Провадження №1-кп/760/315/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012783 від 07.11.2018, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 06.06.2013 за ч. 3 ст. 186 КК України, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, повторно скоїв новий умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, 07.11.2018 близько 08:00 ОСОБА_4 , знаходячись на території вокзального комплексу ст. «Київ-Пасажирський», що розташований за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, побачив раніше незнайомого йому чоловіка, який користувався своїм мобільним телефоном.

В цей же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 підійшов до невідомо мого йому чоловіка, яким виявився потерпілий ОСОБА_6 , та вступив з ним в розмову, під час якої попросив надати йому мобільний телефон для того, щоб здійснити телефонний дзвінок з особистих причин.

В силу сформованих довірливих відносин ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Oneplus» ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 350 доларів США, що у співвідношенні до гривні згідно курсу НБУ станом на 07.11.2018 становило 9782 грн. 50 коп.

В подальшому ОСОБА_4 , імітуючи розмову по мобільному телефону, непомітно для потерпілого відійшов в бік натовпу, та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9782 грн. 50 коп.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Суду показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, переданому до суду, відповідають дійсним обставинам вчиненого ним кримінального правопорушення. Обвинувачений показав, що 07.11.2018 вранці, знаходячись на території вокзалу у м. Київ, пл. Вокзальна, 1, побачив чоловіка, який користувався мобільним телефоном. З метою заволодіння майном потерпілого, він попросив у останнього надати мобільний телефон для термінової телефонної розмови. Потерпілий погодився, та передав йому свій мобільний телефон, після чого він із вказаним мобільним телефоном зник з місця події, телефон мав намір продати на базарі, виручені грошові кошти планував використав на свою користь, однак у подальшому був затриманий працівниками поліції, яким видав вказаний мобільний телефон. Вартість мобільного телефону, зазначена в обвинувальному акті, ним не оспорюється, та з нею обвинувачений згодний. Просить суворо не карати, призначити покарання у виді штрафу, який він зобов`язується сплатити.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів

/ч. 3 ст. 349 КПК України/.

У судове засідання не прибув потерпілий ОСОБА_6 , направивши до суду заяву із проханням проводити судовий розгляд у його відсутність, зазначає, що претензій до обвинуваченого не має.

Із врахуванням вимог ст. 325 КПК України, та думок учасників кримінального провадження, які не заперечували проти проведення судового розгляду у відсутність потерпілого, суд на місці ухвалив провести судовий розгляд кримінального провадження у відсутність потерпілого ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно п. п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» більш суворе покарання призначається особам, які скоїли злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, в складі організованих груп і менш суворе покарання може призначатись особам, які щиросердно розкаялися в скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія вчинення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків які настали.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Зокрема, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК України, належить до нетяжких злочинів; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини проти власності, останній раз 06.06.2013 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 186 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком на 3 роки; вже за час судового розгляду даного кримінального провадження засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2021 р., зміненого ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.04.2021 р., за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання - з 01.03.2020, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; на час вчинення кримінального правопорушення мав не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину проти власності; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра обвинувачений не перебуває; офіційно не працевлаштований; за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення вчинив, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, із врахуванням обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у виді щирого каяття та відсутністю обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, беручи до уваги позицію потерпілого, який зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного із ізоляцією останнього від суспільства, а саме: за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді двох років позбавлення волі.

Призначаючи покарання, суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає необхідним призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком суду, більш суворим, призначеним вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2021 р., зміненим в частині призначеного ОСОБА_4 покарання ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.04.2021 р., остаточно призначивши обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

При цьому, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 01.03.2020 р., відповідно до змісту ухвали Вінницького апеляційного суду від 28.04.2021 р.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідності за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ч. 2 ст. 49 КК України зупинялись, у зв`язку із ухиленням обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, оголошення останнього у розшук на підставі ухвал суду від 14.01.2020 р., 20.09.2021 р., а також на підставі ч. 3 ст. 49 КК України - переривався у зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 нового злочину, який було вчинено 01.03.2020 р., за вчинення якого ОСОБА_4 було засуджено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2021 р.

Таким чином, на час постановлення вироку, строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, не сплили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вказаним вироком, більш суворим, призначеним вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2021 р., зміненим в частині призначеного ОСОБА_4 покарання ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.04.2021 р., остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з 01.03.2020 року, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_4 попереднє ув`язнення з 01.03.2020 до вступу в законну силу вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2021 р. по справі № 127/11363/20, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також частину строку покарання, вже відбутого ОСОБА_4 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2021 р. по справі № 127/11363/20, зміненого ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.04.2021 р.

Речовий доказ:

-Мобільний телефон марки «Oneplus» IMEI НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1