Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002741 щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.409 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 2 листопада 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.409 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 2 грудня 2022 року близько 21 години 38 хвилин він, реалізуючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, закривши обличчя пов`язкою, діючи в умовах воєнного стану, зайшов у приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходячись в магазині, ОСОБА_5 , погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилось у демонстрації предмета, схожого на ніж, підійшов до касової зони, де перебувала касир ОСОБА_6 , яка сприйняла ці дії як загрозу для свого життя і відступила від касового апарату. В подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що фізичний та психологічний спротив потерпілої подолано, відкрив касовий апарат, який є іншим сховищем, взяв гроші в сумі 2 400 гривень, які складали денну заробітну плату ОСОБА_6 , якими розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_5 , який з 2 червня 2022 року проходив військову службу під час мобілізації на посаді солдата резерву НОМЕР_2 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи в умовах воєнного стану, використовуючи направлення його на лікування до шпиталю у м. Дніпро як привід, 22 листопада 2022 року, перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , ввів в оману командування, що він убуває на лікування. Однак ОСОБА_5 на лікування не прибув, ухилившись від несення обов`язків військової служби в період з 22 листопада по 9 грудня 2022 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.11.2023 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 31.12.2023 включно без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, оскільки вважає себе невинуватим, у зв`язку з чим не потребує застосування до нього запобіжного заходу. Також зазначає, що суд не врахував вимоги ч.12 ст.290 КПК України і долучив до кримінального провадження докази, які не мав права долучати.

В судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули прокурор та захисник, які належним чином повідомлені, про дату, час і місце судового засідання, а обвинувачений клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявляв. Тому згідно з ч.4 ст.4222 КПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційні скарги без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що не відпали ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам обвинуваченого, який ставить під сумнів допустимість доказів, які йому нібито не відкривались у порядку, передбаченому ст.290 КПК України.

Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, обізнаний про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, оскільки відповідною санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна. Взяв суд до уваги і дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, проживав у військовому містечку при військовій частині, не має власної сім`ї та утриманців, а відтак, міцних соціальних зв`язків, які б могли бути стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Потерпіла та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, у зв`язку з чим продовжує існувати ризик незаконного впливу на них.

Ці обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані в ухвалі суду ризики не зменшилися і виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 2 листопада 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3