печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002006 від 01.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002006 від 01.09.2022.

Обґрунтовуючи клопотання сторона обвинувачення зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002006 від 01.09.2022 за підозрою громадяна РФ ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, а у подальшому цей строк продовжено та він триває по теперішний час.

За результатами досудового розслідування встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи учасником НЗФ, перебуваючи у складі ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, в/ч НОМЕР_2 ), яка до 01.01.2023 входила до складу так званої Народної міліції Луганської Народної Республіки, з березня 2022 року, перебував в окупованому Маріуполі.

Так, наприкінці березня-початку квітня 2022 року (точні дату та час під час досудового розслідування не встановлено), учасник НЗФ ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на порушення законів та звичаїв війни, відкрито демонструючи вогнепальну зброю, увійшов до підвального приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , де на той час разом зі своїми рідними переховувалась громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була цивільною особою.

У подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права та яка не має можливості чинити опір, у порушення ст. ст. 27, 32 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03.07.1954 (далі - Конвенція) щодо права осіб, які перебувають під її захистом, на особисту повагу, повагу до своєї честі, гуманне ставлення та захист від будь-якого акту насильства чи залякування, почувши позицію потерпілої ОСОБА_7 про небажання евакуюватися у РФ, навів на неї вогнепальну зброю та висловив погрозу розстрілу, в подальшому наказав потерпілій ОСОБА_7 надати паспорт та прослідувати за ним у житловий будинок АДРЕСА_1 .

На виконання наказу ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_7 взяла паспорт, піднялась сходами на 5 поверх житлового будинку АДРЕСА_1 та почула в одній із квартир чоловічі голоси. Увійшовши в квартиру, ОСОБА_7 побачила двох військовослужбовців окупаційних військ, один з яких був учасник НЗФ ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_6 маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру стосовно ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що остання не виконувала та не сприяла виконанню будь-яких бойових задач, була одягнена у цивільний одяг та займалася цивільними справами, не мала можливості чинити опір та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок загрози її життю та життю її близьких, перевіривши її особисті документи, розуміючи, що на неї поширюється положення ст. 27 Конвенції та ч. 1 ст. 76 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі - Протокол), наказав останній повністю роздягнутись. Приблизно протягом 5 хвилин потерпіла перебувала оголеною в квартирі, в якій вже місяць не було опалення і відсутні вікна, чим завдав останній морального та фізичного страждання, тим самим вчинив дії, що принижують честь та гідність ОСОБА_7 , а саме дії сексуального характеру, що виразились в примусовому оголенні останньої.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на вчинення насильницький дій сексуального характеру, та усвідомлюючи протиправність їх вчинення відносно цивільного населення в умовах окупації населеного пункту ЗС РФ та учасниками НЗФ, маючи при собі вогнепальну зброю, ОСОБА_6 силою штовхнув ОСОБА_7 двома руками на диван, де вчинив зґвалтування, а саме: вагінальне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої без її добровільної згоди на це, внаслідок чого, принизив її честь, гідність та спричинив фізичний біль і моральні страждання, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 27 Конвенції та ч. 1 ст. 76 Протоколу.

Враховуючи викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278, ст. 297-5 КПК України 25.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України

Слідчий вказує, що обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами досудового слідства:протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 27.07.2023, під час якого вона пояснила обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 від 27.07.2023, відповідно до якого потерпіла вказала на особу під № 1, яка ймовірно схожа на чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , що вчинив відносно неї акт сексуального насильства.протоколом огляду від 04.10.2023, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , яким оглянуто сторінку у соціальній мережі «ВКонтакте», адміністрування якої здійснює ОСОБА_6 , а також сторінки сайту «Миротворець». Під час огляду потерпіла ОСОБА_7 впізнала особу на ім`я « ОСОБА_8 », що вчинив відносно неї злочин;протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 04.10.2023, під час якого вона пояснила, що за її участю був проведений огляд web-сторінок в соціальній мережі та вона впізнала на фотознімках особу на ім`я « ОСОБА_8 », який в кінці березня - початку квітня 2022 року в м. Маріуполі Донецької області вчинив відносно неї насильницькі дії сексуального характеру;протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.08.2023 під час якого вона пояснила обставини вчинення відносно її доньки ОСОБА_7 кримінального правопорушення;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведеного за участю свідка ОСОБА_9 від 04.10.2023, відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_6 на якого їй вказувала донька під час перебування у підвальному приміщенні;аналітичним звітом Департаменту кримінального аналізу від 13.10.2023 року за № 7160/33/01/1-2023 щодо встановлення військово формування в якому проходив службу громадянин рф ОСОБА_6 ; інформацією, наданою оперативними, розвідувальними, правоохоронними органами; іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 розуміючи, що він вчинив злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, відчуваючи страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження, в якому досліджуються обставини вчинення ним кримінально карного діяння, намагається ухилитися від органів досудового розслідування та уникнути відповідальності.

Так, в ході досудового розслідування здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_6 повісткою до слідчого на 10 год. 00 хв. на 10.11.2023, 11.11.2023 та 12.11.2023. Вказані повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 23.10.2023 розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик», а також опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 25.10.2023 № 214 (7612).

Так, ОСОБА_6 викликався до слідчого у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 278 КПК України. Однак, підозрюваний до місця виклику не прибув.

Згідно з відповіддю Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 03.11.2023 № 14/04/7-7641/вс ОСОБА_6 на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України або на території Російської Федерації.

У зв`язку з чим, 13.11.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 доручено працівникам Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочину; отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, причетних до вчинення злочину, де можуть зберігатися об`єкти, які були або є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Указане дає підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 перебуваючи на волі може з`ясувати місця проживання свідків, потерпілих, інших підозрюваних та здійснити незаконний вплив на останніх. Крім того, наразі не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини вчинення ОСОБА_6 злочину та обставини вчинення інших злочинів, які можуть впізнати особу підозрюваного, та яким відомі інші обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які в свою чергу викривають ОСОБА_6 . Останній перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних або іншим шляхом перешкоджати їх встановленню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 враховуючи його безкарність після здійснення даного кримінального правопорушення, продовжує поширювати через засоби масової інформації свою схвальну позицію військовим діям РФ в Україні, а також продовжує здійснювати загальне командування підлеглими йому військовослужбовцями, які беруть участь у воєнних діях в Україні. Окрім цього, ним неодноразово наголошувалось на тому, що територію України необхідно захопити військовим шляхом та знищити усіх, хто буде чинити супротив.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи його вік, стан здоров`я, орган досудового розслідування просить суд обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті - тримання під вартою.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованому йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні додано наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тюмень Тюменської області Російської Федерації, громадянину Російської Федерації, учаснику незаконних збройних формувань, перебуваючому у складі ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, в/ч НОМЕР_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10