УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 11.11.2023 р. ОСОБА_4 звернувся до ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з заявою про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, однак відомості до ЄРДР, всупереч ст.214 КПК України, внесенні не були. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати уповноважену особу ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області невідкладно, але не пізніше 24-х годин з моменту отримання ухвали слідчого судді про задоволення скарги, внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, та повідомити, у встановленому законом порядку та строки, про внесення відомостей до ЄРДР, надати ОСОБА_4 витяги з ЄРДР.

ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги без його участі, та представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явились.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що дійсно 16.11.2023 р. ОСОБА_4 звертався до ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області зі заявою, датованою 11.11.2023 р., яка 16.11.2023 р. була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ВнП №2 за №5367, а також, в подальшому, реєструвалась в інформаційно-телекомунікаційних системах «Інформаційний портал НП України» ХРУП за №20137 від 23.11.2025 р. та ВнП №1 за №29660 від 18.12.2023 р. У вказаній заяві ОСОБА_4 , окрім зазначення відповідних норм процесуального законодавства, повідомляв, що «у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа №686/1849/23, за позовною заявою колишньої дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_5 щодо визначення місця проживання сина. 20.07.2023 р. ОСОБА_4 , через свого представника, подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій, у відповідності до вимог ст.93 ЦПК України, постановлено 9 запитань відповідачці ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_5 не виконала вимог ч.2 ст.93 ЦПК України, у зв`язку із чим, відповідно до ч.7 ст.93 ЦПК України, суд зобов`язав надати відповіді на запитання. 19.09.2023 р. ОСОБА_5 подала до суду відповідну заяву свідка, однак, у відповідь на друге запитання, яким є розмір її доходу за останні дванадцять місяців, ОСОБА_5 вказала неправдиві показання, що «Копія довідки про доходи за 12 місяців надана до матеріалів справи». Однак, вказана заява не відповідає дійсності, оскільки у матеріалах справи №686/1849/23 відсутня довідка про доходи ОСОБА_5 за останні 12 місяців. При цьому, ОСОБА_5 особисто вказала у заяві, що обізнана із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. За таких обставин, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Аналіз ст.128 КПК України вказує на те, що право вимоги відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтування їх розміру, виникне у ОСОБА_4 , як потерпілого, лише після пред`явлення працівниками поліції, у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, станом на момент подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 оцінює завдані моральні збитки у розмірі 5 тис. грн. У заяві ОСОБА_4 просив: розглянути заяву та внести відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України; повідомити, у встановленому законом порядку і строки, про внесення відомостей до ЄРДР та надати витяги з ЄРДР щодо внесення відомостей про вчинення вказаного кримінального правопорушення; невідкладно, після реєстрації цієї заяви, надати ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.»

Відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за вказаною, поданою ОСОБА_4 , заявою внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_4 від 11.11.2023 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ч.1 ст.384 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, не свідчить ця заява про те, що у випадку, про який повідомляв ОСОБА_4 , мало місце саме умисне завідомо неправдиве показання свідка або ж умисне подання суду саме завідомо недостовірних або підроблених доказів), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій ОСОБА_5 за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи ОСОБА_4 , викладені в означеній заяві, про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_4 із самим фактом звернення його колишньої дружини ОСОБА_5 до суду з позовною заявою щодо визначення місця проживання їх спільної дитини, а також зі змістом наданої ОСОБА_5 , після звернення ОСОБА_4 із зустрічним позовом, заяви свідка в рамках цивільної справи, судовий розгляд у якій ще не завершений, тобто відсутній висновок суду щодо недостовірності показань певної особи або ж подання суду саме завідомо недостовірних чи підроблених доказів, відповідно й, що давало б підстави вважати про існування ознак обов`язкових елементів складу злочину, передбаченого ст.384 КК України, - завідомість неправдивості показань для свідка, потерпілого, під час їх надання, або ж умисне подання суду саме завідомо недостовірних або підроблених доказів. До того ж, саме твердження ОСОБА_4 , викладене у вказаній заяві та у скарзі його представника ОСОБА_3 про можливе вчинення, на їх думку, ОСОБА_5 кримінального правопорушення, недостатнє для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_4 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженою особою ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, у даному випадку, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій в інтересах ОСОБА_4 представником ОСОБА_3 скарзі, тому, у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Не підлягають до задоволення й вимоги скарги щодо зобов`язання уповноваженої особи ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області повідомити про внесення до ЄРДР відповідних відомостей та надати ОСОБА_4 витяг з ЄРДР, оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено. Крім того, відповідно до ст.214 КПК України, вимога щодо надання заявнику витягу з ЄРДР мала б підлягати безумовному виконанню після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, станом на момент розгляду скарги, бездіяльності з приводу вказаної обставини допущено не було.

Керуючись ст.ст.110, 214, 303- 307, 309, 372, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя