаного свідка.
Також судом враховано, що в провадженні суду перебувають декілька кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інших умисних злочинів.
З урахуванням зазначених обставин, даних про особи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також тяжкості покарання, що загрожуватиме у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що вони, перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.
На думку колегії суддів, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
А тому доводи апелянтів про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування до обвинуваченої особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає безпідставними.
Твердження сторони захисту про те, що судом не були враховані відомості про особу ОСОБА_9 , наявність у неї малолітньої дитини, є неприйнятними, оскільки такі відомості були відомі суду на час винесеним ним оскаржуваної ухвали.
Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що свідчать про неможливість перебування обвинуваченої ОСОБА_9 під вартою та не можливість надання, за потреби, відповідної медичної допомоги в умовах СІЗО.
Доводи захисника про необхідність зменшення розміру застави обвинуваченій, є неспроможними, оскільки розмір застави їй визначено в межах, передбачених КПК України, та, на переконання колегії суддів, є необхідним і достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
Колегія суддів вважає, що раніше обрана застава щодо обвинувачених не є завідомо непосильною для сплати, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення. Під час досудового слідства судом було визначено заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200,00 гривень, що на переконання колегії суддів, є співрозмірним вчиненому, а отже підстави для зменшення розміру суми застави відсутні.
Будь-яких істотним порушень вимог КПК України, в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , які б могли вплинути на правильність ухваленого рішення та стати безумовними підставами для його скасування, колегія суддів не вбачає.
Крім того, право обвинуваченого ОСОБА_8 висловити свою позицію відносно обґрунтованості клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо нього, йому було надано під час апеляційного перегляду провадження і він скористався ним в повному обсязі.
Що ж до помилкового зазначення судом у вступній частині ухвали про наявність судимості у обвинуваченого ОСОБА_8 , про що зазначає апелянт, то це жодним чином не впливає на висновки суду, оскільки про це не зазначено судом у мотивувальній частині ухвали.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.
Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 02 лютого 2024 року включно - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4