Провадження № 1-кс/760/6604/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 27 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 27 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, яке вилучено 06 липня 2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: флеш-носій інформації у корпусі чорного кольору, на якому зображено номер « НОМЕР_1 »; мобільний телефон (смартфон) «Redmi Note 10S» з чохлом та SIM-картою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000179 від 27.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Відповідно до повідомлення ДКІБ СБ України про вчинення кримінального правопорушення, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після окупації м. Мелітополь Запорізької області організував та впровадив механізм пособництва державі-агресору.

Так, згідно вказаного повідомлення, ОСОБА_4 є фактичним власником та директором приватного підприємства «Шуліка» (, зареєстроване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Мічуріна, буд. 13), яке провадить господарську діяльність у сфері оптової торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, а також здійснює вантажні перевезення автомобільним транспортом (логістичні послуги) на території Запорізької області та м. Мелітополь зокрема. Вказане підприємство має власні складські приміщення, що використовуються для зберігання продуктів харчування у великих розмірах, автопарк та офісні приміщення для забезпечення поточної діяльності.

Після окупації частини Запорізької області, в тому числі м. Мелітополь, ПП «Шуліка» продовжує здійснювати господарську діяльність у взаємодії з адміністрацією держави-агресора та на умовах російського законодавства, а також фактично сплачує встановлені платежі та податки незаконним органам влади.

За наявною інформацією, ОСОБА_4 з моменту окупації частини Запорізької області виїхав на підконтрольну територію України, залишивши потужності компанії у м. Мелітополі, а саме: складське приміщення та автопарк, який здійснював логістику та експедиторську діяльність у сфері продуктів харчування в Запорізькій області та м. Мелітополь.

06.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено речі, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме: флеш-носій інформації у корпусі чорного кольору, на якому зображено номер « НОМЕР_1 »; мобільний телефон (смартфон) «Redmi Note 10S» з чохлом та SIM-картою.

Постановою слідчого від 06.07.2023 вилучені речі визнані речовими доказами у провадженні.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказані речі та документи, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою призначення ряду судових експертиз, збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, наявні підстави для накладення арешту на майно.

12 липня 2023 року до суду надійшло доповнення до клопотання, в якому прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 зазначив, що вилучений під час обшуку 06 липня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , флеш-носій інформації у корпусі чорного кольору, на якому зображено номер « НОМЕР_1 »; мобільний телефон (смартфон) «Redmi Note 10S» з чохлом та SIM-картою, належить на праві власності ОСОБА_5 . В указаному флеш-носії та мобільному телефоні міститься інформація щодо діяльності підприємства (ИП Колесник), особиста переписка ділового характеру з з фігурантами кримінального провадження, які на теперішній час знаходяться та здійснюють протиправну діяльність на тимчасово окупованій території та на території, яка підконтрольна українському Уряду.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якому просив клопотання розглянути без його участі та задовольнити його, а також додав копію протоколу огляду мобільного телефону «Redmi Note 10S» та флеш-носія інформації у корпусі чорного кольору.

Власник майна або його представник в судове засідання також не з`явилися, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як визначено ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи правові підстави для накладення арешту на майно - флеш-носія інформації у корпусі чорного кольору, на якому зображено номер «В0701022»; мобільного телефону (смартфону) «Redmi Note 10S» з чохлом та SIM-картою, можливість використання його як доказу в кримінальному провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню, а вказане вище тимчасово вилучене майно арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таке втручання в право особи на мирне володіння своїм майном є законним, переслідує суспільний інтерес, а також є пропорційним визначеним цілям. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 27 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, а саме флеш-носій інформації у корпусі чорного кольору, на якому зображено номер « НОМЕР_1 »; мобільний телефон (смартфон) «Redmi Note 10S» з чохлом та SIM-картою, який було тимчасово вилучено 06 липня 2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва ОСОБА_1