ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській областілейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000951, -

встановила:

В провадженні слідчого відділення Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 15.06.2021 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 12.06.2021 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 рухаючись на власному автомобілі по вул. Підгірній в с. Хлепча Фастівського району Київської області, навпроти домоволодіння № 4, помітив наглядно знайомого ОСОБА_6 , та задля з`ясування з ним відносин щодо неналежного виконання обумовлених між ними робіт, зупинив свій транспортний засіб та вийшовши з його салону, підійшов до ОСОБА_6 .

Під час розмови, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка, яка пов`язана з побутовими питаннями, під час якої в ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення його життя, шляхом нанесення останньому ударів руками.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 12.06.2021 близько 18 год. 00 хв., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на проїзній частині дороги, навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_6 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, діючи умисно, не маючи умислу на позбавлення його життя, однак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 кулаком правої руки один удар в голову, від якого останній впав та вдарився потилицею об асфальтове покриття дороги. У подальшому ОСОБА_6 підвівся на ноги, після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого умислу, наніс кулаком правої руки удар по грудях, а також один удар долонею лівої руки по голові ОСОБА_6 , від якого останній впав на узбіччя дороги, після чого ОСОБА_5 повернувся до свого автомобіля та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 , тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, з наступним розвитком набряку- набухання головного мозку, які призвели до смерті ОСОБА_6 .

У судовому засідання прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд вимоги клопотання задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

При цьому запобіжний захід застосовується у разі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до ч.1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Проте, як вбачається з прохальної частини клопотання, слідчий, за погодженням прокурора просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Отже, оскільки в даному випадку клопотання подається в порядку ч. 6 ст.193 КПК України, то вимога про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не передбачена процесуальним законом.

Згідно норм ч. 2 ст. 177 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України, вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурор має обґрунтувати та довести існування трьох обов`язкових умов: набуття особою статусу підозрюваного; оголошення особи у міжнародний розшук та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Фастівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000951 від 15.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по вказаному кримінальному провадженню вбачається, що у його рамках ОСОБА_5 повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зі змісту вказаної норми випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні.

У разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі, слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК для вручення повідомлень.

Вказана норма статті вимагає, щоб письмове повідомлення про підозру було вручене особі в день його складення слідчим або прокурором.

Проте. повідомлення про підозру, що наявне у матеріалах клопотання, датоване 12.12.2023 року, при цьому на клопотанні відсутня розписка ОСОБА_5 про його отримання, а матеріали клопотання не містять даних про вручення вказаного повідомлення ОСОБА_5 .

Копії квитанції від 12.12.2023 про направлення повідомлення про підозру за місцем проживання ОСОБА_5 , не є доказом вручення повідомлення про підозру, оскільки згідно інформації, що міститься в матеріалах клопотання (а.с.17) ОСОБА_5 , 1975 року народження, 14.06.2021 о 22 годині 34 хв. перетнув кордон в аеропорту Київ (Жуляни) та здійснив виліт рейсом WRC 7751 Київ-Пула Хорватія». На даний час вказана особа кордон в Україну не перетинала.

З огляду на те, що органу досудового розслідування було відомо, що ОСОБА_5 покинув межі України до оголошення йому підозри (два з половиною роки тому) до матеріалів клопотання не додано ніяких даних про направлення повідомлення про підозру шляхом використання міжнародної правової допомоги.

Таким чином, слідчому судді не було надано достатніх матеріалів на підставі яких він міг би оцінити обґрунтованість оголошеної ОСОБА_5 підозри та набуття ним статусу підозрюваного.

Крім цього, прокурор, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, зазначив, що ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку, однак, доданих до клопотання даних недостатньо для підтвердження цього.

Так, постановою від 13.12.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук (а.с.21-23).

Проте, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 54/1858 від 26.02.1997 року затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів.

Ця Інструкція, як зазначено в її п. 1.1, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.

Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.

Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).

За п. 1.13 Інструкції НЦБ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів: які не стосуються компетенції Інтерполу; які пов`язані із злочинами політичного, військового, релігійного чи расового характеру; виконання яких призведе до порушення: а) суверенітету та безпеки України; б) законодавства України чи держави, куди надсилається запит; в) прав людини; якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції; якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами; якщо вони надійшли від фізичних осіб.

Відповідно до підп. 2.1.4 п. 2.1 Інструкції запити з питань розкриття і розслідування злочинів у сфері економіки і фінансів, а також причетних до них осіб, що надсилаються до НЦБ Інтерполу для подальшого скерування правоохоронним органам зарубіжних держав, повинні містити такі відомості: а) конкретні факти, які є підставою для звернення до правоохоронних органів зарубіжних держав: наявність кримінальної справи, її номер, дата і стаття кримінального закону, за якою вона порушена, орган, що провадить розслідування; заведена оперативно-розшукова справа, її номер, перевірка оперативної або іншої інформації, номер оперативного повідомлення або відповідного документа; б) анкетні дані особи, щодо якої робиться запит; за наявності кримінальної справи процесуальний стан цієї особи, якщо обвинувачений - який, ким і коли обраний запобіжний захід; в) обставини злочину або характер наявних відомостей із зазначенням способу вчинення конкретних злочинних діянь обвинуваченими або підозрюваними особами.

Відповідно до підпунктів 4.1.2 та 4.1.1 п. 4.1 Інструкції використовуючи систему міжнародного розшуку в межах Інтерполу, правоохоронні органи України мають можливість: одержати інформацію про місцеперебування за кордоном та рід занять розшукуваних осіб: підозрюваних у вчиненні злочинів, звинувачуваних, засуджених, які ухиляються від кримінальної відповідальності чи відбування покарання з подальшою їх екстрадицією (видачею); встановити контроль за діяльністю та пересуванням осіб, які переховуються від правоохоронних органів за межами України.

Міжнародний розшук з використанням каналів та можливостей Інтерполу ведеться, зокрема, у випадку наявності вірогідних даних про виїзд розшукуваної особи в інші країни, якими можуть бути: наявність у такої особи закордонного паспорта, повідомлення органів Держкомкордону України про реєстрацію перетинання нею кордону, поштове листування, пояснення свідків тощо (підп. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції).

Міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців (підп. 4.3.1 п. 4.3 Інструкції).

У пункті 4.4 Інструкції зазначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі (згідно підп. 4.4.18) який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана.

Згідно підп. "б" підп. 4.5.2 п. 4.5 інструкції у разі розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, у запиті додатково відтворюється позиція заходів, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави. Такими заходами, як правило, можуть бути: затримання та арешт розшукуваної особи з наступною її екстрадицією. У цьому разі ініціатор розшуку в запиті до НЦБ гарантує, що при затриманні та арешті розшукуваної особи на території іншої держави до її компетентних органів буде обов`язково надіслано клопотання про екстрадицію цієї особи. Якщо країна, де вірогідно може перебувати розшукувана особа, невідома, то в запиті гарантується звернення з клопотанням про екстрадицію до будь-якої країни або вказується коло чи конкретний перелік країн, яким обмежується гарантоване звернення з клопотанням про екстрадицію.

НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (п. 4.6 Інструкції).

Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном (п. 4.7 Інструкції).

За п. 4.9 Інструкції після одержання даних про місцеперебування розшукуваної особи за кордоном НЦБ: доводить одержану інформацію до відома ініціатора розшуку; повідомляє Генеральну прокуратуру України, а також прокуратуру Автономної Республіки Крим, міст Києва, Севастополя чи відповідної області (якщо кримінальна справа щодо розшукуваної особи знаходиться в провадженні слідчих прокуратури), Головне слідче управління МВС України (якщо розслідування в кримінальній справі провадять слідчі органів внутрішніх справ) або ГУКР МВС України (в разі розшуку засудженої особи) чи інші правоохоронні органи або їх структурні підрозділи за підслідністю.

Разом з тим, дані про надіслання правоохоронними органами будь яких матеріалів щодо ОСОБА_5 до НЦБ Інтерполу в Україні, після оголошення останнього прокурором у міжнародний розшук, відсутні.

Таким чином, слідчому судді не було надано достатніх матеріалів, на підставі яких можливо оцінити набуття особою статусу підозрюваного, а також про оголошення останнього у міжнародний розшук.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає постанову прокурора від 13 грудня 2023 року про оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук, формальною.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000951 від 15.06.2021 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1