Справа № 703/561/16-к
Номер провадження 1-кп/711/61/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі колегії:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

прокурорів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13

захисників - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №00014529 від 22.09.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом не являється, працюючого ТОВ «Центр інструментів», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом не являється, офіційно не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , мешканця АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена п.12 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів,

в с т а н о в и л а:

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та ОСОБА_22 , (в частині якого ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2021 року - провадження закрито, в зв`язку зі смертю) обвинувачуються в скоєнні злочину передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Судом встановлено, що на ґрунті особистих неприязних стосунків до раніше незнайомого ОСОБА_23 , маючи умисел заподіяти йому умисні тілесні ушкодження, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і особа в частині якого ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2021 року - провадження закрито, в зв`язку зі смертю, утрьох біля 23 години 20 хвилин 26 серпня 2015 року на автомобілі ЗАЗ-110206 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_13 , приїхали в село Лозуватка Шполянського району Черкаської області та проникли в приміщення жилого будинку АДРЕСА_5 , де спав ОСОБА_23 , і умисне нанесли йому заздалегідь пристосованими для вчинення злочину невстановленими дерев`яними предметами, схожими з битками, численні удари по голові, тулубу та кінцівках, заподіявши йому тілесні ушкодження.

Після цього з метою продовження реалізації злочинного умислу на заподіяння ОСОБА_23 тілесних ушкоджень силоміць перетягли його до салону вказаного автомобіля та вивезли до ділянки 68-го кілометра автодороги сполученням «Золотоноша-Черкаси-Умань», яка знаходиться поблизу села Миколаївка Смілянського району Черкаської області, де ОСОБА_12 наніс йому численних ударів невстановленим предметом по голові та тулубу, після чого залишили ОСОБА_23 та покинули місце скоєння злочину.

Спільними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , особи в частині якого ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2021 року провадження закрито, в зв`язку зі смертю, які діяли групою осіб, ОСОБА_23 заподіяно тілесні ушкодження:

-вдавлений перелом кісток склепіння черепа зліва, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

-перелом нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелом лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, визначити ступінь тяжкості яких неможливо;

-переломи 4,5,6 ребер між передньою підпахвинною та середньо-ключичною лініями справа і 8,9,10,11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями з крововиливами навколо них; переломи 1,7,8,9,10 ребер справа та 6 ребра справа по задній під пахвинній лінії; переломи 4,5,6,7 ребер зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

-крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними умисними діями обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 скоїли злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково, не погодившись з кваліфікацією інкримінованого йому злочину, вказавши, що умислу на вбивство потерпілого він не мав та суду показав, що літом 2015 року йому подзвонили ОСОБА_24 чи ОСОБА_25 , він вже не пам`ятає, та повідомили що їх ображає вітчим. Він був на роботі, та попросив ОСОБА_26 , з яким товаришує давно, щоб той завіз його в село. Приїхали на автомобілі Таврія з ОСОБА_26, який був за кермом і ОСОБА_27 . ОСОБА_28 прийшов до нього на роботу і поїхали з ним село Лозоватка, оскільки він ніде не працював і йому не було чим зайнятись. Вказує, що знайомий з ОСОБА_29 з 2012-2013 року з Шполянської спец.школи інтернату, між ними були товариські відносини. З ОСОБА_24 не склались відносини ще зі школи, він постійно задирався, получав підзатильники. З хлопцями він нічого не обговорював по дорозі, хлопці не знали ціль поїздки в Лозуватку. Приїхали в село коли вже було темно, він попросив ОСОБА_24 і ОСОБА_30 їх зустріти на дорозі, оскільки ніколи не був в тому селі. ОСОБА_24 сів у машину і поїхав з ОСОБА_26 і ОСОБА_28 , а він пішов з ОСОБА_31 , вона розповідала про події, що відбуваються в сім`ї: ОСОБА_32 - колишній «зек», чіплявся до них, неодноразово викликали поліцію, яка їм не допомагала.. Він дуже був «накручений» тими історіями, які розповіла ОСОБА_33 . Зайшовши в будинок, він увімкнув світло і побачив ОСОБА_34 . Сказав йому вийти з дому, але він не хотів, сказав що нікуди не піде. Ціль візиту - побиття померлого, була провчити ОСОБА_35 за те, що він знущався над дітьми. За ним в будинок зайшов ОСОБА_36 і почав бити по тулубу ОСОБА_35 руками. ОСОБА_37 зайшов слідом за ним, в руках наче нічого в нього не було. Мати, ОСОБА_38 , відразу вибігла з дому. Потерпілий привстав і сів на ліжко. Він почав завдавати удари руками по тулубу ОСОБА_39 . Кількість ударів він не пам`ятає, почали боротися. Вони з ОСОБА_40 силоміць вивели ОСОБА_35 з будинку, він чинив супротив, бо він не хотів іти. Речі ОСОБА_32 не хотів збирати і уходити звідти. Був одягнений в спідню білизну. Вони підішли до автомобіля, на подвір`ї стояв ОСОБА_26 . Поставили сідушку, ОСОБА_41 посадили на заднє сидіння, заспокоїв ОСОБА_42 і ОСОБА_24 , що ОСОБА_43 їх вже не обідить, повернувся з літньої кухні, і сів біля ОСОБА_35 на заднє сидіння. За кермом автомобіля був ОСОБА_26 і на передньому сидінні був ОСОБА_28 . Він сказав ОСОБА_44 що вони будуть їхати в Смілу на ж/д вокзал, щоб той поїхав в Миколаїв - додому. По дорозі ОСОБА_45 попросився в туалет. Вони зупинилися ближче до Сміли, місцевості він не пам`ятає, після Шполянського кільця, коли він справив потребу, то почав його ображати нецензурною лексикою, він знову завдав йому кілька ударів (три) по тулубу руками. Взяв свій телефон, набрав до дітей ( ОСОБА_46 і ОСОБА_24 ) і ОСОБА_45 попросив у них вибачення. Потім вони залишили ОСОБА_47 на дорозі і поїхали в трьох. Він був побитий, явних тілесних ушкоджень не бачив. Руки були в крові, поцарапані, чия це кров він не знає. Хлопці його підвезли додому в Черкасах на АДРЕСА_6 . Наступного дня, зранку, він поїхав в с. Лозуватка, їхав автостопом, оскільки боявся що ОСОБА_48 повернеться і буде далі ображати дітей. Вдома була ОСОБА_49 , ОСОБА_24 і ОСОБА_50 . Гончаруки спитали, де ОСОБА_43 , він відповів їм що вони його висадили, і йому невідомо де він, можливо поїхав на Миколаїв. Після цього, декілька днів він жив у с.Лозуватка, хотів впевнитися, і перевіряти чи не повернувся ОСОБА_32 . Пару днів він жив там, помагав на городі. Слідів крові, безпорядку не було в хаті. У його присутності свідки не прибирали в хаті. На протязі наступного місяця він зідзвонювався з ОСОБА_51 і питав, чи не повернувся ОСОБА_32 . Покази, які надавав на досудовому розслідуванні, диктувала поліція і адвокат. До нього застосовувалися незаконні методи слідства, але справу закрили. Через 3 тижні до нього приїхала поліція. Після того дня з ОСОБА_52 і ОСОБА_40 вони не спілкувалися. Припускає, що ОСОБА_32 міг померти після побиття, але умислу його вбивати в нього не було. В область голови ударів не було, палками чи іншими предметами ОСОБА_35 не бив, тільки руками, розумів що завдає шкоди здоров`ю ОСОБА_47 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_13 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю та надав суду наступні покази. В 2015 році йому подзвонив ОСОБА_53 і попросив відвезти його в Шполу до дівчини. Домовилися про зустріч. Після роботи о 17 год., бо він працює до цього часу, зідзвонилися і вони поїхали, при цьому забрали ОСОБА_55 , він його не знав до цього. З ОСОБА_56 знайомі давно. Дівчину ОСОБА_30 і хлопця ОСОБА_24 зустріли при дорозі. ОСОБА_57 вийшов і пішов з дівчиною, а хлопець сів до нього в автомобіль щоб показувати напрямок дороги. Вони під`їхали до будинку, ОСОБА_57 і ОСОБА_28 зайшли в хату, в руках у них нічого не було, він залишився біля машини. Щось гупнуло в хаті, вибігла жінка і побігла вперед. Вийшов ОСОБА_32 в шортах і хлопці. Потім вони сіли в машину ОСОБА_57 , ОСОБА_28 , ОСОБА_32 і поїхали в сторону Черкас, на Смілу . На ОСОБА_32 не було тілесних ушкоджень, крові, синців не помітив. По дорозі зупинялися, бо ОСОБА_32 захотів у туалет. Вийшов ОСОБА_59 і ОСОБА_32 , відішли в лісосмугу на кілька хвилин. ОСОБА_57 повернувся і вони поїхали в Черкаси, додому. Вказує, що машина «Таврія» червоного кольору, на якій вони їздили, належить його батькові, він користується по дорученню, в машині не прибирав, не було ніяких речей, слідів, крові. Також зазначає, шо його покази різняться від попередніх в зв`язку з тим, що на нього вчинявся тиск під час досудового розслідування. Йому невідомо, чому свідок ОСОБА_60 зазначала в судовому засіданні, що їх було троє в будинку. Крім того, він не може відповісти чому на паску безпеки знаходиться кров ОСОБА_35 .

В ході судового розгляду судом безпосередньо здійснено допит свідків сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_61 в судовому засіданні показала, що була на підзаробітках в м. Миколаїв, там познайомилася з ОСОБА_62 . Почала з ним проживати в с. Лозуватка. Дітям нічого не говорила про нього. Влаштувала його на роботу трактористом, був спокійним, але згодом почав зловживати спиртними напоями, гроші додому не приносив, все пропивав. Через три місяці, як діти повернулися з Італії , ОСОБА_45 почав конфліктувати з дітьми. Він душив ОСОБА_24 , забороняв спілкуватися з дітьми. ОСОБА_49 була проти стосунків. Діти ревнували до нього. Показувала донька синці на руках і грудях. ОСОБА_43 бив її інколи, зачиняв у кімнаті. У ОСОБА_64 мобільного телефону не було. Нікуди не скаржилася на ОСОБА_35 . Перед подією, увечері все вдома було спокійно, вона відпустила дітей гуляти. Діти повернулися з клубу і лягли спати, повідомили що клуб закритий був. Алкогольних напоїв в той день не вживали. В той день мобільного телефону коло неї не було. Ввечері коли вона перебувала в спальній кімнаті разом з ОСОБА_62 , раптово до них забігли троє хлопців, розбили лампочку у кімнаті. На вуличному стовбі горіло світло та освітлювало кімнату. Почали бити ОСОБА_34 , всі троє били дубінкою-палицею. Як їй здалось, палиця з чорно-білими полосками була у когось, наносились удари нею ОСОБА_65 , бо він кричав сильно. ОСОБА_45 опір не чинив, тільки кричав. Лежав на землі ОСОБА_32 , хлопці над ним стояли, вона кричала, просила зупинитися. Впізнала ОСОБА_66 , бо знала його, оскільки він одного разу був із донькою ОСОБА_67 у них на Дні народженні. І в момент бійки він стояв біля фанаря і вона його добре роздивилась, інших вона не знала. Куди саме завдавали удари ОСОБА_65 вона не бачила, також попали дубинкою їй по нозі, по коліну, був синяк, вона злякалася, вибігла в ночній сорочці із кімнати на двір, щоб спастися. Не бачила що там далі відбувалося в хаті. Побігла на огород, на вулиці нікого не було, просила допомоги, пів години бігала по селу. Також вказує, що бачила як стояла машина біля двору. ОСОБА_34 садили у машину, тягнули його до машини. Був одягнутий у шортах, шльопанці, більш нічого на ньому не було. ОСОБА_57 казав ОСОБА_68 , що відправить його на Миколаїв. Вона в цей час стояла на подвір`ї в темряві і побачила, що хлопці тягнуть ОСОБА_34 до машини. У ОСОБА_64 з носа була кров, капала на асфальт. Вона була дуже злякана і повернулася додому пізніше, діти наче спали вдома. Після цієї події в кімнаті був непорядок, матрац скинутий, паспорт ОСОБА_64 був у шафі, скло від лампочки було посеред кімнати, сліди крові в кімнаті не бачила. Рано прибирала в кімнаті, позамітала скло від лампочки. На наступний день ходила по селу, питала людей чи не бачили вони ОСОБА_34 . ОСОБА_53 більше у них не появлявся. Через два тижні дізналася, що ОСОБА_34 знайшли мертвого. Із речей ОСОБА_64 був лише паспорт, його забрала поліція, інших речей в хаті не було, їй не відомо де вони ділись.

Свідок ОСОБА_69 в судовому засіданні показала, що проживала в с. Лозуватка. Проживала з мамою ОСОБА_70 , братом ОСОБА_71 і вітчимом ОСОБА_72 в одному будинку, одноповерховий будинок. На той момент їй було 13 років. З обвинуваченим ОСОБА_56 була знайома на той момент, оскільки разом навчалися у школі-інтернат. Він старше на 5 років від неї. ОСОБА_73 та ОСОБА_55 не знала на той момент. З вітчимом були погані відносини, він їх бив, всіх, і маму, і брата, і її, вчиняв домашнє насильство в сім`ї. Неодноразово викликали поліцію, але вона лише один раз приїжджала. Повернувшись з-за кордону дізналися, що мама живе з ОСОБА_72 . З ОСОБА_56 були просто друзі, в розмові йому сказала про те, що відбувається вдома. Подія трапилася в серпні 2015 року, у вечірній час завітали ОСОБА_53 з товаришами. Приїхали додому ОСОБА_53 , ОСОБА_74 і ОСОБА_37 в гості. ОСОБА_24 брат був знайомий з ОСОБА_75 . Побачила їх у дворі, в руках у хлопців нічого не було. ОСОБА_45 був вдома, спав з мамою. В її присутності вона не пам`ятає чи була сварка чи бійка між ОСОБА_72 і хлопцями. ОСОБА_43 вийшов з хати, сів у машину спокійно до хлопців і поїхав з ними. В хаті вони були хв. 20. Машина була когось із хлопців, легковий, колір не пам`ятає. Мама того дня пішла з дому, її не було. Вітчим не повернувся. В школу приїхала в середині вересня поліція і повідомила, що ОСОБА_43 помер. Бувало, що ОСОБА_77 не ночував вдома, вона його до цього бачила дві чи три тижня. В цей день вітчим чуть не задушив ОСОБА_24 , був конфлікт, оскільки він хотів їх обох зґвалтувати, вони це розповіли мамі. Слідів боротьби, після того як ОСОБА_34 забрали хлопці, в хаті не було видно. ОСОБА_45 набрав уночі з невідомого номера і попросив вибачення за те, що він їх ображав. ОСОБА_57 сказав, що ОСОБА_32 поїхав на Миколаїв, оскільки він там проживав до цього. З ОСОБА_56 не спілкуються після того. Що сталося з ОСОБА_32 їй було не цікаво. Ситуацію зникнення ОСОБА_47 вони з мамою не обговорювали, були натягнуті відносини з мамою. Сусіди, сільська рада знали що він з нас знущається, але всім було все одно. Після того, як ОСОБА_34 забирали до відділку, відпускали, було ще гірше, він звірів ще більше. Допитували один раз в приміщенні школи інтернату одночасно з братом, без участі психолога чи педагога, слідчий був чоловік.

Свідок ОСОБА_78 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_79 познайомився в школі інтернаті, навчалися разом. З ОСОБА_26 познайомився трохи пізніше через ОСОБА_80 . Володимир був хлопцем його сестри ОСОБА_46 , товаришували. ОСОБА_53 приїжджав на дні народження до нього. Влітку приїхав з-закордону, мати почала проживати з ОСОБА_62 . Спочатку було все нормально, спокійно. Поки не приїхала сестра ОСОБА_49 . Відносини потім стали погані, бив маму, його, не відпускав гуляти, руки прикладав, він його боявся, декілька разів він його душив, хотів зґвалтувати сестру ОСОБА_30 . Викликали поліцію, вони забирали ОСОБА_35 , але через деякий час відпускали, івін повертався додому геть злий, виганяли неодноразово, скаржилися голові сільської ради, ніхто нічого не міг зробити з ним. В той час, проживали в с. Лозуватка Шполянського району. В той день коли трапилась подія, він пішов на дискотеку з сестрою, оскільки ОСОБА_32 того дня вчинив вдома сварку, він дав «пощочину» сестрі. ОСОБА_33 повернулася додому, подзвонив ОСОБА_81 , він йому розповів, що ОСОБА_45 знову ображає маму. ОСОБА_81 запропонував приїхати і поговорити з ОСОБА_82 . Близько 22 год. приїхало троє чоловіків: ОСОБА_81 , ОСОБА_26 і ще один чоловік. Він був на центральній дорозі, на дискотеці, в клубі. Чернуха ОСОБА_57 не пам`ятав дорогу, хлопці були на легковому автомобілі, він сів з ними в автомобіль і поїхав додому. ОСОБА_49 вже була вдома. Приїхавши додому, ОСОБА_81 зайшов в будинок і ще одна особа, а третій чоловік - ОСОБА_26 був в автівці. Він був на вулиці з ОСОБА_31 . Почалася сварка в будинку між чоловіками, вони не довго там перебували, приблизно хвилин 10. Викнулося світло, бо розбили лампу, почалися крики, з хати вийшла мати, потім ОСОБА_45 , ОСОБА_81 і ще одна особа. Вадим був в автомобілі весь час. Мама була розбута, в нічній сорочці і побігла на город, із-за страху нічого їм не говорила. Не пам`ятає чи були якісь предмети в руках у хлопців коли заходили в будинок, нібито не було. Хлопці вийшли з дому, направлялися до машини, були крики між ОСОБА_62 і ОСОБА_83 , була словесна перепалка, штовхалися за воротами. Він в той момент був біля літньої кухні на вулиці з ОСОБА_67 . Мама повернулася додому ближче до ранку наступного дня. На подвір`ї світилося лише біля літньої кухні. ОСОБА_81 сказав що вони самі розберуться з ОСОБА_62 і він поїде до Миколаєва , оскільки ОСОБА_32 там проживав зі слів мами. Всі роз`їхалися: ОСОБА_45 , ОСОБА_26 , ОСОБА_57 , ОСОБА_37 поїхали на автомобілі, на якому приїхали ( ВАЗ ). Вони з ОСОБА_31 залишились в домі, плакали, обговорювали цю ситуацію, мамині дії оцінювали. ОСОБА_45 був одягнений в шорти. На ОСОБА_47 він не звернув уваги чи мались на ньому тілесні ушкодження. До ранку просиділи в літній кухні з сестрою. В кімнаті мами була розбита лампа на люстрі, перевернуті постіль на ліжку. Сліди крові були на коврику. Мама коли втікала, то нога була в крові. Речі ОСОБА_47 він усі викинув вранці з хати і спалив (бритва, одяг був у торбах його в кухні). Мати повернулася і пояснила що злякалась, тому і втікла. Хвилювалася, що ОСОБА_45 пропав, шукала його, розповіла сусідці що хлопці його відвезли на Миколаїв. Мама не зловживала спиртними напоями, ОСОБА_32 її інколи заставляв випивати. На наступний день ОСОБА_81 приїхав дізнатися чи не повернувся ОСОБА_32 , сказав щоб вони не боялися бо він в Миколаєві. ОСОБА_45 дзвонив одного разу на мамин телефон, він був у них, бо він інколи користувався ним і вибачався. Зі слів поліції через місяць-півтора в присутності психолога їх допитали і повідомили про смерть ОСОБА_47 , що його вбили. Їх допитували з сестрою у завуча без присутності інших осіб. Потім допитували з сестрою в присутності психолога. Впізнання проводили по фотокарткам. Слідчого експерименту не проводили з ними.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_87 наддав роз`яснення щодо висновку № 212/5 по факту смерті ОСОБА_23 . Повідомив суд, що причину смерті ОСОБА_23 встановити не можливо, так як на час проведення експертизи огляду трупа він був в стані гниття, було літо, жарко, внутрішні органи не розрізнялися, були повністю відсутні, на трупі малися лише сухі залишки м`яких тканин та скелет трупа, тому визначити причину смерті було не можливо, оскільки по самому скелету неможливо визначити безпосередню і основну причину смерті. Наявність ушкоджень на трупі, виявлені мали ознаки прижиттєвості не дає можливості встановлювати причину смерті.

В п. 2 підсумків зазначено: «Тілесні ушкодження у виді вдавленого перелому кісток склепіння черепу зліва утворились від дії тупого предмету з обмеженою в межах контакту поверхнею; ознак при життєвості цього ушкодження не виявлено» слід розуміти, що по даному ушкодженню, а саме по перелому кісток склепіння черепу зліва, встановити положення потерпілого і взаємоположення потерпілого і нападника під час отримання цього ушкодження неможливо. Це ушкодження знаходилося в склепінні черепу було вдавлене, обмежене двома майже паралельними лініями заокругленими на кінці, та фраза, яку вказав у висновку що це був «тупий твердий предмет з обмеженою контактною поверхнею означає що відносно цієї ділянки саме там відносно лівої тім`яної кісти, цей предмет був менший, за ліву скроневу кістку». Враховуючи характеристику перелому можна припустити що це був якийсь більш-менш видовжений предмет (палка, бита можливо, але не рукою). Враховуючи, що розміри ділянки треба співставляти з діаметром бити.

Ознаки прижиттєвості - це будь-які зміни, які виникають в організмі після отримання травми. Найбільш вони виражені в м`яких тканинах і органах. В даній ділянці не було мозкової речовини, твердої мозкової оболонки не було, м`яких тканин також не було, шкіри, волосся не було, була лише кістка. Не було гематом, крововиливів, субдуральних гематом, синців, для проведення гістологічних досліджень, була лише одна кістка. Неможливо визначити чи ці ушкодження утворилися до настання смерті чи вже після настання смерті через певний період часу. За місяць до настання смерті і до моменту його виявлення. На розтині на черепі був кістковий мозоль, який не гниє.

Виявлені тілесні ушкодження на трупі - будь яке тілесне ушкодження в своєму перебігу може спричинити настання смерті. В даному випадку, не було даних по яких він сказати чи вони спричинили смерть чи не спричинили. Визначити кількість ударів по тілу ОСОБА_23 неможливо, так як труп піддався пізнім трупним змінам, але можна вказати, що ті тілесні ушкодження, які були виявлені на трупі утворилися не менш як від 8 кратної дії тупих твердих предметів. Тобто, не кожен удар по тілу людини спричиняє тілесні ушкодження. При нанесенні ушкоджень в одну ділянку, ушкодження можуть нашаровуватися і може бути одне ушкодження, а три удари. По трупу він бачив лише ті ушкодження, які супроводжувались переломи кісток тіла. Тобто, порахувавши ті ділянки, де були переломи кісток черепа, ребер, можна сказати що це було 8 ударів. Від меншої кількості ударів, ці ушкодження утворитись не могли. Орієнтовно можна сказати, що тупий твердий предмет - діаметр цього травмуючого предмета від 2-3 см. до 5 см. На трупі було виявлено дві групи переломів: 1. - це ті по яких конкретно вказав що вони мають прижиттєве походження, утворилися на живій особі, тому що на цих ділянках переломів, були залишки м`яких тканин, які він взяв на аналіз, на них було виявлено крововиливи; 2 група переломів - це ті, по яким немає об`єктивних даних стверджувати про їх настання до настання смерті чи після смерті. Виключається можливість того, що ОСОБА_23 самотравмувався, це були тілесні ушкодження спричинені кимось, не внаслідок падіння. Удари були нанесені не одним предметом, можливо і ногами. В м`язах від трупу при судово-токсикологічній експертизі етиловий спирт не виявлено.

В цілому, даючи оцінку вказаним показам свідків, колегія суддів вважає, що вони є достовірними. При цьому суд виходить з того, що покази судом отримані в порядку ст. ст. 65, 66, 95, 96, 352 КПК України тобто в установленому законом процесуальному порядку з дотриманням прав свідка. Свідки були допитані в судовому засіданні з додержанням принципу змагальності сторін та свободи в подані суду своїх доказів. Тобто п. п. "d" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини - порушено не було. Покази дані свідками добровільно, без будь-якого тиску або примусу, під присягою та застереженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

В судовому засіданні, безпосередньо у порядку ст. 358 КПК України, досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

?Рапорт про виявлення кримінального правопорушення або іншу події від 22.09.2015 року, згідно якого 22.09.2015 року близько 15:10 год. на полі між м. Сміла та с. Миколаївка гр. ОСОБА_88 виявив залишки трупа (а.м.к.п. т.1 а.с. 1);

?Протокол огляду місця події від 22.09.2015 року з фото таблицями зображень, за участю понятих ОСОБА_89 та ОСОБА_90 , згідно якого оглядом місця події є територія автодороги Золотоноша-Черкаси-Умань. На відстані 60 метрів від позначки 68 км. в напрямку м. Умань знаходиться з`їзд в лісосмугу (межі с. Миколаївка) виявлено труп людини прикиданий будівельним сміттям. Труп знаходиться в стані пізніх трупних змін у вигляді муміфікації, лежачі на своїй задній поверхні, на передній поверхні трупа вбачається наступне: маються залишки м`яких тканин передньої поверхні голови та правої бічної чорні, цупкі на дотик, очні яблука відсутні, хрящі носа відсутні, вбачаються поодинокі зуби верхньої нижньої щелепи, м`які тканини шиї зліва відсутні, справа аналогічного характеру як на голові, на передній поверхні тулуба і з боків м`які тканини цупкі на дотик, чорні. В нижній частині трупа наявні залишки одягу, які візуально нагадують труси чоловічого покрою із світлої тканини з боків з темними вставками. При піднятті даної тканини вбачаються оголені кістки передньої поверхні тазу, анатомічна цілісність правої передньої кінцівки збережена, м`які тканини вищеописаного характеру, ліва передня кінцівка - мається плечова кістка із збереженими вищеописами: тканини до рівня її нижньої третини, інша ділянка оголена, анатомічна цілісність правої нижньої кінцівки збережена, м`які тканини подібні до вищеописаних, зліва аналогічно не відсутні фаланги пальців видимі кісткові поверхні дрібнозубчасті. При перевертанні трупа на передню поверхню виявлено наступне: частина м`яких тканин голови, тулуба, по спині у верхній третині, зліва по всій довжині відсутня, вбачаються кістки, на інших поверхнях покрови збережені, м`які і масткі на дотик. Яких-небудь видимих тілесних ушкоджень не вбачається. Виявлено ложе трупа, яке відповідає його анатомічному вигляду, воно просякнуте рідиною, масленістого характеру. Також вбачається пліснява. На відстані 9 км від лівої руки трупа виявлено частину кінцівки зовні схожої на кінцівку людини, вкритою м`якими тканинами розміром довжиною 35 см. Під час огляду трупа з правої руки було відкопійовано три відбитки пальців рук. Під час проведення ОМП труп та вищеописані кінцівки були направлені до Смілянського міжрайонного відділення СМЕ (а.м.к.п. т.1 а.с. 2-10);

?Висновок експерта № 212 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_23 , згідно якого: 1. Причина смерті ОСОБА_23 не встановлена із-за вираженого гниття та скелетування трупа; 2. Смерть ОСОБА_23 могла настати в строк від кількох тижнів до кількох місяців до проведення розтину. 3. На трупі виявлені тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепу зліва, перелому нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, множинні переломи ребер справа і зліва, крововиливи в м`які тканини навколо переломів 4, 5, 6 ребер справа між передньою під пахвинною та середньо-ключичною лініями та навколо переломів 8, 9, 10, 11 ребер зліва між задньою під пахвинною та лопатковою лініями, крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки. Тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепу зліва утворилось від дії тупого предмету з обмеженою в межах контакту поверхнею; ознак при життєвості цього ушкодження не виявлено. Згідно п. 2.1.3.б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому утворилися від дії тупих твердих предметів, ці ушкодження мають прижиттєве походження, але визначити точний час їх утворення неможливо, із-за того, що труп піддався вираженим гнильним змінам. Визначити ступінь тяжкості цих тілесних ушкоджень неможливо, так як не представляється можливим прослідкувати їх вплив на стан здоров`я людини. Тілесні ушкодження у вигляді переломів 4, 5, 6 ребер між передньою під пахвиною та середньо-ключичною лініями справа і 8, 9, 10, 11 ребер зліва між задньою під пахвинною та лопатковою лініями з крововиливами навколо них утворились від дії тупих твердих предметів, ці ушкодження мають прижиттєве походження, але визначити точний час їх утворення неможливо, із-за того, що труп піддався вираженим гнильним змінам. Враховуючи п. 4.6. згідно п.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді переломів 1, 7, 8, 9, 10 ребер справа та 6 ребра справа по задній під пахвинній лінії, у вигляді переломів 4, 5, 6, 7 ребер зліва утворилися від дії тупих твердих предметів, ці ушкодження не мають ознак при життєвості. Враховуючи п. 4.6. згідно п.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини правої завушної ділянки утворилися від дії тупого твердого предмету, мають прижиттєве походження, але визначити точний час їх утворення неможливо із-за того, що труп піддався вираженим гнильним змінам. Враховуючи п. 4.6 п. 2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також на трупі виявлено відсутність внутрішніх органів, більшої частини тканин тіла, частини кісток кінцівок, що частково пов`язано із гнильними процесами і частково із дією тварин. 4. При судово-токсикологічному дослідженні м`язу від трупу етиловий спирт не виявлений. (а.м.к.п. т.1 а.с. 11-13);

?Протокол огляду трупа від 23.09.2015 року з таблицями зображеннями, згідно якого труп знаходиться в Смілянському морзі, із різко вираженими чисельними змінами. Шкіра в ділянці тазу на задній поверхні тулубу, на шиї, на задній та лівій боковій ділянках голови відсутня. Ні інших ділянках шкіра чорного кольору. На ділянках, вільних від шкіри відмічаються оголені кістки скелету, які з поверхонь жовту вагото відтінку із залишками дряблих м`яких тканин. На всіх ділянках трупа є залишки сухого листя, гранту та невстановлених комах виду членистоногих. Видимі кістки склепіння черепу не ушкодженні. М`які тканини носу і вушних раковин відсутні, очні яблука відсутні, м`які тканини навколо ротової ділянки відсутні. В ділянці правої вітки нижньої щелепи є її перелом. Ліва нога сформована правильно, дистальні відділи стопи відсутні, культя не сформована, краї культі фестончаті. Інші кістки лівої ноги на дотик цілі. Ліва плечова кістка оголена, кістка ціла. Ліве передпліччя і кість знаходяться окремо від трупа. Передпліччя не ушкоджене, пальці відсутні. Культі пальців не сформовані із фигольчатими краями. Права рука і нога сформовані правильно, кістки на дотик цілі, всі пальці наявні. Кістки тазу на передній частині оголені, на дотик не ушкоджені. При огляді задньої поверхні тулубу виявлено, що мякі тканини переважно відсутні. Лопатки оголені, цілі. Ребра частково прикриті в`язкими масами, видимі їх ділянки не ушкоджені. Із одягу на трупі є труси із х/б тканини сірого кольору, які поміщено до сейф-пакету № 3314154 (а.м.к.п. т.1 а.с. 14-21);

?Протокол огляду місця події від 24.09.2015 року з таблицями зображення, а саме автомобіля ЗАЗ 110206 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору. Легковий автомобіль не має видимих пошкоджень. В ході ОМП автомобіля вилучено: нижня частина правого ременя безпеки, який упаковано до сейф-пакету № 0153499, сітку з динаміка біля лівого заднього пасажирського сидіння, упаковано до сейф-пакету № 2213099, верхню частину чехла переднього пасажирського сидіння, який упаковано до сейф-пакету № 2031968, гумовий килимок біля лівого заднього пасажирського сидіння та упаковано до сейф-пакету № 2031967, виріз тканини з заднього сидіння автомобіля, упаковано до сейф-пакету № 0643230. На всіх вище вилучених предметах наявні плями бурого кольору з зовнішньої частини автомобіля вилучено 7 слідів папілярних узорів, з яких три сліди долоні руки та чотири узори пальців рук. Слід № 1 вилучений з поверхні правої дверцятки біля ручки, слід № 2 вилучений з вітровика водійської дверцяти, слід № 3 вилучений з поверхні вітровика водійської дверцяти, слід № 4 вилучений з торцової частини водійської дверцяти, слід № 5 вилучений з поверхні стійки між вікнами, слід № 6 вилучений з поверхні правої задньої стійки біля ляди автомобіля, слід № 7 вилучено з поверхні заднього правого скла пасажирського, всі вище перелічені папілярні узори упаковано до сейф-пакетк № 2213098 (а.м.к.п. т.1 а.с. 23-26);

?Протокол огляду місця події від 23.09.2015 року з таблицею зображень, а саме домоволодіння в АДРЕСА_7 . В кімнаті № 2 виявлено 1 слід папілярного узору, який вилучено з лівої поверхні коробки дверей. Слід № 2 долоні виявлений з внутрішньої поверхні дверей і кімнаті № 4 . Слід № 3 пальця руки виявлений та вилучений з правої сторони коробки дверей до кімнати № 5. Слід № 4 долоні виявлений та вилучений з зовнішньої поверхні до кімнати № 5. Слід № 5 папілярного узору виявлений та вилучений з поверхні дверей до кімнати № 4 (зовнішньої сторони). Слід № 6 пальця руки виявлено та вилучено з зовнішньої сторони дверей до кімнати № 5. Слід № 7 долоні виявлений та вилучений з внутрішньої сторони вхідних дверей до кімнати № 4. Слід № 8 долоні вилучений на внутрішній поверхні вхідних дверей до кімнати № 4. Слід № 9 пальців рук виявлений та вилучений з внутрішньої сторони лівої половини вхідних дверей до кімнати № 6. Слід № 10 пальця рук виявлений та вилучений з внутрішньої поверхні налічника дверей до кімнати № 5. Слід № 11 пальця руки вилучений з внутрішньої сторони дверей до кімнати № 5. Слід № 12 папілярних узорів вилучений з зовнішньої поверхні скла правої частини дверей до кімнати № 6. Слід № 13 пальця руки виявлений та вилучений з внутрішньої поверхні лівої частини дверей до кімнати № 6. Слід № 14 пальця руки вилучений з внутрішньої поверхні лівої частини дверей до кімнати № 6. Слід № 15 долоні вилучений з внутрішньої поверхні правої частини дверей до кімнати № 6. Слід № 16 пальців рук вилучений з правої сторони коробки дверей до кімнати № 5. В літній кухні знаходиться металеве ліжко, на якому зверху розміщено зім`ята простинь білого кольору, яку було поміщено до пакету експертної служби № 1681786 (а.м.к.п. т.1 а.с. 27-34);

?Протокол огляду місця події від 25.09.2015 року, а саме прилегла територія до сільськогосподарського поля в адміністративних межах с. Миколаївка Смілянського району. У лісосмузі виявлено на землі шнурок кольору близького до зеленого, довжиною 1,5 м., кінці шнурка із двох сторін заводській полімерній оболонці. Даний шнурок поміщено до пакету експертної служби № 1822767 (а.м.к.п. т.1 а.с. 35);

?Протокол проведення слідчого експерименту від 25.09.2015, згідно якого, свідок ОСОБА_60 продемонструвала обставини вчинення кримінального правопорушення. З місця слідчої дії вилучено обгорівши та обплавлені платисковий і металевий ґудзики, металеві застібки, які поміщені в сейф-пакет № 2789145 і обгорілі рештки матерії, які поміщені в сейф-пакет № 2789144 (а.м.к.п. т.1 а.с. 37);

?Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою, за участю понятих та свідка ОСОБА_60 від 24.09.2015 року, згідно якого свідок впізнала ОСОБА_12 під № 2, як особу яка здійснила напад на її співмешканця (а.м.к.п. т.1 а.с. 42);

?Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою, за участю понятих та ОСОБА_91 від 20.10.2015 року, згідно якого свідок впізнала ОСОБА_22 під № 1, як особу яка разом з ОСОБА_92 забрали її вітчима з будинку в с. Лозуватка (а.м.к.п. т.1 а.с. 54-56);

?Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою, за участю понятих та ОСОБА_91 від 20.10.2015 року, згідно якого свідок впізнала ОСОБА_12 під № 1 (а.м.к.п. т.1 а.с. 57-59);

?Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою, за участю понятих та ОСОБА_93 від 20.10.2015 року, згідно якого свідок впізнав ОСОБА_12 під № 1, як особу яка наприкінці липня 2015 року з іншими хлопцями побили і забрали його вітчима ОСОБА_47 (а.м.к.п. т.1 а.с. 60-62);

?Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою, за участю понятих та ОСОБА_93 від 20.10.2015 року, згідно якого свідок впізнав ОСОБА_22 під № 1, як особу яка разом з іншими хлопцями наприкінці липня 2015 року забрали з будинку його вітчима (а.м.к.п. т.1 а.с. 63-65);

?Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою, за участю понятих та ОСОБА_93 від 20.10.2015 року, згідно якого свідок впізнав ОСОБА_13 під № 2, як особу яка була за кермом автомобіля і разом з іншими хлопцями наприкінці липня 2015 року забрали з будинку його вітчима (а.м.к.п. т.1 а.с. 66-68);

?Постановами про відібрання біологічних зразків (дактилокарти) для проведення експертизи у ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 від 07.10.2015 року (а.м.к.п. т.1 а.с. 69-74);

?Протоколами відібрання зразків для експертного дослідження від 09.10.2015 року у ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 (а.м.к.п. т.1 а.с. 75-77);

?Висновок експерта № 212/5 по факту смерті ОСОБА_23 , згідно якого: - на трупі виявлено тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепу зліва, перелому нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, множинні переломи ребер справа і зліва, крововиливи в м які тканини навколо переломів 4, 5, 6 ребер справа між передньою під пахвинною та середньо-ключичної лініями та навколо переломів 8, 9, 10, 11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями, крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки; - тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепу зліва утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою в межах контакту поверхнею; ознак при життєвості цього ушкодження не виявлено. Згідно п.2.1.3.б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих людей відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому утворилися від дії тупих твердих предметів, ці ушкодження мають прижиттєве походження, але визначити точний час їх утворення неможливо, із-за того, що труп піддавався вираженим гнильним змінам. Визначити ступінь тяжкості цих тілесних ушкоджень неможливо, так як не представляється можливим прослідкувати їх вплив на стан здоров`я людини. Тілесні ушкодження у вигляді переломів 4, 5, 6 ребер між передньою під пахвинною та середньо-ключичною лініями справа і 8, 9,10, 11 ребер зліва між задньою під пахвинною та лопатковою лініями з крововиливами навколо них утворилися від дії тупих твердих предметів, ці ушкодження мають прижиттєве походження, але визначити точний час їх утворення не можливо, із-за того, що труп піддавався вираженим гнильним змінам. Враховуючи п.4.6 згідно п.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді переломів 1, 7, 8, 9, 10 ребер справа та 6 ребра справа по задній під пахвинній лінії у вигляді переломів 4, 5, 6, 7 ребер зліва утворилися від дії тупих твердих предметів, ці ушкодження не мають ознак при життєвості. Враховуючи п.4.6 згідно п.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини правої завушної ділянки утворилися від дії тупого твердого предмету, мають прижиттєве походження, але визначити точний час їх утворення неможливо, із-за того, що труп піддався вираженим гнильним змінам. Враховуючи п.4.6 згідно п.2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», такі ушкодження у живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також на трупі виявлено відсутність внутрішніх органів, більшої частини мяких тканин тіла, частини кісток кінцівок, що частково пов`язано із гнильними процесами і частково із дією тварин. - враховуючи, що встановити причину смерті ОСОБА_23 неможливо, так як труп піддався значним гнильним змінам, визначити чи існує між наявними на трупі тілесними ушкодженнями і причиною смерті прямий причинний зв`язок неможливо. - причина смерті ОСОБА_23 не встановлена із-за вираженого гниття та скелетування трупа. - ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самозахист, на трупі не виявлено. - дати відповідь на питання «Чи міг ОСОБА_23 після отримання наявних тілесних ушкоджень виконувати цілеспрямовані дії?» не є можливим, так як внутрішні органи та більшість тканин на трупі відсутні. - об`єктивних даних, які б свідчили про взаємне розташування потерпілого і нападника(ів), в момент отримання ОСОБА_23 тілесних ушкоджень немає. - частин травмую чого знаряддя в місцях, виявлених на трупі ушкоджень, не виявлено. - враховуючи характер, локалізацію, кількість наявних на трупі тілесних ушкоджень всі вони утворилися не від одного, а від кількох (двох чи більше) предметів. - тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепу зліва утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою в межах контакту поверхнею. Всі інші тілесні ушкодження виникли внаслідок удару твердим(ими) тупим(ими) предметом(ами), індивідуальні властивості яких не відобразилися в наявних ушкодженнях. - тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепу зліва не могли утворитися від ударів руками чи ногами. Для визначення можливості утворення цього ушкодження від дії дерев`яної битки потрібно надати на експертизу битку. Всі інші ушкодження, а саме у вигляді перелому нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, множинні переломи ребер справа і зліва, крововиливи в м`які тканини навколо переломів 4, 5, 6 ребер справа між передньою під пахвинною та середньо-ключичною лініями на навколо переломів 8, 9, 10, 11 зліва між задньою під пахвинною та лопатковою лініями, крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки, могли утворитися від дії як кистей рук людини, зажатих в кулак, так і від ударів ногами чи дерев`яними битками. - визначити кількість нанесених по тілу ОСОБА_23 ударів неможливо, так як труп піддався пізнім трупним змінам. Але можна вказати, що ті тілесні ушкодження, які були виявлені на трупі утворилися не менш як від 8 кратної дії тупих твердих предметів. - даних, які б вказували на переміщення трупу після настання смерті, немає. - виявлені на трупі тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння з положення стоячи з наступним ударом об площину чи тупий твердий предмет(ти). - в м`язі від трупу при судово-токсикологічній експертизі етиловий спирт не виявлено. - при судово-імунологічній експертизі, під час якої було проведено серологічне дослідження зуба трупа ОСОБА_23 виявлений антиген Н. Кров трупа ОСОБА_23 можливо відноситься до групи ОаВ(І). - враховуючи стан трупних явищ, теплу пору року, можна стверджувати про те, що труп ОСОБА_23 міг перебувати в лісосмузі з 26.08.2015 до моменту його виявлення 22.09.2015. (а.м.к.п. т.1 а.с. 95-98);

?Висновок експерта № 05-1-08/252 судово-медичної експертизи частини ременя безпеки, згідно якого при серологічному дослідженні зуба трупа ОСОБА_23 виявлений антиген Н, кров можливо відноситься до групи крові ОаВ(І), але висловитися конкретно про це неможливо так як антиген Н присутній і в інших групах крові як супутній. В слідах на частині ременя безпеки (об`єкт № 1) знайдена кров людини з домішкою поту в виявлені антигени А і Н. Таким чином, враховуючи результати серологічного дослідження речового доказу та зуба трупа, можна передбачити, що: антигени А і Н, виявлені в слідах крові людини з домішкою поту на частині ременя безпеки (об`єкт № 1) могли походити за рахунок крові та поту особи (осіб) з групою крові АВ(ІІ) з супутнім антигеном Н або за рахунок змішування крові та поту з групами крові АВ(ІІ) та ОаВ(І). Домішка крові та/або поту трупа ОСОБА_23 не виключається (а.м.к.п. т.1 а.с. 99-102);

?Висновок експерта № 05-1-08/253 судово-медичної експертизи сітки від динаміка, згідно якого в слідах на сітці від динаміка (об`єкти № 1,2,4) знайдена кров, визначити видову належність якої неможливо із-за підпорогового вмісту білка в ній (а.м.к.п. т.1 а.с. 104-105);

?Висновок експерта № 05-1-08/255 судово-медичної експертизи чохла сидіння автомобіля, згідно якого в слідах на чохлу сидіння з автомобіля (об`єкти № 1-4) кров не знайдена (а.м.к.п. т.1 а.с. 106-107);

?Висновок експерта № 1/954 від 11.11.2015 року, згідно якого папілярні узори на внутрішніх частинах нігтьових та середніх фаланг пальців рук невпізнаного трупа особи чоловічої статі, сфотографовані час проведення огляду місця події 22.09.2015 та зображені на аркушах паперу тотожні відбиткам мізинця правої руки, великого пальця лівої руки, середнього пальця правої руки на дактилокарті на ім`я ОСОБА_23 1964 р.н. (а.м.к.п. т.1 а.с. 109-113);

?Висновок експерта № 1/955 від 06.11.2015 року, згідно якого сліди папілярних узорів пальців та долонь рук, відкопійовані на відрізки липкої стрічки максимальними розмірами по діагоналі 87х86 мм, 70х57мм, 101х96 мм, 63х64 мм, 107х98 мм, 147х144 мм придатні для ідентифікації особи (осіб), сліди пальців рук, відкопійовані на липку стрічку розмірами 90х93мм для ідентифікації особи непридатні. Слід папілярного узору долоні руки, відкопійований на липку стрічку розмірами 147х144 мм залишений особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_12 , 1996 р.н. Слід папілярного узору долоні руки, відкопійований на липку стрічку розмірами 101х96 мм залишений особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_13 , 1993 р.н. Слід папілярних узорів пальців та долонь рук, відкопійовані на відрізки липкої стрічки максимальними розмірами по діагоналі 87х86 мм, 70х57 мм, 63х64 мм, 107х98 мм залишені не особами, дактилокарти яких заповнені на імена ОСОБА_22 , 1996 р.н., ОСОБА_12 , 1996 р.н., ОСОБА_13 , 1993 р.н. та ОСОБА_23 , 1964 р.н. (а.м.к.п. т.1 а.с. 115-125);

?Висновок експерта № 1/953 від 30.10.2015 року, згідно якого сліди папілярних узорів пальців та долонь рук, відкопійованих на відрізки липкої стрічки максимальними розмірами по діагоналі 94х85 мм, 107х110 мм, 89х91 мм, 105х110 мм, 74х72 мм, 95х94 мм, 105х94 мм, 74х69 мм, 64х57 мм, 60х65 мм, 60х59 мм, 80х85 мм, 94х96 мм, 110х105 мм, 154х142 мм, 123х115 мм придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили). Слід пальця руки, відкопійований на липку стрічку розмірами 60х65 та сліду долоні руки, від копійований на липку стрічку розмірами 105х94 мм залишені особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_12 , 1996 р.н. відповідно середнім пальцем правої руки та відтиском долоні лівої руки. Сліди папілярних узорів пальців та долонь рук, відкопійованих на відрізки липкої стрічки максимальними розмірами по діагоналі 94х85 мм, 107х110 мм, 89х91 мм, 105х110 мм, 74х72 мм, 95х94 мм, 74х69 мм, 64х57мм, 60х59 мм, 80х85 мм, 94х96 мм, 110х105 мм, 154х142 мм, 123х115 мм залишені не особами, дактилоскопічні карти яких заповнені на імена ОСОБА_22 , 1996 р.н., ОСОБА_12 , 1996 р.н., ОСОБА_13 , 1993 р.н. та ОСОБА_23 , 1964 р.н. (а.м.к.п. т.1 а.с. 127-141);

?Даними телефонних з`єднань абонентських номерів телефонного зв`язку, якими користувалися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вилучені 14.12.2015 на підставі ухвили слідчого судді від 24.11.2015 року (а.м.к.п. т.1 а.с. 167-169).

?Судом безпосередньо переглянуто записи до слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_60 та допиту обвинуваченого ОСОБА_12

?Акт судово-психіатричного експерта відносно ОСОБА_13 № 528 від 18.11.2015 року, згідно якого ОСОБА_13 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, збереженість у нього процесів мислення, пам`яті, інтелекту, вольового контролю, достатній рівень соціальної адаптації - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_13 інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики - що також свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_13 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, у нього збережені процеси мислення, пам`яті, інтелекту, вольового контролю, він критично оцінює своє становище, суть і наслідки інкримінованого йому правопорушення, намагається захищати свої інтереси - що свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_13 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України (а.м.к.п. т.1 а.с. 78-82);

?Акт судово-психіатричного експерта відносно ОСОБА_12 № 529 від 18.11.2015 року, згідно якого ОСОБА_12 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, що при відсутності розладів психотичного або межового з психотичним рівня, збереженні вольових процесів, критичних і прогностичних функцій, достатній соціальній адаптації - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_12 інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики - що також свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_12 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, що при збереженні у нього вольових процесів, здатності критично оцінювати своє становище, суть і наслідки інкримінованого йому правопорушення, намагання захищати свої інтереси - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_12 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України (а.м.к.п. т.1 а.с. 88-94);

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Досліджені докази за свою є належними та допустимим у розумінні норм КПК України. Порушень вимог ст. 87 КПК України не установлено.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та ОСОБА_22 , в частині якого ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2021 року - провадження закрито, в зв`язку зі смертю кваліфіковані за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України - як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи наведені докази, які були судом досліджені та оцінені в сукупності, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно до обвинувального акту від 08.02.2016 року, не знайшло своє підтвердження у судовому засіданні виходячи з наступного.

Так, за змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Визначальним для відмежування умисного вбивства від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі № 348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к тощо.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

При кваліфікації дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стороною обвинувачення залишено поза увагою диспозицію ст. 115 ч. 2 КК України, яка свідчить, що вбивство може бути вчинене лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і, головне, бажає їх настання.

Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Вказана правова позиція викладена у пунктах 4 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров'я».

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_12 визнавав сам факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому і стверджував, що не мав умислу на позбавлення його життя, хоч і стверджував, що умисно завдавав тілесні ушкодження з метою покарати за можливу протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_23 по відношенню до свідків ОСОБА_91 та ОСОБА_94 .

Зазначені твердження обвинуваченого не були спростовані і зібрані докази у кримінальному провадженні не містять даних, які б свідчили про намір ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_13 вчинити вбивство ОСОБА_23 . Крім цього органом досудового розслідування не встановлено і мету вбивства.

Так, в ході судового розгляду встановлено наступне:

Під час огляду місця події 22.09.2015 р. в лісосмузі в адміністративних межах с. Миколаївка Смілянського району Черкаської області неподалік автодороги сполученням Золотоноша-Черкаси-Умань виявлено прикиданий будівельним сміттям труп людини в стадії пізніх трупних змін у вигляді муміфікації. При огляді трупа на ньому виявлені численні тілесні ушкодження. Висновками судової криміналістичної (дактилоскопічної) експертизи встановлено співпадіння папілярних узорів пальців рук вказаного трупа з дактилокартою ОСОБА_23 . Таким чином, перед судом доведено те, що при огляді місця події 22.09.2015 р. в лісосмузі виявлено труп саме ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_60 показала, що увечері 26.08.2015 р. в хату забігло троє хлопців, одного з яких - ОСОБА_66 , вона впізнала. Всіх утрьох почали наносити ОСОБА_95 удари палками по різним частинам тіла, після чого вона втекла на вулицю. Потім свідок сховалась в городі і не бачила наступних подій, додому повернулась під ранок, виявила розбиту лампочку в тій кімнаті, де відбувалось побиття Гевка, сліди крові на різних предметах. Гевка не було, хоча його речі та документи залишились удома. Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_60 на місці події також дала аналогічні показання щодо умисних дій всіх обвинувачених, які утрьох наносили удари ОСОБА_96 . Під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_60 знайдено сліди багаття з залишками обгорілих фрагментів тканини та фурнітури одягу, що об`єктивно підтверджує факт знищення свідками предметів зі слідами крові, які були виявлені після побиття ОСОБА_23 .

Під час досудового розслідування неповнолітня ОСОБА_91 упізнала по фотознімках ОСОБА_22 , який разом з ОСОБА_12 забрав з будинку ОСОБА_35 , а неповнолітній свідок ОСОБА_93 за фотознімками впізнав ОСОБА_12 , ОСОБА_22 і ОСОБА_13 , які приїжджали на автомобілі, яким керував ОСОБА_74 , і забрали з їх будинку ОСОБА_35 .

Згідно з копією довіреності власник автомобіля ЗАЗ-110206 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 уповноважив керувати ним ОСОБА_13 .

При огляді вказаного автомобіля вилучено частину паска безпеки, сітку з динаміка, чохол з переднього пасажирського сидіння, килимок, виріз тканини з заднього сидіння зі слідами бурої речовини, сліди пальців та долонь. Згідно з висновками судово-медичної імунологічної експертизи на вилученому при огляді автомобіля паску безпеки виявлено кров людини з домішками поту, походження яких від ОСОБА_35 не виключено. За висновками аналогічної експертизи на сітці динаміка також знайдено кров, визначити видову належність якої неможливо. Також проведеною криміналістичною експертизою встановлено, що частина виявлених при огляді автомобіля папілярних узорів залишена ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що об`єктивно підтверджує спільне перебування обвинувачених у вказаному автомобілі.

Також під час огляду будинку АДРЕСА_5 виявлено сліди пальців та долонь, так за висновками криміналістичної дактилоскопічної експертизи частина виявлених слідів залишена обвинуваченим ОСОБА_12 , що об`єктивно підтверджує його перебування в будинку, де проживав ОСОБА_23 .. Аналіз абонентських з`єднань телефонів, якими користувались ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідчить про те, що вони увечері 26.08.2015 р. перебували в Шполянському районі Черкаської області.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності (показання обвинувачених, свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_91 і ОСОБА_97 , дані протоколів слідчих (розшукових) дій і висновки експертиз), суд дійшов до висновку про те, що саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , і особа, щодо якої закрите провадження у зв`язку зі смертю, проникли в будинок АДРЕСА_5 , із застосуванням фізичного насильства забрали звідти і вивезли на автомобілі Гевка.

Незважаючи на те, що обвинувачені заперечують ту обставину, що ОСОБА_23 в приміщенні вказаного будинку били, крім ОСОБА_12 , і ОСОБА_13 з особою, щодо якої закрите провадження у зв`язку зі смертю, суд приходить до висновку про те, що їх показання в цій частині не відповідають дійсності. Оскільки єдиний прямий очевидець подій, що почали відбуватись у вказаному приміщенні - свідок ОСОБА_60 як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні дала покази про те, що удари ОСОБА_23 наносили три особи.

Не визнання вини обвинуваченими ОСОБА_13 , суд розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Покази ОСОБА_12 про те, що він один наносив удари потерпілому, суд розцінює як намагання зменшити відповідальність за скоєне (вчинення злочину одноособово, а не групою осіб) та сприяти уникненню від кримінальної відповідальності свого товарища ОСОБА_13 . Крім того дані покази протирічать доказам покладеним в основу обвинувачення визнаного судом доведеним, в тому числі показами свідка ОСОБА_98 .

Обвинуваченим також висунуто обвинувачення в тому, що вони наносили ОСОБА_23 удари заздалегідь пристосованими для вчинення злочину невстановленими під час проведення досудового розслідування дерев`яними битками.

Суд мотивував своє рішення щодо знарядь злочину, використаних всіма обвинуваченими, і прийшов до висновку, що вони використовували невстановлені дерев`яні предмети, подібні до палок. Вирішуючи питання про те, чи були ці предмети заздалегідь пристосовані для вчинення злочину, суд виходить з поняття таких предметів, вжитого в ч.4 ст. 296 КК України. Цією статтею передбачено відповідальність за вчинення злочину, зокрема, із використанням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Таким чином, спеціально пристосованими для завдання тілесних ушкоджень можуть визнаватись і заздалегідь приготовлені винним предмети з цією ж метою. Оскільки судом встановлено, що обвинувачені заздалегідь приготували для нанесення ОСОБА_23 тілесних ушкоджень невстановлені дерев`яні предмети, подібні до палок, то суд вважає доведеним обвинувачення в частині використання обвинуваченими заздалегідь пристосованих для вчинення злочину предметів.

Після заподіяння ОСОБА_23 тілесних ушкоджень в будинку обвинувачені з метою продовження злочинного умислу силоміць вивезли його на автомобілі під керуванням ОСОБА_73 до ділянки 68-го кілометру автодороги сполученням «Золотоноша-Черкаси-Умань», яка знаходиться поблизу с. Миколаївка Смілянського району Черкаської області, де ОСОБА_12 продовжив злочинні дії та наніс невстановленим предметом численні удари ОСОБА_23 по голові й тулубу.

З даних про телефонні з`єднання телефонів, якими користувались ОСОБА_12 та свідки ОСОБА_99 , свідчать про те, що ОСОБА_12 26.08.2015 р. виїхав з м. Черкаси приблизно о 20.03 год., біля 21.04 перебував в м. Сміла та близько 21.23 приїхав в с. Лозуватка. Після цього між цими абонентами до 22.24 не було з`єднань, що свідчить про те, що протягом цього часу ОСОБА_12 і свідок ОСОБА_91 перебували разом. Біля 23.51 год. ОСОБА_12 перебував в м. Сміла, а близько 00.24 год. 27.08.2015 р. повернувся в м. Черкаси. Із викладеного суд робить висновок про те, що поїздка обвинувачених у зворотному напрямку тривала значно довше, ніж поїздка з м. Черкаси в с. Лозуватка, тобто по дорозі вони зупинялись.

Сам ОСОБА_12 не заперечує того, що по дорозі між с. Лозуватка та м. Сміла автомобіль зупинявся і він знову застосував фізичне насильство до ОСОБА_23 , наносячи йому удари руками по тулубу і в обличчя. Доказів тому, що інші ОСОБА_13 і особа, щодо якої закрито провадження у справі у звязку з смертю, після зупинки автомобіля брали участь в побитті ОСОБА_23 разом з ОСОБА_12 , органом досудового розслідування не надано.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз № 212 та № 212/5 на трупі ОСОБА_23 виявлено тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва, перелому ребер справа та зліва, крововиливи в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини перелому, множинні переломи ребер справа і зліва, крововиливи в м`які тканини навколо переломів 4,5,6 ребер справа між передньою підпахвинною та середньо-ключичною лініями та навколо переломів 8,9,10,11 ребер зліва між задньою під пахвинною та лопатковою лініями, крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки.

Тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, утворились від дії тупого твердого предмета з обмеженою в межах контакту поверхнею, ознак прижиттєвості цього ушкодження не виявлено.

Тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому мають прижиттєве походження, час утворення яких неможливо встановити, утворились від дії тупих твердих предметів, але ступінь їх тяжкості встановити неможливо.

Тілесні ушкодження у вигляді переломів 4,5,6 ребер між передньою підпахвинною та середньо-ключичною лініями справа і 8,9,10,11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями з крововиливами навколо них утворились від дії тупих твердих предметів, мають прижиттєве походження, визначити час їх утворення неможливо із-за гнильних змін, за ступенем тяжкості відносно живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді переломів 1,7,8,9,10 ребер справа та 6 ребра справа по задній під пахвинній лінії, у вигляді переломів 4,5,6,7 ребер зліва утворились від дії тупих твердих предметів, не мають ознак прижиттєвості, відносно до живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини правої завушної ділянки утворились від дії тупого твердого предмета, мають прижиттєве походження, відносяться до легких тілесних ушкоджень у живих осіб, але визначити точний час їх утворення неможливо із-за виражених гнильних змін трупа.

Також на трупі виявлено відсутність внутрішніх органів, більшої частини м`яких тканин тіла, частини кінцівок, що частково пов`язано із гнильними процесами і частково із дією тварин.

Із-за вираженого гниття та скелетування трупа причина смерті ОСОБА_23 не встановлена і не встановлено причинного зв`язку між наявними тілесними ушкодженнями і причиною смерті.

З урахуванням характеру, локалізації й кількості наявних на трупі тілесних ушкоджень всі вони утворились не від одного, а від кількох (двох чи більше) предметів. При цьому тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва утворились від дії тупого твердого предмета з обмеженою в межах контакту поверхнею і не могли утворитись від ударів ногами чи руками. Всі інші тілесні ушкодження, а саме перелом нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелом лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, множинні переломи ребер справа і зліва, крововиливи в тканини навколо переломів 4,5,6 ребер справа між передньою підпахвинною та середньоключичною лініями та навколо переломів 8,9,10,11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями, крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки, виникли внаслідок удару твердим (-ми) тупим (-ми) предметом (предметами), індивідуальні особливості яких не відобразились в наявних ушкодженнях, і могли утворитись від дії як кистей рук людини, затиснутих в кулак, так і від ударів ногами чи дерев`яними битками.

Визначити кількість нанесених по тілу ОСОБА_23 ударів неможливо, але всі виявлені на трупі тілесні ушкодження утворилися не менш як від восьмикратної дії тупих твердих предметів.

Фактичні обставини справи, що встановлені з перелічених показань свідків та інших доказів, свідчать про те, що обвинувачені мали намір застосувати фізичне насильство до ОСОБА_23 заздалегідь пристосованими для вчинення злочину невстановленими дерев`яними предметами і застосували таке насильство, наносячи численні удари такими предметами ОСОБА_23 по голові, тулубу та кінцівках в приміщенні будинку, а потім з метою продовження застосування фізичного насильства силоміць вивезли ОСОБА_23 і зупинились по дорозі, де ОСОБА_12 продовжив застосовувати фізичне насильство до ОСОБА_23 і знову наніс йому численні удари по голові й по тулубу невстановленим предметом.

Незважаючи на те, що експерту не вдалось встановити ознак прижиттєвості виявлених на трупі ОСОБА_23 тілесних ушкоджень, суд з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, а саме того, що до приїзду обвинувачених у ОСОБА_23 не було таких тілесних ушкоджень, а обвинувачені завдали йому численних ударів невстановленими предметами, вважає доведеним те, що всі виявлені на трупі ОСОБА_23 тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_23 за його життя і від умисних дій обвинувачених, які діяли групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні експерт пояснив, що ознаки прижиттєвості деяких тілесних ушкоджень не встановлені із-за вираженого гниття та скелетування трупа ОСОБА_23 , та головне неможливо встановити причину смерті.

Із вказаного висновку встановлено, що виявлені на трупі ОСОБА_23 тілесні пошкодження утворились від дії не одного, а кількох (двох чи більше) предметів, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_98 .

Також експерт підтвердив висновок про те, що тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва утворились від дії тупого твердого предмета з обмеженою в межах контакту поверхнею і не могли утворитись від ударів ногами чи руками.

Як вказано вище, проведеними судово-медичними експертизами причина смерті ОСОБА_23 не встановлена і не встановлено причинного зв`язку між наявними тілесними ушкодженнями і причиною смерті.

Доводи обвинувачених про те, що під час проведення досудового розслідування до них застосовувались недозволені методи ведення слідства, були предметом перевірки за ухвалою апеляційного суду Черкаської області. Результатом прокурорської перевірки, 31 жовтня 2017 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення і дана постанова прокурора є чинною.

Суд обґрунтував свої висновки щодо доведеності того, що обвинувачені утрьох діяли умисно групою осіб з метою заподіяння ОСОБА_23 тілесних ушкоджень і виявлені на трупі ОСОБА_23 тілесні ушкодження (тяжкі, середньої тяжкості та легкі) заподіяні внаслідок умисних дій обвинувачених, але суду не надано переконливих доказів тому, що вони переслідували мету заподіяння смерті іншої людини і що смерть ОСОБА_23 наступила сааме внаслідок їх умисних дій. При цьому суд виходить з того, що умисел всіх обвинувачених був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_23 і відповідальність для них повинна наступати за тілесні ушкодження, які фактично заподіяні групою осіб, тобто в даному випадку за умисне тяжке тілесне ушкодження, незалежно від того, хто саме з них заподіяв таке тілесне ушкодження. З урахуванням викладеного суд на підставі ч.3 ст. 337 КПК України виходить за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та кваліфікує дії ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб. Перекваліфіковуючи дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, суд виходить із встановлених в судовому засіданні обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме: нанесення ударів зазделегідь приготовленими предметами (деревяними палками), що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_60 , характеру та локалізації спричинених тілесних ушкоджень кількості наявних на трупі тілесних ушкоджень ( не менш як восьмикратної дії тупих твердих предметів). Крім того, суд зауважує, що судово-медичними експертами причина смерті ОСОБА_23 не встановлена і не встановлено причинного звязку між наявними тілесними ушкодженнями і причиною смерті.

Тому суд, вважає, що доказів, якіб свідчили про умисне вбивство ОСОБА_35 за попередньою змовою групою осіб, органами досудового розслідування не надано. Крім того, обєктивна сторона вбивства характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком.

Визначаючи мотив скоєного обвинуваченими злочину, суд виходить з наступного.

З показань свідків ОСОБА_100 і ОСОБА_46 встановлено, що вони потерпали від неправомірної поведінки ОСОБА_23 і поскаржились на нього ОСОБА_12 . Судом наведено мотиви, з яких встановлено, що ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та особою, щодо якої закрито провадження у справі у зв`язку зі смертю, реалізував умисел на умисне заподіяння ОСОБА_23 тілесних ушкоджень, з метою покарання за протиправну поведінку по відношенню до неповнолітніх дітей.

З урахуванням викладеного суд вважає встановленим, що у всіх обвинувачених виникли особисті неприязні відносини до раніше незнайомого їм ОСОБА_35 із-за його неправомірної поведінки до неповнолітніх ОСОБА_46 і ОСОБА_101 .

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вину обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України органами досудового розслідування не доведено, дії останніх кваліфіковано не вірно, а тому суд вважає, за необхідне перекваліфікувати встановлені вище дії обвинувачених на ч.2 ст.121 КК України.

За таких обставин колегія суддів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , колегія суддів керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної виною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , згідно ст. 66 КК України судом не встановлено. Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_12 , в порядку ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 , згідно ст. 66 КК України судом не встановлено. Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_13 , в порядку ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів (ст.12 КК України), особу обвинуваченого, що в силу ст..89 КК України вважається раніше не судимим, характеризується за місцем проживання посередньо, згідно довідок ОСОБА_12 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжує покарання. Суд також враховує поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_12 покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі наближеного до максимального розміру визначеного санкцією ч.2 ст.121 КК України.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_13 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів (ст.12 КК України), особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, згідно довідок ОСОБА_13 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжує покарання. Суд також враховує поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_13 покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі наближеного до мінімального розміру визначеного санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного правопорушення і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Суд не застосовує до обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 положення ст.69 КК України, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченими, щоб дало можливість суду призначити їм основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст.69 КК України.

Крім цього, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне:

В межах даного кримінального провадження, щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою починаючи з 24.09.2015 року. Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було засуджено за ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12.09.2018 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року - залишено без змін. Тобто, з 12.09.2018 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року вступив в законну силу та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 почали відбувати покарання.

В подальшому, постановою Верховного суду від 08.10.2019 року було скасовано ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12.09.2018 року та призначено новий розгляд в апеляційній інстанції. 11.03.2020 року ухвалою Кропивницького апеляційного суду вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року було скасовано та призначено новий судовий розгляд.

В період перегляду вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року в апеляційній та касаційній інстанції, ОСОБА_13 на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 року було умовно-достроково звільнено від відбування покарання та звільнено з ДУ «Черкаського слідчого ізолятору» після вступу ухвали в законну силу, а саме 15.01.2019 року.

ОСОБА_12 починаючи з 24.09.2015 року перебував в ДУ «Черкаський ізолятор» і лише 11.02.2021 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси останньому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, та звільнено з під варти із зали суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_13 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 24 вересня 2015 року по 12 вересня 2018 року (по день винесення ухвали апеляційного суду Черкаської області, якою залишено без змін вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року) у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України. Крім цього зарахувати ОСОБА_13 у строк відбутого покарання термін відбуття покарання з 12.09.2018 року по 14.01.2019 року включно. Станом на 08.01.2024 року вважати ОСОБА_13 таким, що частково відбув покарання за даним вироком.

Зарахувати ОСОБА_12 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 24 вересня 2015 року по 12 вересня 2018 року, (по день винесення ухвали апеляційного суду Черкаської області, якою залишено без змін вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року) та з 08.10.2019 року ( день винесення постанови Верховного суду, якою скасовано ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12.09.2018 року) по 11.02.2021 року (зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт) у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України. Крім цього зарахувати ОСОБА_12 у строк відбутого покарання термін відбуття покарання з 12.09.2018 року по 08.10.2019 року. Станом на 08.01.2024 року вважати ОСОБА_12 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі по 1179 грн. 30 коп. з кожного.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374, 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 9 (девять) років 7 (сім) місяців.

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Зарахувати ОСОБА_13 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 24 вересня 2015 року по 12 вересня 2018 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України. Крім цього зарахувати ОСОБА_13 у строк відбутого покарання термін відбуття покарання з 12 вересня 2018 року по 14 січня 2019 року включно. Станом на 08 січня 2024 року вважати ОСОБА_13 таким, що чатково відбув покарання за даним вироком, а саме 6 років 3 місяці 8 днів.

Подальший строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_12 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 24 вересня 2015 року по 12 вересня 2018 року, та з 08 жовтня 2019 року по 11 лютого 2021 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України. Крім цього зарахувати ОСОБА_12 у строк відбутого покарання термін відбуття покарання з 12 вересня 2018 року по 08 жовтня 2019 року. Станом на 08 січня 2024 року вважати ОСОБА_12 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не встановлено.

Стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі по 1179 грн. 30 коп. з кожного.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази: папілярні сліди рук і три оптичні диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

фрагмент паска безпеки, сітку з динаміка, шнурок, обгорілі фрагменти тканини та фурнітури одягу - знищити, як такі, що не мають цінності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3