ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 рокупро продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської областізнаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.15 п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів. Клопотання мотивовано тим, що на даний час провадження по суті не розглянуто, ризики, визначені ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.11.2023 рокуклопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 днів задоволено. Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 06.01.2024 включно.

Обвинувачений в своїй скарзі вважає судове рішення незаконним у зв`язку з чим просить скасувати та постановити нове, яким застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт. Вказує про те, що сторона обвинувачення не навела та не обґрунтувала жодного із ризиків на які посилалась в поданому клопотанні, проте суд на це належної уваги не звернув. Зазначає, що суд не врахував тієї обставини, що він є інвалідом ІІ групи, має державне соціальне забезпечення, постійне місце проживання та реєстрації, а також, що його судимість згідно ст.89 КК України є погашеною. Також не враховано того, що всі свідки по кримінальному провадженні допитані. Крім того, не взято до уваги й те, що потерпілий тричі змінював показання по справі та погрожує вбивством в СІЗО.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_12 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а метою - запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню, а також вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченого, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які й також слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 рокупро продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: