№ 1-кп/755/118/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001979 від 03.07.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски, Лохвицького р-ну, Полтавської обл., громадянина України, українця, не одруженого, маючого на утриманні дитину 2007 р.н. (зі слів), з середньою освітою, працюючого гідроізоляторщиком у ТОВ «СТІ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, зокрема: 20 липня 2011 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва від за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі (відбув покарання повністю),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВС Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним

ОСОБА_6 , 03 липня 2021 року, о 02 годині 35 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Броварський, 7-Г, помітив потерпілого ОСОБА_10 , який спав на лавці на території парку культури та відпочинку «Гідропарк», на острові Венеціанський у Дніпровському районі м. Києва та в цей момент, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілому. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, підійшов до потерпілого, скориставшись сприятливою обстановкою, а саме тим, що потерпілий ОСОБА_10 спав, переконавшись, що сторонні особи за його діями не спостерігають, забрав в останнього гаманець чорного кольору марки «Поло» (цінності не становить), який потерпілий тримав при собі, в якому знаходилися: грошові кошти в сумі 350 гривень; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, почав обшукувати кишені одягу потерпілого. Після вчинено, був затриманий свідком та потерпілим, який потім прокинувся. Тобто, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, однак, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки одразу був затриманий та не мав реальної можливості розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, а саме: гаманцем чорного кольору марки «Поло»; грошовими коштами в сумі 350 гривень та банківською карткою банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 03.07.2021 року, приблизно о 02 годині 35 хвилин, він знаходився на території ПКіВ «Гідропарк», де побачив потерпілого, який спав на лавці, тому, він підійшов до нього та, скориставшись обстановкою, яка склалася, а саме те, що його дії залишаються непоміченими, а ні потерпілим, а ні сторонніми особами, викрав в останнього з кишені гаманець чорного кольору де були грошові кошти і картка. У подальшому, через дуже короткий час, його було затримано разом з викраденим. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, розуміє, що його дії були умисними та ємними, у скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Оцінка суду

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2021 року (т. 1 а.п. 120);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.07.2021 року (т. 1 а.п. 125);

- протоколом особистого обшуку особи, затриманої в порядку ст. 208 КПК України від 03.07.2021 року (т. 1 а.п. 127-129);

- протоколом огляду місця події від 03.07.2021 року (т. 1 а.п. 132-135);

- постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03.07.2021 року (т. 1 а.п. 136);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.07.2021 року (т. 1 а.п. 159-161);

- повідомленням про підозру від 03.07.2021 року (т. 1 а.п. 162-164);

- протоколом огляду речей від 06.07.2021 року (т. 1 а.п. 168-174);

- заявою потерпілого ОСОБА_10 від 06.07.2021 року, в якій останній зазначив, що відмовляється від подачі позовної заяви (т. 1 а.п. 176);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2021 року та 12.07.2021 року (т. 1 а.п. 178-180, 189-191).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення покарання

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, викрадене майно повернуто.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , його особи - раніше судимий за вчинення злочину проти власності, конкретних обставин кримінального провадження, зокрема, прокурор у судових дебатах прохав призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, але, з урахуванням його ставлення до скоєного - вину визнав, щиро каявся, суд приходить до висновку про обрання ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, зарахувавши йому в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 03.07.2021 року до 05.07.2021 року, відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: шкіряний гаманець чорного кольору марки «Поло», всередині якого, перебувають грошові кошти в розмірі 350 гривень (купюри номіналом по 100 грн. - 2 шт., 5- грн. - 3 шт.); банківська картка банку «ПриватБанк» картка «Універсальна» № НОМЕР_1 , 10/24 , які було вилучено у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , що передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 - залишити в останнього.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя