Провадження № 1-кс/201/5013/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого район ного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000272 від 07.04.2023 року про здійснення спеціального досудового розслідування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Лисичанська Луганської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції)

захисник ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження розслідувань за № 0000272 від 07.04.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 від 07.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3,6 ст. 111-1 КК України за фактом вчинення громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 противоправних дій, що містять ознаки впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти та проведення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором, її окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань, на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України та яка добровільно зайняла посаду заступника директора з виховної роботи «Державного бюджетного загальноосвітнього закладу лнр «Лисичанська середня школа №4».

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

Внаслідок ведення агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, значна частина території Луганської області, починаючи з 24.02.2022 по теперішній час опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Луганської області, з числа представників незаконних збройних формувань так званої «луганської народної республіки» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно із Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації РФ.

Як наслідок, агресія збройних сил Російської Федерації та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації більшої частини території Луганської області.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області, починаючи з 24.02.2022 по теперішній час опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій російської федерації на території Луганської області, в результаті чого 03 липня 2022 року здійснено тимчасову окупацію території міста Лисичанська Луганської області.

У ході досудового розслідування встановлено, що приблизно з 01.09.2022 до теперішнього часу, більш точний час визначити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, спрямованими на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, перебуваючи на території міста Лисичанська Сєвєродонецького району Луганської області, маючи умисел на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти та реалізуючи їх, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної влади Російської Федерації та так званої «луганської народної республіки», отримавши від них пропозицію на зайняття посади в навчальному закладі освіти міста Лисичанська окупаційної влади в місті Лисичанську Сєвєродонецького району Луганської області, а саме - заступника директора з виховної роботи в державному бюджетному загальноосвітньому закладі так званої лнр «Лисичанська середня школа № 4» (мовою оригіналу - «заместитель директора по воспитательной работе Государственного бюджетного общеобразовательного учреждения ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4»), в порушення вимог Конституції та Законів України «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту» добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію та добровільно зайняла цю посаду.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про освіту» законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України, Законах України, інших актах законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорах України, укладених в установленому законом порядку.

Також, відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічна діяльність - це інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання, виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей.

Засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є: верховенство права; нерозривний зв`язок із світовою та національною історією, культурою, національними традиціями; гуманізм; демократизм; єдність навчання, виховання та розвитку; виховання патріотизму, поваги до культурних цінностей Українського народу, його історико-культурного надбання і традицій; формування усвідомленої потреби в дотриманні Конституції та законів України, нетерпимості до їх порушення; формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психологічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками; формування громадянської культури та культури демократії (ст. 6 Закону).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про освіту» мовою освітнього процесу в закладах освіти є державна мова. Держава гарантує кожному громадянинові України право на здобуття формальної освіти на всіх рівнях (дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої), а також позашкільної та післядипломної освіти державною мовою в державних і комунальних закладах освіти.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про освіту» передбачено, що заклади освіти забезпечують обов`язкове вивчення державної мови.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про освіту» встановлено, що педагогічні працівники зобов`язані виховувати у здобувачів освіти повагу до державної мови та державних символів України, національних, історичних, культурних цінностей України, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання України та навколишнього природного середовища.

Статтею 1 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що державні стандарти повної загальної середньої освіти - документи, що визначають загальні обсяги навчального навантаження здобувачів початкової, базової середньої, профільної середньої освіти, вимоги до їх компетентностей і до згрупованих за відповідними освітніми галузями обов`язкових результатів навчання, яких вони мають досягти на відповідному рівні повної загальної середньої освіти.

Державним стандартом початкової освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2018 № 87 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2019 № 688) передбачено, що метою початкової освіти є всебічний розвиток дитини, її талантів, здібностей, компетентностей та наскрізних умінь. До ключових компетентностей, серед іншого належать: вільне володіння державною мовою, спроможність діяти як відповідальний громадянин та брати повноцінну участь у громадському та суспільному житті, спираючись на критичне оцінювання основних подій національної, європейської та світової історії, а також повагу до прав людини та верховенства права, цінування культурного розмаїття різних народів та ідентифікацію себе як громадянина України.

Також, Державним стандартом базової середньої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 898, визначено, що метою базової середньої освіти є розвиток природних здібностей, інтересів, обдарувань учнів, формування компетентностей, необхідних для їх соціалізації та громадянської активності, виховання відповідального, шанобливого ставлення до родини, суспільства, навколишнього природного середовища, національних та культурних цінностей українського народу. Реалізація мети базової середньої освіти ґрунтується на таких ціннісних орієнтирах, як формування в учнів активної громадянської позиції, патріотизму, поваги до культурних цінностей українського народу, його історико- культурного надбання і традицій, державної мови, плекання в учнів любові до рідного краю.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про повну загальну середню освіту» встановлено, що виховний процес є невід`ємною складовою освітнього процесу у закладах освіти і має ґрунтуватися на загальнолюдських цінностях, культурних цінностях Українського народу, цінностях громадянського (вільного демократичного) суспільства, принципах верховенства права, дотримання прав і свобод людини і громадянина, та спрямовуватися на формування зокрема патріотизму, поваги до державної мови та державних символів України, поваги та дбайливого ставлення до національних, історичних, культурних цінностей, нематеріальної культурної спадщини Українського народу, усвідомленого обов`язку захищати у разі потреби суверенітет і територіальну цілісність України; усвідомленої потреби в дотриманні Конституції та законів України, нетерпимості до їх порушення, проявів корупції та порушень академічної доброчесності.

У свою чергу частина 2 статті 15 закону України «Про повну загальну середню освіту» передбачає, що єдність навчання, виховання і розвитку учнів забезпечується спільними зусиллями всіх учасників освітнього процесу.

Так, відповідно до «закону про освіту» від 30.09.2016 так званої «луганської народної республіки» статтею 1 передбачено, що цей закон встановлює правові, організаційні та економічні основи освіти в так званій «луганській народній республіці», основні принципи державної політики «лнр» у сфері освіти, загальні правила функціонування системи освіти та здійснення освітньої діяльності.

Статтею 2 зазначеного «закону про освіту» визначено загальні поняття, які використовуються в «законі», а саме:

- пунктом 21 частини 1 статті 2 зазначено, що організації, які здійснюють освітню діяльність, це освітні організації (установи), а також організації, які здійснюють навчання;

- пунктом 24 частини 1 статті 2 зазначено, що педагогічний працівник це фізична особа, яка полягає у трудових, службових відносинах з організацією, яка здійснює освітню діяльність, та виконує обов`язки щодо навчання, виховання учнів та/або організації освітньої діяльності.

Статтею 9 зазначеного так званого «закону про освіту» визначено, що державні освітні стандарти забезпечують єдність освітнього простору так званої «луганської народної республіки».

Крім того, статтею 15 так званого «закону про освіту» встановлено, що в так званій «лнр» гарантується отримання освіти на державній мові «лнр», якою відповідно до статті 10 «конституції лнр» є російська мова.

Положеннями статті 24 так званого «закону про освіту» встановлено, що управління освітньою організацією (установою) здійснюється відповідно до чинного законодавства «луганської народної республіки» з урахуванням особливостей, встановлених цим законом.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , в період з 01.09.2022 до теперішнього часу, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території міста Лисичанська Сєвєродонецького району Луганської області, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, спрямованими на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, погодившись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави- агресора - Російської Федерації та так званої «луганської народної республіки», умисно, добровільно зайняла посаду - «заступника директора з виховної роботи в державному бюджетному загальноосвітньому закладі так званої «лнр» «Лисичанська середня школа № 4» (мовою оригіналу - «заместитель директора по воспитательной работе Государственного бюджетного общеобразовательного учреждения ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4»), обіймаючи яку здійснює впровадження стандартів освіти держави-агресора у даному закладі освіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , будучи на посаді «заступника директора з виховної роботи в державному бюджетному загальноосвітньому закладі так званої «лнр» «Лисичанська середня школа № 4» (мовою оригіналу - «заместитель директора по воспитательной работе Государственного бюджетного общеобразовательного учреждения ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4»), підготувала та організувала освітньо-виховний процес в державному бюджетному загальноосвітньому закладі так званої «лнр» «Лисичанська середня школа № 4» у відповідності до «закону про освіту» від 30.09.2016 так званої «луганської народної республіки», де відповідно до ст. 15 вказаного «закону» зазначено, що «в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється державною мовою луганської народної республіки за освітніми стандартами та навчальними планами так званої «луганської народної республіки», із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України», який повністю суперечить меті як початкової так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти, спрямовані на возвеличення Російської Федерації та так званої «луганської народної республіки», її історичної ролі, викривлення свідомості та ставлення учнів до історичних подій, що відбулися, та відповідно заперечення Снування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Крім того, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи на посаді «заступника директора з виховної роботи в державному бюджетному загальноосвітньому закладі так званої «лнр» «Лисичанська середня школа № 4» (мовою оригіналу - «заместитель директора по воспитательной работе. Государственного бюджетного общеобразовательного учреждения ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4»), діючи з особистих та ідеологічних мотивів, в лютому 2023 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, надала інтерв`ю, яке опубліковано в засобах масової інформації так званої «лнр», в ході якого розповіла про організацію протягом періоду з вересня 2022 року по січень 2023 року навчального процесу в Лисичанській школі № 4 за стандартами та програмою загальноосвітньої школи Російської Федерації, а також повідомила зокрема про те, що в лютому 2023 року вона прийняла участь в організації навчання 50 учнів одинадцятих класів Лисичанської середньої школи № 4 з лютого 2023 року за стандартами та програмою одинадцятого класу загальноосвітньої школи Російської Федерації в університетській школі при Елабузькому інституті Казанського федерального університету для подальшого проходження учнями єдиного державного екзамену замість проходження зовнішнього незалежного тестування, як то передбачено ст. 47 Закону України «Про освіту», тим самим вчинила дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у шкільному закладі освіти.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні дій громадянкою України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а' на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону, а також порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами- членами, які розцінені представниками влади і Збройних Сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації (далі - РФ), створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил РФ (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу 'населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_6 перед Академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних Сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно- східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту РФ (далі - ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні-квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдо державного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, РФ на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою, 21.02.2022 РФ визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами, а 22.02.2022 президент РФ ОСОБА_7 направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке цього ж дня розглянуто та задоволено.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно з 01.09.2022 до теперішнього часу, більш точний час визначити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, керуючись ідеологічними мотивами, перебуваючи на території міста Лисичанська Сєвєродонецького району Луганської області, маючи умисел на здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, займаючи посаду мовою оригіналу - «заместителя директора по воспитательной работе Государственного бюджетного общеобразовательного учреждения ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4», погодилась на пропозицію представників окупаційної адміністрації очолити групу неповнолітніх осіб з м. Лисичанська та супроводжувати їх для продовження навчання на території м. Єлабуга Республіки Татарстан РФ.

В свою чергу інформаційна діяльність ОСОБА_4 полягала у формуванні загального уявлення добровільного виїзду учнів учбових закладів м. Лисичанськ, а також в активній участі у різних пропагандистських заходах, які організовувалися окупаційними адміністраціями та представниками держави-агресора.

З метою реалізації вказаного умислу в січні 2023 року ОСОБА_4 розуміючи, що її діяльність фіксується представниками проросійських ЗМІ та що в подальшому вказані матеріали будуть розміщені на різних інформаційних ресурсах, разом з неповнолітніми особами прибула до м. Луганськ, де перебуваючи біля будівлі залізничного вокзалу за адресою: м. Луганськ, вул. Віктора П`ятьоркіна, буд. 6, здійснила посадку учнів навчальних закладів м. Лисичанськ до відповідних транспортних засобів (автобусів) для подальшого відбуття до м. Єлабуга. 21 січня 2023 року відеоролик за участі ОСОБА_4 було опубліковано на телеграм-каналі окупаційної адміністрації ЛНР мовою оригіналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

В подальшому, ОСОБА_4 з метою здійснення інформаційної діяльності, направленої на дискредитацію законних органів влади України та підтримки представників окупаційних адміністрацій, а також представників держави-агресора, перебуваючи в м. Єлабуга Республіки Татарстан РФ, добровільно надала інтерв`ю представникам російських ЗМІ, а саме телерадіокомпанії «ТНВ», яка є офіційним телеканалом на території Республіки Татарстан, в ході якого розповіла про неможливість проведення навчання в м. Лисичанськ, а також про мету перебування учнів, яких вона супроводжувала, а саме продовження навчання та складання т.зв. «Единого государственного экзамена» (ЕГЭ) на базі університетської школі при Елабузькому інституті Казанського федерального університету. 26 січня 2023 року відеоролик, на якому зафіксовано інтерв`ю ОСОБА_4 , було опубліковано на відповідному веб-сайті «ТНВ Татарстан».

Крім того, в кінці січня 2023 року, але не раніше 21.01.2023, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, надала інтерв`ю російським ЗМІ, а саме електронному періодичному виданню мовою оригіналу «Татар-информ (Tatar- inform)», в ході якого здійснила інформаційну підтримку представників держави- агресора, зазначивши про важливість отримання освіти учнями м. Лисичанська на базі університетської школі при Елабузькому інституті Казанського федерального університету та подальшого вступу до вищих навчальних закладів. Крім того, ОСОБА_4 зазначила про важливість участі керівництва школи в організації побуту учнів, а саме організації секцій, кружків та екскурсій. 26.01.2023 вказане інтерв`ю у вигляді друкованої статі опубліковано на офіційному сайті видання «tatar- inform.ru».

Також, на початку лютого 2023 року з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 разом з учнями м. Лисичанська, перебуваючи в приміщенні Єлабузького інституту Казанського федерального університету, прийняла участь у зустрічі з депутатом державної думи РФ ОСОБА_8 . Під час проведення вказаної зустрічі ОСОБА_4 розповідала про умови перебування учнів на території учбового закладу, а також про організацію учбового процесу, зокрема проведення додаткових занять з історії. 03.02.2023 інформаційна стаття разом з фотоматеріалом за участі ОСОБА_4 опублікована на офіційному веб-сайті Казанського федерального університету «kpfu.ru».

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, тобто у вчйненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень: громадянка України ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до Розділу ІІ «Тимчасово окуповані РФ території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, Лисичанська міська територіальна громада Сєвєродонецького району Луганської області, включаючи м. Лисичанськ, віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України з датою початку окупації 03.07.2022 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на тимчасово окупованій РФ території України.

Крім того, відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 в умовах правового режиму воєнного стану, введеного у країні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, тимчасово не працюють ВПЗ у тих населених пунктах, де відбуваються бойові дії та обстріли, ВПЗ, які зруйновані внаслідок цього, та ВПЗ, що розташовані на території, що тимчасово окупована ворогом.

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України №91-21268/18/23-Вих від 10.05.2023, ОСОБА_4 у період з 08.11.2017 по 05.05.2023 державний кордон не перетинала.

Крім того, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №10511/0/2-23/19 від 01.08.2023 ОСОБА_4 не зареєстрована на підконтрольній території України у якості внутрішньо переміщеної особи.

Під час допиту свідка ОСОБА_9 від 07.08.2023 остання пояснила, що їй особисто від підозрюваної ОСОБА_4 стало відомо про те, що вона повернулася до м. Лисичанськ у серпні 2022 року та добровільно зайняла посаду заступника директора з виховної роботи у т.зв. «Государственном бюджетном общеобразовательном учреждении ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4».

Таким чином, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

У зв`язку зі збройною агресією РФ, введенням воєнного стану в Україні, захопленням м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області та проведенням бойових дій на вказаній території, перебуванням м. Лисичанськ під тимчасовою окупацією збройних сил РФ та НЗФ, підконтрольних політичному та військовому керівництву РФ, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковані повістки про виклик ОСОБА_4 на 10 годину 15 хвилин на 18.08.2023, 19.08.2023 та 20.08.2023 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні та для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної та виконанні слідчих, процесуальних дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Разом з тим, у вказаний час та місце громадянка України ОСОБА_4 до прокурора не з`явилась, про неможливість прибуття не повідомила.

Так, 22.08.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України та у зв`язку з неявкою останньої за викликом до прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області і неможливості їй безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, в газеті «Урядовий кур`єр» №168(7566) від ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а також повістки про виклик на 10 годину 15 хвилин 26.08.2023, 27.08.2023, 28.08.2023 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000272 від 07.04.2023 для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваної та виконанні слідчих, процесуальних дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Разом з тим, у вказаний час та місце підозрювана ОСОБА_4 не з`явилась, про неможливість прибуття не повідомила.

Крім того, 12.09.2023 стосовно ОСОБА_4 складено нову підозру, відповідно до якої, остання підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України, яка 12.09.2023 опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 (7581) від ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора разом з повістками про виклик до прокурора на 11.00 годину 16.09.2023, 17.09.2023, 18.09.2023.

Разом з тим, у вказаний час та місце підозрювана ОСОБА_4 не з`явилась, про неможливість прибуття не повідомила.

Враховуючи вищевикладене, прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_4 про підозру у відповідності та у спосіб передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України.

Крім того, 20.09.2023 підозрювану ОСОБА_4 постановою прокурора оголошено у розшук.

У зв`язку зі збройною агресією РФ, воєнним станом в Україні, проведенням бойових дій та захопленням міста Лисичанськ Луганської області, конкретне фактичне місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4 на цей час не відомо, проте зібрані докази дають достатні підстави вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, де переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подано клопотання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_4 .

Для розгляду вказаного клопотання, підозрювана за судовим викликом в судове засідання не з`явилася.

За результатами судового розгляду слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання та обрано стосовно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

- повідомленнями Лисичанського МРВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 05.04.2023 №28/6164; №28/17153 від 29.08.2023;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 07.08.2023 та від 29.08.2023, яка повідомила, що особисто знає ОСОБА_4 , оскільки тривалий час працювали в одному навчальному закладі, їй відомо, що ОСОБА_4 добровільно зайняла посаду заступника директора у т.зв. «Государственном бюджетном общеобразовательном учреждении ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4», перебуває у м. Лисичанськ Луганської області;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 07.08.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.08.2023, яка надала аналогічні зі свідком ОСОБА_9 пояснення;

- протоколом огляду публікації та відеофайлу у мережі інтернет «ТНВ «Татарстан Новый Век» від 02.05.2023, на якому ОСОБА_4 дає інтерв`ю та розповідає, що за її супроводу 50 випускників з Лисичанська приїхати в Республіку Татарстан для закінчення навчання, здавання загального російського екзамену «ЕГЭ»;

- протоколом огляду публікації та відеофайлу у мережі інтернет «ТНВ «Татар-Информ» від 07.07.2023, яка містить аналогічну інформацію;

- висновком судової портретної експертизи, який підтверджує, що особою, якій інкриміновані протиправні дії є саме ОСОБА_4 та іншими матеріалами.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема передбачених статтею 111-1 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

На час звернення до суду з даним клопотанням м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області є тимчасово окупованою територією України, про що свідчить наступне.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, Лисичанська міська територіальна громада Сєвєродонецького району Луганської області, включаючи м. Лисичанськ, віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України з датою початку окупації 03.07.2022 року.

Таким чином, факт тимчасової окупації території м. Лисичанськ Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 297-2 КПК України відомостями та доказами, які свідчать про перебування підозрюваної ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України, є:

- повідомленнями Лисичанського МРВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 05.04.2023 №28/6164; №28/17153 від 29.08.2023;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 07.08.2023 та від 29.08.2023, яка повідомила, що особисто знає ОСОБА_4 , оскільки тривалий час працювали в одному навчальному закладі, їй відомо, що ОСОБА_4 добровільно зайняла посаду заступника директора у т.зв. «Государственном бюджетном общеобразовательном учреждении ЛНР «Лисичанская средняя школа № 4», перебуває у м. Лисичанськ Луганської області;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 07.08.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.08.2023, яка надала аналогічні зі свідком ОСОБА_9 пояснення;

- протоколом огляду публікації та відеофайлу у мережі інтернет «ТНВ «Татарстан Новый Век» від 02.05.2023, на якому ОСОБА_4 дає інтерв`ю та розповідає, що за її супроводу 50 випускників з Лисичанська приїхади в Республіку Татарстан для закінчення навчання, здавання загального російського екзамену «ЕГЭ»;

- протоколом огляду публікації та відеофайлу у мережі інтернет «ТНВ «Татар-Информ» від 07.07.2023, яка містить аналогічну інформацію;

- листом Державної прикордонної служби України №91-21268/18/23-Вих від 10.05.2023, відповідно до якого, ОСОБА_4 у період з 08.11.2017 по 05.05.2023 державний кордон не перетинала;

- листом Міністерства соціальної політики України №10511/0/2-23/19 від 01.08.2023, відповідно до якого, ОСОБА_4 не зареєстрована на підконтрольній території України у якості внутрішньо переміщеної особи.

Про те, що підозрювана ОСОБА_4 переховується від слідства та суду свідчить таке:

- підозрювана ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. За вказаною адресою підозрювана проживала постійно, інших зареєстрованих на праві власності домоволодінь не має, доказів виїзду з тимчасово окупованої території та перебування на території України, підконтрольній органам державної влади України, в ході досудового розслідування не отримано;

- зібрані в ході досудового розслідування докази, зокрема, протоколи огляду публікацій у мережі Інтернет, а також допитані свідки, свідчать про перебування підозрюваної саме на території м. Лисичанськ, а також за межами України;

- підозрювана ОСОБА_4 протягом серпня-вересня 2023 року неодноразово викликалась до прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області, слідчого СБУ для проведення слідчих та інших процесуальних дій у даному кримінальному провадженні шляхом опублікування повісток у загальнодоступних засобах масової інформації загальнодержавного значення газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Разом з тим, на виклики підозрювана ОСОБА_4 не відреагувала, жодного разу до прокурора не з`явилась, про причини та неможливість неявки за вказаними телефонами чи будь-яким іншим способом не повідомила.

Крім того, не з`явилась підозрювана ОСОБА_4 і на виклик слідчого судді для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи те, що підозрювана належним чином викликалась для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явилась у призначений час та не повідомила про причини неприбуття, та згідно показань свідків перебуває на тимчасово окупованій території, є достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, достовірно встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 :

- обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України;

- переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності (ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора, зокрема, не прибула на виклики слідчого без поважних причин більше 2 разів);

- перебуває на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, прокурор вказує, що наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні № 0000272 від 07.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України спеціального досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні просив винести рішення у даному клопотанні на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 від 07.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3,6 ст. 111-1 КК України за фактом вчинення громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 противоправних дій, що містять ознаки впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти та проведення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором, її окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань, на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України та яка добровільно зайняла посаду заступника директора з виховної роботи «Державного бюджетного загальноосвітнього закладу лнр «Лисичанська середня школа №4».

У зв`язку зі збройною агресією РФ, введенням воєнного стану в Україні, захопленням м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області та проведенням бойових дій на вказаній території, перебуванням м. Лисичанськ під тимчасовою окупацією збройних сил РФ та НЗФ, підконтрольних політичному та військовому керівництву РФ, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковані повістки про виклик ОСОБА_4 на 10 годину 15 хвилин на 18.08.2023, 19.08.2023 та 20.08.2023 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні та для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної та виконанні слідчих, процесуальних дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

22.08.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України та у зв`язку з неявкою останньої за викликом до прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області і неможливості їй безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, в газеті «Урядовий кур`єр» №168(7566) від ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а також повістки про виклик на 10 годину 15 хвилин 26.08.2023, 27.08.2023, 28.08.2023 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000272 від 07.04.2023 для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваної та виконанні слідчих, процесуальних дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Крім того, 12.09.2023 стосовно ОСОБА_4 складено нову підозру, відповідно до якої, остання підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України, яка 12.09.2023 опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 (7581) від 12.09.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора разом з повістками про виклик до прокурора на 11.00 годину 16.09.2023, 17.09.2023, 18.09.2023.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованому йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрювана могла вчинити інкриміноване їй правопорушення.

Відповідно до матеріалів клопотання, з дотриманням вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

При цьому, відповідно матеріалів клопотання підозрювана постійно перебуває на тимчасово окупованій території України і встановити її точне місце перебування не видається за можливе. Доказами перебування підозрюваної на тимчасово окупованій території України підтверджено зібраними матеріалами досудового розслідування.

20.09.2023 підозрювану ОСОБА_4 постановою прокурора оголошено у розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшуки.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1. 2. ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрювана ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибула на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошена у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрювана належним чином викликалася для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явилася у призначений час та не повідомила про причини неприбуття, та згідно показань свідків перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрювана переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Отже, матеріалами клопотання також підтверджено, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність підозрюваної до вищевказаних кримінальних правопорушень, а також, враховуючи той факт, що остання переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошена у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5, КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000272 від 07.04.2023 року про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за № 0000272 від 07.04.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 6 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 09-15 годині 28.11.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1