Справа № 632/33/23
провадження № 1-кп/632/24/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , представника потерпілого - ОСОБА_6 , потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000333 вид 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебувало кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Під час судового розгляду прокурор у порядку ст. 338 КПК України змінив обвинувачення щодо ОСОБА_5 на обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Захисником ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби. Вказане клопотання обґрунтовано тим, ОСОБА_5 на цей час обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, що на даний час не відповідає суворості раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також захисник зазначив, що ризики, які стали підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не доведені, а відповідно до позиції Європейського суду з прав людини після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправдуванням тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор проти зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт заперечував, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, зокрема ризики, які були враховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли, навіть, враховуючи, що обвинуваченому на сьогодні висунуто обвинувачення у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років. На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.

У даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 вид 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався судом в порядку, визначеному ст. ст. 315, 331 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України. Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У даному випадку, вирішуючи заявлене стороною захисту клопотання про зміну щодо обвинуваченого запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що під час останнього продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважав встановленим наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки із урахуванням того, що були допитані всі свідки по справі та потерпілий, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, на думку суду втратив свою актуальність. Крім того, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2023 року обвинуваченому було продовжено застосування застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень, як альтернатива триманню під вартою.

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

Отже, на даній стадії судового провадження суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен

виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Суд звертає увагу, що з плином часу обставини, що стали підставою для продовження та обрання запобіжного заходу, згідно до конвенціальних норм, практики ЄСПЛ та вітчизняного законодавства мають бути істотно переглянуті, оскільки особа має право на розгляд кримінального провадження щодо неї впродовж розумного строку, що є складовою права особи на справедливий суд, тобто держава в особі судових органів повинна забезпечити виконання цих приписів, а обвинувачені не повинні в такій ситуації нести тягар такого найбільш обтяжуючого примусу. Враховуючи тривалість строку перебування обвинувачених під вартою, судом обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ними ризики при продовженні 24 листопада 2023 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дійсно існували і певною мірою продовжують існувати. Так, обвинувачений ОСОБА_8 , який хоча і має постійне місце проживання, однак на даний час не має на території України міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи обсяг висунутого йому обвинувачення та покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, може вдатися до переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). До того ж суд зазначає, що даний ризик, в умовах воєнного стану, який діє в Україні, є досить вагомим. Крім того, проаналізувавши наявні дані, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки та майновий стан, у сукупності з обставинами інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності, суд доходить висновку, що наведені обставини об`єктивно вказують на наявність ризику продовження ОСОБА_8 кримінально-протиправної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, суд також приймає до уваги, щоОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану, за санкцією якого передбачено покарання від 07 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Під час судового розгляду, зокрема після допиту свідків та дослідження письмових доказів, 21 грудня 2023 року прокурор в порядку ст. 338 ГПК України змінив обвинувачення щодо ОСОБА_5 та подав суду обвинувальний акт, в якому висунув ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 355 КК України, тобто - примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати цивільно-правові зобов`язання із погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, наразі, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.

Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 тримається під вартою з жовтня 2022 року, має місце проживання за вказаною у клопотанні адресою і може на законних підставах там перебувати, оскільки є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Його мати - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає та зареєстрована за цим адресом, підтвердила відповідну можливість і надала свою згоду на знаходження обвинуваченого за вказаною адресою.

Отже, вищезазначені обставини у сукупності, на думку суду, вказують на зменшення тих ризиків, які були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відомості про наявність нових ризиків у поведінці останнього доводи прокурора не містять.

При цьому, суд також приймає до уваги, що аналіз відповідних норм КПК України, якими врегульовано питання про обрання, продовження та зміну запобіжного заходу, свідчать про те, що самого обґрунтування обвинувачення та наявності ризиків не достатньо для утримання особи під вартою, крім цього прокурором повинно бути доведено, що на даному етапі не можливо запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

У пункті 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року справа № 800/331/16 (800/13/16) зазначено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Отже, на думку суду, проаналізовані вище обставини у своїй сукупності свідчать про зменшення ризиків, визначених п. 1, 5 ч. 177 КПК України настільки, що вже не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд, також керується положеннями ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, тому під час розгляду клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту про заміну запобіжного заходу обвинуваченим, судом береться до уваги можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

За таких обставин суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту цілодобово зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та унеможливити реалізацію ризиків, визначених п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе змінити обраний у даному кримінальному провадженні запобіжний захід щодо обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; утримуватись від спілкування зі потерпілим ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, у зв`язку зі зміною обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд вважає за необхідним скасувати обраний обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2023 року в розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 200, 201, 202, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, у кримінальному провадженні № 0000333 вид 30 червня 2022 року, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою його мешкання: АДРЕСА_2 , за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2023 року в розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень, скасувати.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

- утримуватись від спілкування зі потерпілим ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду. З моменту звільнення обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний засіб у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, уповноваженій особі ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на територіальний підрозділ Національної поліції за місцем відбуття домашнього арешту, направивши на його адресу копію цієї ухвали.

Строк дії ухвали суду до 03 березня 2024, року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1