ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року

м. Київ

справа № 457/528/20

провадження № 51-1687км22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання захисника прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Львівського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1

Обставини справи

1. Вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 11 травня 2021 року ОСОБА_7 засуджено до покарання: за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, за частиною 1 статті 357 КК - у виді обмеження воліна строк 1 рік, і за сукупністю злочинів на підставі частини 1 статті 70 КК остаточно - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Відповідно до статті 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців.

2. Суд визнав доведеним, що 07 березня 2020 року о 18:00 він за попередньою змовою із ОСОБА_8 , проникли у квартиру АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належне потерпілій ОСОБА_9 майно на загальну суму 8598 грн та дві її банківські карти.

3. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 березня 2022 року вирок щодо засудженого змінено, виключено з мотивувальної частини посилання на вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб як обставину, що обтяжує покарання. Цей же вирок щодо ОСОБА_8 скасовано, а кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. В решті вирок суду залишено без змін.

4. Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року згадану ухвалу скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування до ОСОБА_7 статті 75 КК.

5. Оскарженим вироком апеляційний суд за скаргою прокурора скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання і призначив засудженому покарання: за частиною 3 статті 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, за частиною 1 статті 357 КК - у виді обмеження воліна строк 1 рік, а за сукупністю злочинів остаточно - на строк 3 роки 6 місяців.

Вимоги і доводи касаційної скарги

6. Захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

7. Вона стверджує, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, оскільки всупереч вимогам статті 65 КК не врахував повною мірою пом`якшуючих обставин, а також позицію потерпілої, яка заявила про відсутність претензій та просила суворо не карати винного. Зазначає, що попередні судимості не можуть враховуватись судом, оскільки ОСОБА_7 відповідно до пункту 1 частини 1 статті 89 КК визнається таким, що не має судимості.

Позиції учасників судового провадження

8. Захисник підтримала доводи своєї скарги, зазначила, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я засуджений потребує лікування.

9. Прокурор заперечила проти задоволення скарги і просила залишити оскаржений вирок без зміни.

10. Засуджений ОСОБА_7 направив до Суду клопотання про здійснення касаційного розгляду без його часті, скаргу свого захисника підтримав.

11. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

12. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

13. Доводи про порушення апеляційним судом загальних засад при призначенні засудженому покарання Суд вважає необґрунтованими.

14. Відповідно до статей 50, 65 КК засудженій особі має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Враховуючи вказану мету й принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

15. Суд звертає увагу, що доводи захисника зводяться до незгоди з оцінкою судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи та їх значення для визначення порядку відбування призначеного засудженому покарання. Однак сама собою незгода сторони з оцінкою суду не доводить явної несправедливості покарання з огляду на положення пункту 3 частини 1 статті 438 та статті 414 КПК.

16. Згідно з приписами частини 2 статті 439 КПК вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

17. Апеляційний суд дотримався цих вимог закону. Ухвалюючи свій вирок у частині призначеного засудженому покарання, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й усі інші обставини, які мають правове значення, і дійшов висновку про неправильне застосування місцевим судом положень статті 75 КК, що призвело до м`якості заходу примусу, незабезпечення досягнення його мети.

18. Апеляційний суд виходив із того, що засуджений вчинив з проникненням до приміщення два корисливих злочини, один з яких відноситься до категорії тяжких. Крім того, суд як обставину, що характеризує засудженого, врахував його засудження в минулому за злочини проти власності.

19. Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером встановлених конкретних дій винного та з огляду на обов`язковість вказівок суду касаційної інстанції, що містяться в постанові від 20 жовтня 2022 року, апеляційний суд визнав неможливим досягти мети попередження вчинення злочинів й виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства.

20. Наявність у засудженого тяжкої хвороби не дає підстав для зміни оскарженого судового рішення, але може бути підставою для звільнення його від відбування покарання відповідно до частини 2 статті 84 КК у порядку передбаченому Розділом VIII КПК.

21. Водночас суд апеляційної інстанції не залишив поза увагою інші дані про особу засудженого та обставини, що впливають на вид та розмір покарання, у тому числі й ті, на які посилається захисник, зокрема визнання ним своєї вини, його щире каяття та думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні винного.

22. Урахувавши зазначене, суд апеляційної інстанції призначив покарання за частиною 3 статті 185 КК у розмірі, наближеному до нижньої межі санкції закону, за яким його засуджено. При цьому визначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до статті 70 КК, суд застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

23. Таким чином, апеляційний суд не порушив вимог статей 50 та 65 КК, а призначене засудженому покарання відповідає визначеним законом меті та загальним засадам.

24. Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість призначеного засудженому покарання, в касаційній скарзі не наведено.

25. Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК, і підстав для його скасування або зміни Суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Львівського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3