печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

представника власника майна: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушення у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 16.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, щодо діяльності злочинної групи осіб, яка з метою вчинення несанкціонованих втручань в роботу електронно обчислювальних машин, а також викрадення грошових коштів, здійснюють розсипку фітингових повідомлень та створюють фітингові веб-ресурси та за ч. З ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушення у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучені в ході обшуку автомобіль марки BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ,та ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ серії НОМЕР_2 , які зареєстровані за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а фактично належать підозрюваному ОСОБА_5 та перебувають у користуванні останнього з забороною користування та розпоряджання, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, щоГоловним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № і000247 від 16.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, щодо діяльності злочинної групи осіб, яка з метою вчинення несанкціонованих втручань в роботу електронно обчислювальних машин, а також викрадення грошових коштів, здійснюють розсипку фітингових повідомлень та створюють фітингові веб-ресурси та за ч. З ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено ряд наступних фітингових веб-сайтів, а саме: mobilpay.com.ua, ІНФОРМАЦІЯ_2 , mobi-dengi.com, buxl.org, mobil-plategy.com, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Зазначені фішингові веб-ресурси створені для викрадення грошових коштів осіб, під час здійснення операцій щодо переказу грошових коштів з мобільних рахунків на банківські картки.

Зокрема, під час аналізу активного на даний час фекового ресурсу: ІНФОРМАЦІЯ_10 встановлено, що для переказу грошових коштів з сім-картки Київстар на банківську картку необхідно ввести номер мобільного телефону в форматі НОМЕР_3 , вказати 16 значний номер банківської картки, вказати суму переказу, мінімальна сума складає 5 грн., також на фейковому сайті зазначено мінімальну суму поповнення в розмірі 100 грн. Зокрема, під час аналізу активного на даний час фейкового ресурсу: https://mobi-dengi.com/ встановлено, що для переказу грошових коштів з сім-картки Київстар на банківську картку необхідно ввести номер мобільного телефону в форматі НОМЕР_3 , вказати 16 значний номер банківської картки, вказати суму переказу, мінімальна сума складає 5 грн., також на фейковому сайті зазначено мінімальну суму поповнення в розмірі 100 грн.

Після заповнення всіх пунктів, користувач послуги має отримати смс- повідомлення з кодом підтвердження.

Після вводу отриманого коду, з мобільного рахунку потерпілої особи знімаються грошові кошти, які в подальшому зараховуються на визначений мобільний рахунок третіх осіб.

Встановлено, що веб-ресурс https://mobi-dengi.com/ розміщено на сервері хостинг-компанії WIBO Baltic UAB, з ІР-адресою НОМЕР_4 .

Встановлено, що вказана хостингова компанія належить ТОВ Вайбо Дісі, м. Київ.

В ході подальшого моніторингу мережі Інтернет, виявлено аналогічний фішинговий ресурс moblpay.com.ua (IP 195.16.88.173 WIBO Baltic UAB), на даний час сторінка не активна.

На сторінці зазначеного ресурсу розміщувався абонентський номер НОМЕР_5 в якості контактного.

Згідно інформації залишеної потерпілими особами від діяльності фітингових ресурсів, переказ грошових коштів з мобільних рахунків здійснювався на абонентські номери, серед яких: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .

Встановлено, що реєстрація доменного імені здійснювалась з використанням наступних данних: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , к.н.т. НОМЕР_11 .

Також, на сайті Української міжбанківської асоціації ЕМА за веб- посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 / виявлено публікацію щодо протиправної діяльності фішингових веб- сайтів: ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , mobi- ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , mobil- ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Встановлено, що вищевказані фішингові веб-сайти реєструвалась з використанням електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Проведеним моніторингом хакерських веб-форумів, виявлено оголошення невідомої особи з нікнеймом ОСОБА_7 навеб-форумі ІНФОРМАЦІЯ_18 , яка вказала для контакту електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_11 , щодо купівлі банківських карток, сім-карток мобільних операторів, скан-копій паспортів.

Вжитими заходами встановлено особу, яка за попередньою змовою з невстановленою групою осіб, здійснює кримінальні правопорушення, якою е ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 .

Подальшими заходами виявлено аккаунт ОСОБА_8 , в соц.мережі «Вконтакте» за нікнеймом « ОСОБА_9 » ІНФОРМАЦІЯ_20 .

Здійснивши пошук за вказаними при реєстрації доменних імен ПІБ -« ОСОБА_9 », виявлена сторінка в Facebook https://www.facebook.com/mobilnie.dengi.

Вказаний аккаунт пов`язаний з фейковим веб-сайтом « ІНФОРМАЦІЯ_21 ».

У подальшому в ході виконання доручення слідчого оперативними працівниками встановлено мобільні термінали в яких працювали абонентські номери: НОМЕР_12 , НОМЕР_7 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_10 на які здійснювався переказ грошових коштів потерпілих осіб, а також термінали в яких працювали абонентські номери: НОМЕР_15 . НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , які значаться як контактні та фінансові номери ОСОБА_8 .

Встановлено, що абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_19 належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , у якої також в особовій картці ДМС зазначено абонентський номер НОМЕР_19 . В подальшому було виявлено додаткову декларацію на ім`я ОСОБА_10 в якій зазначено, що остання в 2019 році працювала в ДМС м. Бахмут, Донецької області та працює на даний час та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому встановлено, що послуги хостингу для фішингового веб- ресурсу «pay5.org» замовлялись в хостинг-провайдера VPS-UA ФОП ОСОБА_11 , під час замовлення послуг невідома особа вказала наступні дані ОСОБА_12 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса: АДРЕСА_5 , контактний номер мобільного телефону НОМЕР_20 .

Також згідно інформації наданої хостинг-провайдером, зазначена особа здійснювала замовлення послуг для наступних веб-ресурсів:

-«mobi-dengi.com», замовлення послуги здійснювалось з ІР-адреси НОМЕР_21 , 19.07.2018 року о 11:38 год., UTC+3:00, ресурс видалено 19.08.2019 року;

-«mobil-plategy.com», замовлення послуги здійснювалось з ІР-адреси НОМЕР_22 , 25.10.2019 року о 00:12 год., UTC+3:00, в наданні послуги було відмовлено.

В жовтні 2019 року клієнт намагався придбати новий хостинг «HQ20-mobil- plategy.com», в послузі було також відмовлено.

Вхід до панелі клієнта здійснювався з наступних ІР-адрес:

- НОМЕР_23 - 2020-11-15 14:09 - 14:12 UTC +02:00 - в обліковому записі був змінений номер телефону з НОМЕР_24 на НОМЕР_20 , видалене найменування компанії «mobi-deng».

Згідно інформації отриманої від Пат «Укртелеком», на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва, ІР-адреси: НОМЕР_23 та 37.53.217.222 виділені за адресою: АДРЕСА_6 . До 01.11.2020 за вказаною адресою абонентом значився ФОП ОСОБА_13 , з 01.11.2020 договір переоформлено на абонента ФОП ОСОБА_14 .

В ході особистого пошуку встановлено інші номери мобільних телефонів, ще використовувались для виводу грошових коштів потерпілих осіб під час здійснення ними фінансових операцій на фейкових веб-ресурсах, а саме: НОМЕР_25 , працював в мобільному терміналі з ІМЕІ: НОМЕР_26 в Донецькій області м. Світлодарськ та смт. Миронівський, Бахмутського району, з даного абонентського номеру грошові кошти потерпілої особи перераховувались на мобільні номери ПрАТ «Київстар»:

1) НОМЕР_27 з якого в подальшому грошові кошти були переведені на банківські картки емітовані в АТ КБ «Приватбанк»: НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 . Встановлено, що активація абонентського номеру НОМЕР_27 здійснювалась у м. Львів, використовувався в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 .

2) НОМЕР_37 був активований 15.05.2020. З мобільного номеру грошові кошти перераховувались на банківські картки: НОМЕР_28 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 . Активація мобільного номеру здійснювалась у м. Львів. В подальшому підключення мобільного номеру до базових станцій здійснювалось в Запоріжжя та після чого в м. Херсон, працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_31 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_36 , НОМЕР_35 ;

3) НОМЕР_43 був активований 15.05.2020, з номеру грошові кошти перераховувались на банківські картки: НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , перша активація абонентського номеру здійснювалась у м. Львів, після чого в м. Запоріжжя та м. Херсон. Працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_31 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_36 , НОМЕР_35 .

В подальшому встановлено, що в мобільному терміналі з ІМЕІ 1: НОМЕР_26 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_47 працювали наступні сім-картки:

1) НОМЕР_48 працював в Донецькій області: Бахмутський район, с. Новолуганське, також працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_47 , НОМЕР_49 ;

2) НОМЕР_50 працював в Донецькій області м. Світлодарськ;

3) НОМЕР_51 працював в Донецькій області м. Світлодарськ, також працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_47 , НОМЕР_49 ;

4) НОМЕР_52 працював в Донецькій області м. Світлодарськ.

5)Крім того, встановлено, що для виводу грошових коштів використовувались абонентські номери: НОМЕР_53 , НОМЕР_54 , НОМЕР_55 , НОМЕР_56 , НОМЕР_57 , НОМЕР_58 , НОМЕР_5 , НОМЕР_59 , НОМЕР_60 .

Згідно інформації отриманої від ТОВ «Центр Інтернет-імен України» (Укрнеймс), замовлення послуги хостингу для домену pay5.org здійснювалось з банківської картки НОМЕР_61 в сумі 199.04 грн., з ІР - НОМЕР_62 , подовження послуги хостингу для домену pay5.org здійснювалось з банківської картки НОМЕР_61 , сума оплати 458.69 грн., ІР НОМЕР_63 .

Оплата за послуги з підтримки реєстрації домену «tradevisa.net», на суму 458.69 грн. ТОВ «Центр Інтернет-Імен України». (З протоколу огляду руху коштів по рахункам ОСОБА_8 , отриманого на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва про тимчасовий доступ до речей і документів).

В подальшому було встановлено власників банківських карток емітованих в АТ КБ «Приватбанк»: НОМЕР_28 , НОМЕР_64 , НОМЕР_30 , НОМЕР_39 на які здійснювались перекази грошових коштів з мобільних номерів, що використовувались для виводу грошових коштів осіб, які використувались послугами вищевказаних фішингових веб-сайтів, а саме:

-банківська картка № НОМЕР_28 зареєстрована на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , а.н.т. НОМЕР_65 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ;

-банківські картки: НОМЕР_66 , НОМЕР_67 , НОМЕР_68 , зареєстровані на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 . а.н. НОМЕР_69 .

Встановлено, що ОСОБА_15 має доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , яка являється дружиною ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_24 .

Під час огляду фінансових рахунків ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що на його банківські картки систематично лійснювались надходження грошових коштів від ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Також, встановлено, що ОСОБА_18 має відношення до вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами та іншим майном, добутих завідомо злочинним шляхом, а саме, не маючи офіційних доходів, які співрозмірні з його видатками, купує у свою приватну власність транспортні їасоби та інше, таким чином своїми діями, спрямовує на приховання чи маскування незаконного походження коштів або іншого майна, одержаних унаслідок вчинення предикатного діяння.

11.02.2022 у період часу з 11.04 год. по 11.18 год. проведено обшук автомобіля ОСОБА_5 марки BMW Х6,2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , який зареєстрований на його матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом якого виявлено та вилучено вищевказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ та ключі від нього.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 № 757/2168/22-к прямо не надано дозвіл на вилучення автомобіля, свідоцтва та ключів, з огляду на що подано клопотання про арешт автомобіля, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке 22.02.2022 задоволено.

23.08.2023 року арешт автомобіля BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , скасовано.

Оскільки у сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_18 придбав автомобіль BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , на кошти, отримані від злочинної діяльності, а з метою уникнення від накладення обтяження на зазначений автомобіль у разі викриття його злочинної діяльності, реєстрацію указаного автомобіля провів на свою матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не мала та не могла мати коштів на придбання зазначеного автомобіля, з огляду на що підстави для арешту автомобіля BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не перестали існувати.

Постановою слідчого 11.02.2022 вищевказаний автомобіль ОСОБА_5 марки BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Отже, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання прокурор не з`явився, про день, час, місце розгляду заяви повідомлений належним чином, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_19 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що арешт з момент вилучення майна, тобто з лютого місяця 2022 року по липень 2023 року жодних слідчих дій з арештованим майном не проводилось. Ухвалою слідчого судді від 23.08.2023 року було скасовано арешт автомобіля BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Повторне звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно є необгрунтованим, оскільки автомобіль марки BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ,ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ серії НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_4 не можуть бути використані як речовий доказ у кримінальному провадженні, не є предметом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не є особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування у вказаному провадженні, право власності на арештоване майно ОСОБА_4 не оскаржується, набул вона це право на законних підставах, за договором купівлі-продажу в торговій компанії, яка теж не є учасником кримінального провадження № 0000247, а тому зазначене у сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за їх відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № і000247 від 16.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, щодо діяльності злочинної групи осіб, яка з метою вчинення несанкціонованих втручань в роботу електронно обчислювальних машин, а також викрадення грошових коштів, здійснюють розсипку фітингових повідомлень та створюють фітингові веб-ресурси та за ч. З ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування вжитими заходами встановлено особу, яка за попередньою змовою з невстановленою групою осіб, здійснює кримінальні правопорушення, якою е ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 .

11.02.2022 у період часу з 11.04 год. по 11.18 год. проведено обшук автомобіля ОСОБА_5 марки BMW Х6,2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , який зареєстрований на його матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом якого виявлено та вилучено вищевказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ та ключі від нього.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 № 757/2168/22-к прямо не надано дозвіл на вилучення автомобіля, свідоцтва та ключів, з огляду на що подано клопотання про арешт автомобіля, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке 22.02.2022 задоволено.

23.08.2023 року арешт автомобіля BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , скасовано.

Постановою слідчого 11.02.2022 вищевказаний автомобіль ОСОБА_5 марки BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна прокурор зазначає, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, з посиланням на те, що у сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_18 придбав автомобіль BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , на кошти, отримані від злочинної діяльності, а з метою уникнення від накладення обтяження на зазначений автомобіль у разі викриття його злочинної діяльності, реєстрацію указаного автомобіля провів на свою матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не мала та не могла мати коштів на придбання зазначеного автомобіля.

Відповідно до ст. 131 КПК України, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє накладення арешту з метою збереження речових доказів виключно у випадку наявності достатніх підстав для їх віднесення до кримінально-процесуальної категорії речових доказів (відповідності критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України).

Як вбачається із клопотання, підставою для накладення арешту є те, що автомобіль марки BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано мають статус речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, та з метою їх збереження необхідно накласти арешт.

Положеннями ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98).

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, на правову підставу для звернення з клопотанням прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що автомобіль марки BMW Х6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_70 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який фактично належить ОСОБА_4 , є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуте злочинним шляхом чи використовувалось під час вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, з наданих слідчому судді матеріалів провадження не вбачається.

Більш того, визнаючи майно у постанові від 11.02.2022 року речовими доказами у кримінальному провадженні, слдічий не вказав, якому із критеріїв ст. 98 КПК України вони відповідають, що свідчить про формальне винесення вказаної постанови, не визначившись, яке саме доказове значення може мати майно для даного кримінального провадження.

Відтак, вказані обставини у клопотанні є лише припущеннями.

Окрім цього, позбавлення третіх осіб права розпоряджатися належним їм майном, за умови недоведеності їх причетності до вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у кримінальному провадженні та їх невідповідності критеріям ст. 98 КПК України є втручанням у право мирно володіти своїм майном.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане вище свідчить, що всупереч доводам прокурора, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушення у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 16.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, щодо діяльності злочинної групи осіб, яка з метою вчинення несанкціонованих втручань в роботу електронно обчислювальних машин, а також викрадення грошових коштів, здійснюють розсипку фітингових повідомлень та створюють фітингові веб-ресурси та за ч. З ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1