Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002323, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002323, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, строк дії якого у подальшому продовжено до 15.11.2023.

14.11.2023 близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та, взявши її руками за шию, почав трясти. Після цього ОСОБА_5 дістав з кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Iphone XR» білого кольору, вартістю 19000 грн., із вставленою сім-картою оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , яка не становить матеріальної цінності для потерпілої, грошові кошти у сумі 3500 грн. та, утримуючи при собі відкрито викрадене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 22500 грн.

16.11.2023 ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, в обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими є ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні. При цьому слідчий вказує на те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Альтернативним запобіжним заходом слідчий просить визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор внесене до суду клопотання підтримав із наведених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання в порядку ст. 206 КПК України про негайне звільнення підозрюваного з-під варти, вказуючи на незаконність затримання ОСОБА_5 , зокрема, на те, що у протоколі про затримання останнього не зазначено правової підстави затримання, а також на перевищення строку затримання підозрюваного.

Щодо клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, то захисник просив відмовити у його задоволенні, вказуючи на необґрунтованість підозри та відсутність доказів, які б вказували на наявність ризиків, про які зазначено у клопотанні. З урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, захисник просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Заслухавши доводи та обґрунтування сторін обвинувачення та захисту, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002323, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст. 186 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

16.11.2023 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі п.5 ч.1 ст. 208 КПК України.

16.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Як передбачено статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною третьою статті176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Так, із наданих стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження №0002323 від 15.11.2023 вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується йому органом досудового розслідування, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні дані, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення.

Про обґрунтованість вказаної підозри свідчать , зокрема, наступні докази, зібрані в ході досудового розслідування: письмові пояснення потерпілої ОСОБА_7 від 14.11.2023; протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 15.11.2023; протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 16.11.2023; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2023; письмове повідомлення про підозру від 16.11.2023; письмові пояснення ОСОБА_5 від 16.11.2023; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.11.2023; постанова про визнання речовим доказом від 16.11.2023.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя також виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на приведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Оцінюючи наведені слідчим та прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з такого.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання за вчинення цього кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Таким чином, з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі доведення його винуватості у вчиненні такого злочину, слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, враховуючи те, що підозрюваний особисто знайомий із потерпілою ОСОБА_7 , яка є його колишньою дівчиною, а також знайомий зі свідками, допитаними в ході досудового розслідування, йому відоме їхнє місце проживання, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни ними показань.

Разом із цим, з огляду на встановлені в ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення є недоведеним.

Таким чином, зважаючи на встановлені слідчим суддею обставини, а також приймаючи до уваги тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 , спосіб та механізм його вчинення, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, з огляду на встановлені вище обставини, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду даного клопотання, слідчий суддя вважає необґрунтованими наведені стороною захисту доводи щодо необґрунтованості підозри, недостатності доказів в її обґрунтування та відсутності вищенаведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Водночас, з`ясовуючи наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховується, що відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду у постанові №4 від 25.04.2003 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №10 від 11.06.2004, №15 від 24.10.2008) суди при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту мають додержувати вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, відповідно до яких кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків відповідно до процедури, встановленої законом.

Пунктом третім вказаної Постанови Пленуму ВСУ передбачено, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Як встановлено слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, має середню освіту, офіційно не працює, неодружений, утриманців не має, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, фактично проживає разом матір`ю та братом за адресою АДРЕСА_1 .

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про фактичну наявність у підозрюваного ОСОБА_5 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, врахувавши зазначені вище обставини, визначені статтею 178 КПК України, а також приймаючи до уваги те, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, про застосування якого подано клопотання, а саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід є достатнім на даному етапі досудового розслідування та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та своєчасне проведення основних слідчих дій у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_4 про негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти, слідчий суддя враховує положення ст. 206 КПК України, згідно з якими кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Разом із цим, слідчий суддя бере до уваги і те, що згідно з п.1 ч.3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

З огляду на наведене, а також беручи до уваги встановлені вище обставини та висновки, до яких дійшов слідчий суддя за результатами розгляду даного клопотання, зокрема те, що за результатами розгляду клопотання слідчого слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, підстави для задоволення вказаного клопотання захисника ОСОБА_4 відсутні.

Окремо слідчий суддя звертає увагу на те, що у протоколі затримання ОСОБА_5 від 16.11.2023 підставою його затримання зазначено п.5 ч.1 ст. 208 КПК України (відповідний зміст вказаної норми підкреслено у протоколі затримання), що було також підтверджено прокурором та перевірено захисником безпосередньо у судовому засіданні, у зв`язку з чим доводи захисника про те, що у протоколі про затримання ОСОБА_5 не зазначено правової підстави його затримання, є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 180, 181 183, 193, 194, 196, 202, 206 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_4 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України, про негайне звільнення затриманої особи з-під варти в залі суду залишити без задоволення.

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002323, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду у визначений час;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Строк дії ухвали та обов`язків визначити в два місяці, тобто до 16.01.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Копію даної ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1