печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000927 від 19.11.2023, -

В С Т А Н О В И В :

27.11.2023 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором, згідно вимог якого останній просить накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000927 від 19.11.2023, на майно, яке вилучене 19.11.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Предмет схожий на автомат з маркуванням IWI Z-15, S/N: НОМЕР_1 , чорного кольору з предметом схожий на приціл «Sparc solar» та предметом схожий на ліхтар «Nitecore New P30»;

- Предмет схожий на магазин з викарбуваними значеннями «03 14»;

- Предмет схожий на перехідник для прискореного заряджання з вмістом 10 (десяти) предметів схожих на набої з маркуванням «ІАІ 21»;

- Дозвіл на зброю МВС України № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_4 , щодо права зберігання мисливської нарізної зброї «IWIZION 15, кр 223 Rem № НОМЕР_1 ».

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що 18.11.2023 приблизно о

20 год. 37 хв. за адресою:

АДРЕСА_1 , на вулиці військовослужбовець полковник Національної гвардії України грубо порушуючи громадський порядок, використовуючи предмет, ззовні схожий на автомат Калашникова, вчинив хуліганські дії щодо п`ятьох неповнолітніх дітей, а саме навів на дітей зброю та змусив лягти на землю та завести руки за голову. В подальшому чоловік наніс дітям по одному удару долонею по потилиці.

На виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України оперативними працівниками ТУ ДБР у м. Києві було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального провадження причетний військовослужбовець Національної гвардії України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обіймає посаду викладача тактики та тактико-спеціальної підготовки ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 уродженець м. Луцьк, Волинської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим установлено, що на військовослужбовця ОСОБА_4 , зареєстрована зброя марки Карабін IWIZION15 серія НОМЕР_3 , дозвіл № НОМЕР_2 виданий ГУНП в Київській області від 04.04.2023 строком до 04.04.2026 та рушниця гладкоствольна НОМЕР_4 , дозвіл № НОМЕР_5 виданий ГУНП в Київській області, 19.03.2019 строком до 19.03.2025.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 у період з 21 год. 56 хв. по 23 год. 20 хв. 19.11.2023 проведено обшук до постановлення ухвали слідчого судді у зв`язку із невідкладними випадками, а саме з метою врятування майна (речових доказів в порядку ч. 3

ст. 233, ст. 234 КПК України), за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_6 .

У ході зазначеного обшуку ОСОБА_4 було надано добровільну згоду на обшук та добровільно особисто видано предмети, які в подальшому вилучено.

На даний час, у ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Представник власника майна подав до суду письмові пояснення, в яких вказав на необґрунтованість та безпідставність вимог клопотання, а відтак просив відмовити у накладенні арешту на майно.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000927 від 19.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 у період з 21 год. 56 хв. по 23 год. 20 хв. 19.11.2023 проведено обшук до постановлення ухвали слідчого судді у зв`язку із невідкладними випадками, а саме з метою врятування майна (речових доказів в порядку ч. 3 ст. 233, ст. 234 КПК України), за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_6 .

У ході зазначеного обшуку ОСОБА_4 було надано добровільну згоду на обшук та добровільно особисто видано предмети, які в подальшому вилучено, а саме:

1. Предмет схожий на автомат з маркуванням IWI Z-15, S/N: НОМЕР_1 , чорного кольору з предметом схожий на приціл «Sparc solar» та предметом схожий на ліхтар «Nitecore New P30»;

2. Предмет схожий на магазин з викарбуваними значеннями «03 14»;

3. Предмет схожий на перехідник для прискореного заряджання з вмістом 10 (десяти) предметів схожих на набої з маркуванням «ІАІ 21»;

4. Дозвіл на зброю МВС України № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_4 , щодо права зберігання мисливської нарізної зброї «IWIZION 15, кр 223 Rem № НОМЕР_1 ».

Вказані предмети упаковано до чорного поліетиленового пакету, горловина якого скріплена ниткою та биркою з роз`яснювальними записами, підписами учасників та понятих, яка склеєна відрізком паперу з відтиском печатки «Для пакетів ТУ ДБР у м. Києві».

Постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 20.11.2023 вище зазначені вилучені речі (матеріальні об`єкти) визнані як речові докази у кримінальному провадженні № 0000927 від 19.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України зазначене майно, що вилучене під час проведення обшуку, вважається тимчасово вилученим майном.

Судовим розглядом встановлено, що огляд, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 19.11.2023, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчий звернувся до суду 20.11.2023, що вказує на дотримання строків на звернення до суду з даним клопотанням.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000927 від 19.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000927 від 19.11.2023, яке вилучене 19.11.2023, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Предмет схожий на автомат з маркуванням IWI Z-15, S/N: НОМЕР_1 , чорного кольору з предметом схожий на приціл «Sparc solar» та предметом схожий на ліхтар «Nitecore New P30»;

- Предмет схожий на магазин з викарбуваними значеннями «03 14»;

- Предмет схожий на перехідник для прискореного заряджання з вмістом 10 (десяти) предметів схожих на набої з маркуванням «ІАІ 21»;

- Дозвіл на зброю МВС України № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_4 , щодо права зберігання мисливської нарізної зброї «IWIZION 15, кр 223 Rem № НОМЕР_1 ».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7