Справа № 953/66/23
н/п 1-в/953/408/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Київського районного відділу ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 12.01.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі, ст. 75 КК України 3 (три) роки іспитового строку, який згідно вироку зареєстрований: АДРЕСА_1 , Фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання начальника Київського районного відділу ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 з посиланням на те, що за період перебування на обліку останній не виконує обов`язок, покладений на нього судом: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники кримінального провадження не з`явилися, направивши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник органу пробації подання підтримує та просить задовольнити, засуджений ОСОБА_4 про день та час слухання справи будучи повідомленим належним чином в судове засідання не прибув.

Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.01.2023 Київським районним судом м. Харкова постановлено вирок яким, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обрано.

29.05.2022року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2022 року, стосовно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України на засудженого були покладені наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

29.05.202.3 року у приміщенні уповноваженого органу з питань пробації гр. Полунічев СТО. був ознайомлений з порядком та умовами іспитового строку (стор. 15) та попереджений про те, що у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень., що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на. шлях виправлення, орган пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію (стор. 23) засудженому ОСОБА_4 було встановлено днем явки 1 (першу) та 2 (другу) середу кожного місяця.

07.06.2023року засуджений ОСОБА_4 на реєстрацію до органу пробації не з`явився (стор. 24), про поважність причини неявок заздалегідь не повідомив.

08.06.2023року гр. ОСОБА_4 за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено виклик за адресою фактичного проживання.

09.06.2023року засуджений ОСОБА_4 прибув до уповноваженого органу з питань пробації та пояснив, що не з`явився на реєстрацію 07.06.2023 року у зв`язку з тим, що погано себе почував, проте до лікарів не звертався. Будь-яких документів, що підтверджують поважність причини неявки не надав.

В результаті, за порушення порядку і умов іспитового строку засудженому було винесено письмове попередження, а саме за неявку на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 07.06.2023 року.

01.11.2023року засуджений ОСОБА_4 , відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації знову не з`явився, про поважність причини неявок заздалегідь не повідомив. На телефонні виклики не відповідав.

02.11.2023року гр. ОСОБА_4 за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено виклик за адресою фактичного проживання.

року засуджений ОСОБА_4 прибув до уповноваженого органу з питань пробації та пояснив, що не з`явився на реєстрацію 01.11.2023 року, у зв`язку з тим, що погано себе почував. Будь-яких документів, що підтверджують поважність причини неявки не надав.

Згідно із ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно ч. 6 статті 166 КВК України у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Приписами глави 3 розділу IХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5 встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Однак, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки дві неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації, не свідчать про злісне небажання останнього ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.

Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах подання будь-яких даних, які б негативно характеризували засудженого, що дає підстави суду розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства, а отже без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого в місця позбавлення волі.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання, недоведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Судом встановлено, що іспитовий строк, на який засудженого було звільнено від відбування призначеного покарання на час розгляду подання не закінчився, а тому особова справа підлягає поверненню до Київського РВ ДУ «Центр пробації» в Харківській області для продовження здійснення контролю за поведінкою засудженого.

Керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України ст. ст. 537-539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений і підписаний 04.01.2024.

Суддя ОСОБА_1