УХВАЛА

15 січня 2024 року

м. Київ

справа № 274/4759/20

провадження № 51-6865 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судове рішення щодо нього,

встановив:

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.

Зокрема, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 так і не усунув недолік своєї попередньої скарги, оскільки у вступній її частині знову зазначив про вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року, проте долучив до своєї попередньої касаційної скарги вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2023 року, чим знову допустив протиріччя.

Крім того, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 як і попереднього разу, зазначає про незаконність оскаржуваного рішення щодо нього, при цьому знову не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 КПК слугували б підставою для скасування цього судового рішення.

До того ж, засуджений взагалі не вказує, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду відносно нього.

Натомість, ОСОБА_4 знову описує перебіг подій у провадженні та наводить власну оцінку обставин справи, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

З урахуванням зазначеного, прохання засудженого щодо результатів розгляду касаційної скарги, не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК, його вимога не є конкретною, оскільки він не погоджується лише з вироком місцевого суду, при цьому не висуває жодних вимог стосовно рішення апеляційного суду, яким вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Таким чином, зважаючи на те, що засудженим не були виконані вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу на судове рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3