Дата документу 15.12.2023
Справа № 334/746/23
Провадження № 1-кп/334/391/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі в спеціальному судовому провадженні кримінальне провадження № 1-кп/334/391/23, відомості про яке внесені 10.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001966, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянки України, яка перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, має вищу освіту, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права Президент Російської Федерації ОСОБА_6 та інші невстановлені представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам частини четвертої статті 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил Російської Федерації на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжена відповідними Указами Президента України, затвердженими Законами України, зокрема Законом України від 16.11.3033 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

24.02.2022, на виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва Російської Федерації, військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі Якимівської ОТГ Мелітопольського району Запорізької області, яка була захоплена 27.02.2022.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» віл 15.04.2014 (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією відповідно до пункту 7 частини першої статті 1-1 Закону № 1207-VII є частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією станом на 22 грудня 2022 року», вся територія Мелітопольського району Запорізької області відноситься до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

Після окупації території Якимівської ОТГ Мелітопольського району Запорізької області представниками збройних формувань Російської Федерації фактично узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території селища шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади міста, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Разом з тим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 12.03.2022, представниками збройних формувань Російської Федерації всупереч порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим діючим нормативно-правовим актам цілеспрямовано створено окупаційну адміністрацію Російської Федерації - «военно-гражданскую администрацию Мелитопольского района» з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території міста та реалізації всіх узурпованих владних повноважень.

В подальшому, продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань Російської Федерації, діючи за підтримки місцевих колаборантів, які безпосередньо і сформували окупаційну адміністрацію Російської Федерації - «военно-гражданскую администрацию Мелитопольского района» та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення, створили на відповідних територіях селищних територіальних громад Мелітопольського району, у тому числі Якимівської об`єднаної територіальної громади, аналогічні незаконні відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» органи влади у вигляді місцевих окупаційних адміністрацій замість діючих сільських та селищних рад, які безпосередньо підпорядкували раніше створеній окупаційній адміністрації - «военно-гражданской администрации Мелитопольского района».

Зокрема, у невстановлений час, але не пізніше 29.04.2022, на тимчасово окупованій території Якимівської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області представники збройних формувань Російської Федерації та створеної ними окупаційної адміністрації Російської Федерації «военно-гражданская администрация Мелитопольского района» створили окупаційну адміністрацію держави-агресора - «Акимовская поселковая администрация Мелитопольского района», наділивши її всіма узурпованими у чинної Якимівської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області владними повноваженнями, головою якої 26.04.2022 призначено громадянина України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002238 від 15.11.2022 відносно якого знаходиться на розгляді в Ленінському районному суді міста Запоріжжя.

Громадянка України ОСОБА_3 з 05.01.2018 (наказ № 8-к від 05.01.2018) до 29.04.2022 (розпорядження № 88-к від 29.04.2022) працювала на посаді начальника відділу кадрової роботи Якимівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області, з якої за власним бажанням (заява від 29.04.2022 про звільнення за власним бажанням із займаної посади), розпорядженням Якимівського селищного голови ОСОБА_7 була звільнена.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.05.2022 громадянка України ОСОБА_3 , діючи умисно, за безпосередньої підтримки представників збройних формувань Російської Федерації, з порушенням вимог Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування України», інших законів України та рішення сесій Якимівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області, добровільно зайняла посаду керівника апарату окупаційної адміністрації держави-агресора - «Акимовская поселковая администрация Мелитопольского района» (адміністративна будівля вказаної незаконно створеної адміністрації знаходиться за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, Якимівська ОТГ, смт. Якимівка, вул. Молодих патріотів, буд. 10-А), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: загальна організація роботи та управління цією окупаційною адміністрацією та її структурними підрозділами, винесення та затвердження рішень та владних розпоряджень від імені адміністрації, обов`язкових для виконання, призначення на посади та звільнення з посад, розпорядження коштами та майном окупаційної адміністрації, тощо.

Займаючи вказану посаду, ОСОБА_3 , діючи умисно та виконуючи покладені на неї організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції керівника апарату вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора та вказівки представників збройних формувань Російської Федерації і окупаційної адміністрації держави-агресора «военно-гражданская администрация Мелитопольского района», крім іншого, надає безпосередню допомогу окупантам та представникам держави-агресора у встановленні та підтриманні їх незаконної влади на тимчасово окупованій території Якимівської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області.

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною п`ятою статті 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Судове провадження у даному кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_3 (in absentia), яка показання суду не надавала та будь-яких клопотань не заявляла. Водночас, дане судове провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_3 , а також інформація про процесуальні документи у кримінальному провадженні надсилались та публікувались відповідно до вимог статті 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову обвинуваченої ОСОБА_3 , належним чином повідомленої про здійснення судового провадження, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в суді.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (підпункт «g» пункту 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статті 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою та з`ясувати у неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченої під час судового провадження та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останньої в інкримінованому їй злочині.

Суд визнав загальновідомою обставиною і такою, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України (у тому числі смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , в яких зазначено, що він працює секретарем Якимівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області. Обвинувачена працювала разом з ним. З окупованої території він виїхав 2-3 травня 2022 року. В приміщенні селищної ради працівники знаходились до 30-31 березня 2022 року та здійснювали свої повноваження. 31 березня 2022 роки російські військові зняли прапор України з будівлі селищної ради і вони прийняли рішення звільнити її будівлю та припинити роботу. 18-19 березня 2022 року російські військовослужбовці допитали його, обвинувачену та інших працівників селищної ради. Перед вторгненням РФ голова селищної ради ОСОБА_7 поїхав у відрядження до м. Києва та більше не повертався. В цей час він тимчасово виконував повноваження голови селищної ради. В подальшому працівники селищної ради роздали гуманітарну допомогу та припинили свою діяльність. Після 31.03.2022 росіяни стали створювати окупаційну адміністрацію. Головою був призначений ОСОБА_9 , а обвинувачена ОСОБА_10 обійняла посаду заступника голови. Обвинувачена зайняла посаду добровільно. Її мати проживає в Росії. В середині травня 2022 року він особисто спілкувався з обвинуваченою в месенджері «Телеграм». Обвинувачена вимагала від нього повернути службові ноутбук та телевізор, на що він відмовив. Після цього, до його будинку в с. Велика Тернівка приїхала обвинувачена з російськими військовослужбовцями та провели обшук. Ті ж дії були застосовані щодо головного бухгалтера селищної ради. Про ці обставини йому розповів його брат. Йому надходили пропозиції працювати в окупаційній адміністрації, але він відмовився. Окупаційна адміністрація розташовується в будівлі Якиміської селищної ради. Вважає, що обвинувачена обійняла посаду в окупаційній адміністрації добровільно, оскільки вона виїжджала до РФ, де отримала паспорт громадянина РФ, чим в подальшому хизувалась. Про подальшу діяльність обвинуваченої йому відомо з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зі спілкування за допомогою месенджерів з мешканцями смт. Якимівка, які залишились на окупованій території. З вказаних джерел йому відомо, що обвинувачена є кандидатом в депутати місцевої ради, а також про те, що вона займалась виборчою комісією. Також, йому відомо, що обвинувачена має на утриманні неповнолітнього сина. Також має повнолітню доньку. Ним за заявою Навроцької було прийняте розпорядження про її звільнення з посади в селищній раді. Про погрози з боку окупантів Навроцькій йому нічого не відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , згідно з якими він працює заступником начальника управління ЖКГ Якимівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області. З обвинуваченою він знайомий понад 25 років, перебували у дружніх стосунках. Коли почалося вторгнення ОСОБА_10 працювала начальником відділу кадрової роботи Якимівської селищної ради. Він виїхав з окупованої території 08.04.2022. В останні дні квітня 2022 року обвинувачена зателефонувала йому та наполягала, щоб він повернувся і повернув службовий комп`ютер та принтер. Він відмовився, оскільки 09.04.2022 російські військовослужбовці провели обшук в його домоволодіння, після чого вказані обвинуваченою речі зникли. Вона попередила, що він пожалкує про це. З телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » йому відомо, що обвинувачена працює заступником голови окупаційної адміністрації. 09.03.2022 йому телефонували працівники ФСБ та пропонували працювати на них. Він відмовився. Окупаційна влада займає будівлю Якимівської селищної ради. Навроцька була присутня на всіх заходах окупаційної влади, в останній раз на заході «Юг молодой». ОСОБА_12 теперішній час у нього перервався зв`язок з мешканцями смт. Якимівка, оскільки вони бояться розповідати про обстановку. Обвинувачена має на утриманні неповнолітнього сина, з яким виїжджала у Воронезьку область РФ, син там навчався, проживав у сестри.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких з обвинуваченою він знайомий з 2017 року. По роботі вона була добрим виконавцем. Про її співпрацю з окупаційною владою йому відомо з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також з телефонного спілкування з мешканцями смт. Якимівка. Йому відомо, що обвинувачена працює заступником голови окупаційної адміністрації. З смт. Якимівка він виїхав 18.02.2022 у зв`язку з хворобою. Останній раз спілкувався з обвинуваченою на початку березня 2022 року з приводу його трудової книжки.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , згідно з якими 24.02.2022 вона перебувала у смт. Якимівка, де працювала державним виконавцем. Приблизно о 15.00 години в смт. Якимівка ввійшли російські війська. Через тиждень-два стало відомо про те, що ОСОБА_9 став керівником окупаційної адміністрації. Обвинувачена працювала в Якимівській селищній раді, але її посаду вона не знає. Зі слів сусідів та з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » їй стало відомо, що обвинувачена зайняла посаду заступника голови окупаційної адміністрації. Займалась тим, що заселяли в пусті будинки російських військовослужбовців, а також організацією виборів. Окупаційна адміністрація зайняла приміщення Якимівської селищної ради. Вона виїхала з окупованої території 15.07.2022. В теперішній час обвинувачена продовжує займати ту ж посаду. Обвинувачена має на утриманні неповнолітнього сина, а також у неї є повнолітня донька. Її син проживає у м. Запоріжжі з батьком. Вважає, що обвинувачена зайняла посаду добровільно.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.12.2022, в якому зазначено, що 07.09.2022 внесені до ЄРДР відомості за № 0001966 за попередньою правовою кваліфікацію кримінального правопорушення частина п`ята статті 111-1 КК України, про те, що громадяни України ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_3 добровільно, всупереч чинному законодавству зайняли керівні посади в незаконно створеній «Акимовской поселковой администрации Мелитопольского района», які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Розпорядженням Якимівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області від 29.04.2022 № 88-к «Про звільнення працівників Якимівської селищної ради Мелітопольського району» та письмовою заявою ОСОБА_3 від 29.04.2022, відповідно до яких ОСОБА_3 звільнена з посади начальника відділу кадрової роботи Якимівської селищної ради.

Протоколом огляду від 10.08.2022, відповідно до якого оперуповноваженим відділу КІБ Управління СБ України в Запорізькій області за дорученням слідчого проведений огляд вебсайту «Якимівська селищна рада» за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 Під час огляду виявлені відомості про апарат селищної ради, у тому числі про обвинувачену ОСОБА_3 начальника відділу кадрової роботи, а також протоколи сесій Якимівської селищної ради.

Протоколом огляду від 22.08.2022, згідно з яким оперуповноваженим відділу КІБ Управління СБ України в Запорізькій області за дорученням слідчого проведений огляд телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Під час огляду виявлені відомості про обвинувачену ОСОБА_3 , ідентифіковану свідком ОСОБА_11 , яка приймала участь в оперативних нарадах та зустрічах мешканців смт. Якимівка разом з головою «Акимовской администрации» ОСОБА_18 .

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2022, відповідно до яких свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 впізнали обвинувачену ОСОБА_3 як заступника голови Якимівської адміністрації при окупаційній владі Російської Федерації, за рисами зовнішності та обличчя, а також за віком.

Протоколом огляду від 02.10.2022, згідно з яким слідчим проведений огляд протоколу про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 59/14/740т від 25.06.2022, розсекреченого актом № 59/14/129дск від 18.08.2022, що проводилась на підставі ухвали слідчого судді № 10/1569т від 26.04.2022 відносно ОСОБА_15 з метою встановлення його розмов з ОСОБА_3 , в якому зафіксований зміст розмов ОСОБА_3 та ОСОБА_15 . Дозвіл на проведення вказаної НСРД у кримінальному провадженні № 000081 наданий ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 26.04.2022 № 4807/1604/22, дозвіл на використання зазначеної інформації у даному кримінальному провадженні наданий ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 09.01.2022 № 4807/51/23.

Протоколом огляду від 04.01.2023, згідно з яким слідчим проведений огляд протоколу про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/993т від 10.11.2022, розсекреченого актом № 59/14/205дск від 12.11.2022, що проводилась на підставі ухвали слідчого судді № 10/4437т від 02.11.2022 відносно громадянина РФ ОСОБА_19 з метою встановлення інформації, яка може мати значення кримінального провадження. Дозвіл на проведення вказаної НСРД у кримінальному провадженні № 000081 наданий ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 02.11.2022 № 4807/4476/22, дозвіл на використання зазначеної інформації у даному кримінальному провадженні наданий ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 09.01.2022 № 4807/52/23. В результаті НСРД отримана інформація з месенджеру «Телеграм» мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується громадянин РФ ОСОБА_19 . В переписці ОСОБА_19 міститься файл «АПРЕЛЬ_СПИСОЧНЫЙ_СОСТАВ_СОТРУДНИКОВ.xlsx», в якому обвинувачена ОСОБА_3 зазначена як «Руководитель аппарата Акимовской поселковой администрации».

Судом також досліджені витяг з ЄРДР про кримінальне провадження № 000031 від 02.03.2022, постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 10.10.2022, Протоколи оглядів від 14.09.2022, 25.01.2023, 28.01.2023, Постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 12.10.2022, ухвала слідчого судді від 12.01.2023, якими встановлена правомірність проведення спеціального досудового розслідування та використання доказів у даному кримінальному провадженні.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора повністю доведена «поза розумним сумнівом».

Показання свідків узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність. Зокрема, показання свідків в частині того, що обвинувачена зайняла посаду в окупаційній адміністрації «Акимовской поселковой адміністрации Мелитопольского района», узгоджуються з Протоколом огляду від 04.01.2023, а саме файлом «АПРЕЛЬ_СПИСОЧНЫЙ_СОСТАВ_СОТРУДНИКОВ.xlsx», в якому обвинувачена ОСОБА_3 зазначена як «Руководитель аппарата Акимовской поселковой адміністрации». При цьому, неузгодженості між показаннями свідків та відомостями вищевказаного файлу в частині назви посади, яку обійняла обвинувачена (свідки зазначили посаду заступника голови окупаційної адміністрації) суд сприймає як необізнаність свідків з ієрархією посад в окупаційній адміністрації.

Виконання обвинуваченою ОСОБА_3 організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій підтверджується Протоколом огляду від 02.10.2022, а саме змістом розмов ОСОБА_3 та ОСОБА_15 (діалоги № 1, 3, 4, 6, 7, 17), відповідно до яких обвинувачена повідомляла про намір надати вказівки іншим особам для підготовки звітів, огляду архіву, організації інтерв`ю, контролювала кількістю працівників апарату.

Суд відхиляє аргументи захисника адвоката ОСОБА_5 про те, що допитані судом свідки дізнались про дії обвинуваченої зі слів інших осіб або з соціальних мереж та є недопустимими доказами.

Відповідно до статті 97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. Суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. При прийнятті цього рішення суд зобов`язаний враховувати: 1) значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей; 2) інші докази щодо питань, передбачених пунктом 1 цієї частини, які подавалися або можуть бути подані; 3) обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності; 4) переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень; 5) складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані; 6) співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання; 7) можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту. Суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона: 1) відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу; 2) відмовляється давати показання в судовому засіданні, не підкоряючись вимозі суду дати показання; 3) не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку; 4) перебуває за кордоном та відмовляється давати показання.

Суд визнає допустимими доказами показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , які, у тому числі, є показаннями з чужих слів - мешканців смт. Якимівка, які перебувають на тимчасово окупованій території, оскільки показання свідків мають значення для з`ясування обставин зайняття обвинуваченою посади в окупаційній адміністрації. При цьому, суд враховує їх узгодженість з іншими дослідженими судом доказами, складність спростування показань свідків для обвинуваченої, відсутність зацікавленості свідків в оговорюванні обвинуваченої та неможливість допиту осіб, які надали первинні пояснення, оскільки вони проживають на тимчасово окупованій території України.

Суд також зауважує, що обізнаність свідків з обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, з відомостей, які містяться в електронних інформаційних системах, зокрема телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не є показаннями з чужих слів, оскільки свідки сприймали електронний доказ безпосередньо.

При призначенні покарання відповідно до статей 65 - 67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, а також обставини, що впливають на покарання.

ОСОБА_3 вчинила тяжкий злочин, раніше не судима, перебуває у шлюбі, на час вчинення злочину мала на утриманні неповнолітню дитину, не працює.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Враховуючи у сукупності тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, її особу, ступінь її вини, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції, передбаченої частиною п`ятою статті 111-1 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, санкцією частини п`ятої статті 111-1 КК України передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна або без такої.

Відповідно до статті 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 визнана винуватою у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, а також те, що на стадії досудового розслідуванні та під час судового провадження встановлене майно, що належить обвинуваченій ОСОБА_3 , суд призначає їй покарання з конфіскацією всього належного їй майна.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов прокурором не заявлявся.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 16.01.2023 у кримінальному провадженні № 1-кс/331/178/2023 (справа № 331/210/23) накладений арешт на майно, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке належить ОСОБА_20 , а саме на: об`єкт нерухомого житлового майна квартиру, трикімнатну, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , частка власності 1/3. Оскільки вироком призначене додаткове покарання обвинуваченій у виді конфіскації майна, даний арешт продовжує свою дію до виконання вироку в частині конфіскації майна обвинуваченої.

Керуючись статтями 297-1, 323, 369 - 371, 374, 376, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на п`ятнадцять років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту її фактичного затримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті суду.

Суддя ОСОБА_1