КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7334/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з внесеними адвокатом ОСОБА_6 доповненнями до них, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року, -

за участю:

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного Бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 12.01.2024 року включно, без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, народного депутата України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 111 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, з внесеними адвокатом ОСОБА_6 доповненнями до них, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного Бюро розслідувань ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Адвокат ОСОБА_7 в свої апеляційній скарзі зазначає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 необґрунтоване, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які хоч якось обґрунтовують повідомлення про підозру та саме клопотання. Крім того, підозра ОСОБА_8 обґрунтована показаннями свідка ОСОБА_13 , який відповідно до повідомлення про підозру є учасником злочинної організації, а таким чином у даному кримінальному провадженні він не може бути свідком, а може мати виключно процесуальний статус підозрюваного та відповідно може бути допитаний виключно як підозрюваний.

Апелянт наголошує на тому, що будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні. Зокрема, прокурором у клопотанні не надано жодного доказу щодо будь-якого впливу на свідків чи те, що існує спроба такого впливу, а будь-які докази протилежного відсутні і, відповідно, до клопотання не додані.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 вказує, що ні в повідомленні про підозру, ані у клопотанні про застосування запобіжного заходу, яке фактично дублює повідомлення про підозру, не було належним чином обґрунтовано необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисник звертає увагу суду, що ОСОБА_8 бездоганно виконує покладенні на нього обов`язки в інших кримінальних провадження, де йому застосовані більш м`які запобіжні заходи не пов`язанні із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002261 від 24.11.2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що починаючи з 2014 року, представники влади російської федерації, збройних сил російської федерації та інші особи на території російської федерації вступили у злочинну змову та домовилися про здійснення протиправних умисних лій, спрямованих на порушення суверенітету й територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону, порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування збройної агресії проти України, у тому числі з використанням підрозділів збройних сил російської федерації, іррегулярних військ, анексії території України, ведення агресивної війни, створення і фінансування терористичних організацій, а також агентурної мережі, яка надаватиме допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Мотивами вищезазначеного стало недопущення євроінтеграційного курсу розвитку України, посилення дипломатичних відносин між Україною та Сполученими Штатами Америки, які були розцінені представниками влади і збройних сил російської федерації як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам російської федерації, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації.

У зв`язку із цим, починаючи з 2014 року, представники розвідувальних та правоохоронних органів російської федерації, збройних сил російської федерації почали займатися пошуком та вербуванням громадян України, які були готові на співробітництво та за своїм службовим, соціальним, політичним становищем мали змогу надавати допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, у 2016 році (точна дата слідством не встановлена) перший заступник Головного управління Генерального штабу збройних сил російської федерації громадянин російської федерації ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його помічник громадянин російської федерації ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідомо ставши на шлях злочинної діяльності, створили злочинну організацію, а саме стійке ієрархічне об`єднання декількох осіб (п`ять і більше), які за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, керівництва та координації кримінально - протиправної діяльності інших осіб, забезпечення функціонування злочинної організації, підшукання співучасників, об`єднання їх зусиль, детальний розподіл між ними обов`язків, складення плану, визначення способів його виконання, внаслідок чого ОСОБА_16 і ОСОБА_15 досягнуто основної мети такої організації, а саме утворення стійкого об`єднання осіб для заняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозв`язку між діями всіх учасників останнього, упорядкування взаємодії його структурних частин.

Злочинна діяльність полягала в підшуканні співучасників із числа народних депутатів України та працівників прокуратури, які, користуючись своїм правовим статусом та довірою громадян, змогли б під час виступів на прес-конференціях та у засобах масової інформації здійснювати вплив на думку населення України та поширювати наративи російської пропаганди, спрямовані на завдання шкоди обороноздатності, державній та економічній безпеці України, для надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Також, досудовим розслідуванням зазначено, що до участі у злочинній організації впродовж 2016-2020 років організаторами злочинної організації ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , крім інших, залучено громадян України, а саме: помічника народного депутата України ОСОБА_19 - ОСОБА_13 (пособник), народного депутатів України - ОСОБА_19 (виконавець) та ОСОБА_8 (виконавець), працівника Генеральної прокуратури України ОСОБА_20 (виконавець) та інших на цей час не встановлених осіб, які дали згоду на участь у злочинній організації, усвідомлювали факт її існування і підтвердили реальність своїх намір та яким доведено детальний розподіл між ними обов`язків, план злочинної діяльності та способи його виконання.

Отже, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було відведено роль пособника у вказаній злочинній організації, зокрема, йому було доручено організацію підбору кандидатів з числа громадян України для залучення до співробітництва з представниками вищезазначеної іноземної організації, які наділені владними повноваженнями та ведуть активну медійну діяльність на території України та за її межами, забезпечення передачі грошових коштів для фінансування спеціально створеного агентурного апарату згаданої іноземної організації на території України та забезпечення комунікації з представниками іноземної організації.

Народним депутатам України ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівнику Генеральної прокуратури України ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відведено роль виконавців у цій злочинній організації та доручено, використовуючи свій правовий статус та довіру громадян, під час виступів на прес-конференціях та у засобах масової інформації здійснювати вплив на думку населення України та поширювати наративи російської пропаганди, спрямовані на завдання шкоди обороноздатності, державній та економічній безпеці України, для надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Органом досудового розслідування також зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат України є обраний відповідно до Закону України «Про вибори народних депутатів України» представник Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до протоколу Центральної виборчої комісії від 21.07.2019 року «Про результати виборів народних депутатів України в одномандатному виборчому окрузі № 94» та згідно із Законом України «Про вибори народних депутатів України» ОСОБА_8 обраний народним депутатом України від політичної партії «Слуга народу» та є народним депутатом України IX скликання.

ОСОБА_21 29.08.2019 року склав присягу народного депутата України перед Верховною Радою України на вірність Україні, зобов`язався всіма своїми діями боронити суверенітет і незалежність України, дбати про благо Вітчизни і добробут Українського народу, присягнувши додержуватися Конституції України та законів України, виконувати свої обов`язки в інтересах усіх співвітчизників.

Того самого дня, 29.08.2019 року, ОСОБА_21 , скріпивши текст присяги особистим підписом, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про статус народного депутата України» як представник Українського народу у Верховній Раді України набув повноважень народного депутата України IX скликання, передбачених Конституцією України та законами України.

Після цього, у 2019 році (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), але не пізніше 12.10.2019 року, народний депутат України IX скликання ОСОБА_21 отримав та прийняв запрошення, від невстановлених під час досудового розслідування осіб, провести зустріч із співробітниками ГУ ГШ зс рф для вирішення питання щодо подальшої співпраці в інтересах вказаного розвідувального органу російської федерації, після чого, маючи негативне ставлення до чинної влади в Україні та держави загалом, а також проросійські настрої щодо соціально-політичної обстановки в Україні, діючи умисно на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період часу з 11.10.2019 року по 12.10.2019 рік, перебуваючи на території російської федерації у м. Санкт-Петербург, зустрівся із представниками ГУ ГШ зс рф, де йому було доведено план злочинної діяльності, з яким він погодився, таким чином вступив до злочинної організації та став її учасником з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 20.11.2019 року народний депутат України ОСОБА_21 , на виконання єдиного для учасників злочинної організації плану злочинної діяльності, використовуючи свій правовий статус та наявні можливості, у тому числі пов`язані з посадою народного депутата України, діючи разом із ОСОБА_19 , організували спільну прес-конференцію на тему: «Новые факты о международной коррупции, Бурисме и схеме доведения Украины до банкротства», яка відбулась у прес-центрі інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська, 8/5-А, де основною метою виступів було вчинення дій на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України, у тому числі шляхом дискредитації кандидата у Президенти Сполучених Штатів Америки напередодні президентських виборів 2020 року в Сполучених Штатах Америки та погіршення відносин між Україною та її стратегічним партнером - Сполученими Штатами Америки.

Крім того, 30.11.2019 року ОСОБА_21 , продовжуючи реалізацію єдиного для учасників злочинної організації плану злочинної діяльності, перебуваючи у приміщенні Верховної Ради України за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 5, разом із ОСОБА_22 зареєстрували проект постанови: «Про утворення тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України для розслідування фактів міжнародної корупції за участі вищих посадових осіб держави, пов`язаних з діяльністю Національного банку України та Міністерства фінансів України, а також інших протиправних дій, вчинених під впливом міжнародних чинників та незаконного лобіювання окремими представниками міжнародних організацій та урядів іноземних країн».

В подальшому, 02.12.2019 року ОСОБА_21 , реалізуючи єдиний для учасників злочинної організації план злочинної діяльності, перебуваючи у не встановленому під час досудового розслідування місці, разом із ОСОБА_22 підписали та надіслали листи Голові Комітету із судової системи Сенату США, директору Адміністративно-бюджетного управління Адміністрації Президента США, Голові Комітету Палати представників США з розвідки з приводу нібито розкрадання коштів платників податків США українськими неурядовими організаціями та створення з цього приводу міжпарламентської групи у Верховній Раді України «Друзі України СТОП корупція».

13.11.2023 року прокурором у порядку ст. ст. 278, 481 КПК України, за дорученням Генерального прокурора, ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, створеній з метою вчинення особливо тяжкого злочину, та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції закону № 2341-III від 05.04.2001), а також у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

13.11.2023 року старший слідчий в ОВС Головного слідчого управляння Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , за погодженням із Генеральним прокурором ОСОБА_12 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року вказане клопотання старшого слідчого було задоволено і застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.01.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 111 КК України. Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначених кримінальних правопорушень доведена стороною обвинувачення та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарту обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного до вчинених кримінальних правопорушень, достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою виконавчого директора ГО «Центр протидії корупції» від 09.10.2020 року, яка стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР; копією проекту постанови «Про утворення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України для розслідування фактів міжнародної корупції за участі вищих посадових осіб держави, пов`язаних з діяльністю Національного банку України та Міністерства фінансів України, а також інших протиправних дій, вчинених під впливом міжнародних чинників та незаконного лобіювання окремими представниками міжнародних організацій та урядів іноземних країн», яка зареєстрована за № 2346 від 30.10.2019 року, складена та зареєстрована у Верховній Раді України народним депутатом України ОСОБА_23 і на той час народним депутатом України ОСОБА_22 ; протоколом допиту як свідка ОСОБА_24 від 11.08.2021 року, яка повідомила про причетність ОСОБА_25 та ОСОБА_26 до спеціально спланованої спільної прес-конференції, що відбулась 20.11.2019 року, з метою дискредитації кандидата у президенти Сполучених Штатів Америки напередодні президентських виборів 2020 року та погіршення відносин між Україною та її стратегічним партнером - Сполученими Штатами Америки; спільними листами народного депутата України ОСОБА_25 і на той час народного депутата України ОСОБА_26 , адресованими Голові Комітету із судової системи Сенату США, директору Адміністративно-бюджетного управління Адміністрації Президента США, Голові Комітету Палати представників США з розвідки, щодо нібито розкрадання коштів платників податків США українськими неурядовими організаціями та створення з цього приводу міжпарламентської групи у Верховній Раді України «Друзі України СТОП корупція»; висновком експерта за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи від 08.11.2023 № 16711/22-36/26929/23-61, відповідно до якого, у промовах ОСОБА_25 , реалізованих під час прес-конференції від 20.11.2019 року на прес-конференції в агентстві «Інтерфакс-Україна» на тему « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням https://interfax.com.ua/news/video/625595.html, містяться висловлювання, які, виходячи з їх об`єктивного змісту та контексту реалізації та поширення, спрямовані на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України; протоколом від 20.06.2022 року огляду інтернет-сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 , на якій міститься публікація в агентстві « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на тему « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та відеозапис спільної прес-конференції ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , проведеної 20.11.2019 року; протоколом від 11.11.2023 року огляду інформації, вилученої у AT «УніверсалБанк», щодо руху коштів на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий для ОСОБА_25 та відповідно до якого встановлено здійснення останнім 11 та 12 жовтня 2019 року видаткових платежів у місті Санкт-Петербург російської федерації; листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.06.2021 № 91-21076/0/15-21, відповідно до якого ОСОБА_21 10.10.2019 року вилетів рейсом №1753 сполученням Київ (Україна) - Париж (Франція) та повернувся 14.10.2019 року рейсом №992 сполученням Барселона (Іспанія) - Київ (Україна); протоколом від 11.11.2023 року тимчасового доступу до речей та документів, що перебувають у володінні Національного антикорупційного бюро України, під час якого вилучено копії окремих матеріалів кримінального провадження № 0000676, що підтверджують причетність ОСОБА_25 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень; протоколом від 11.11.2023 року допиту свідка ОСОБА_27 , у яких він підтвердив співпрацю ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 зі співробітниками Головного управління Генерального штабу збройних сил російської федерації ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також організацію та проведення за їх вказівками ОСОБА_23 і ОСОБА_22 прес-конференцій, спрямованих на дискредитацію держави Україна та кандидата у президенти Сполучених Штатів Америки; протоколом від 11.11.2023 року огляду інтернет-сторінки за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 .html, на якій міститься звіт дослідників Королівського об`єднаного інституту оборонних досліджень (RUSI), відповідно до якого ОСОБА_28 був агентом російської федерації, та щодо застосування до нього, ОСОБА_20 , ОСОБА_25 та інших осіб персональних санкцій США за звинувачення у сприянні втручанню російської федерації до процесу президентських виборів у Сполучених Штатах та намаганні вплинути на уряд США; протоколом від 11.11.2023 року огляду інтернет-сторінки за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_11 , на якій міститься повідомлення про те, що Міністерством фінансів США з контролю за іноземними активами (OFAC) запроваджено персональні санкції до ОСОБА_26 , ОСОБА_20 та ОСОБА_25 , які є частиною російської мережі впливу та які поширюють дезінформацію про те, що офіційні особи США брали участь у корупційних угодах в Україні; протоколом від 12.11.2023 року огляду інтернет-сторінки Департаменту міністерства фінансів США (U.S. DEPARTMENT OF THE TREASURY) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 , відповідно до якої Міністерством фінансів США з контролю за іноземними активами (OFAC) запроваджено персональні санкції до ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_25 , які є частиною російської мережі впливу та які поширюють дезінформацію про те, що офіційні особи США брали участь у корупційних угодах в Україні та іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 111 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує старший слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинені злочини не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 111 КК України.

Таким чином, прийнявши обґрунтоване рішення щодо необхідності задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах не визначив щодо нього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного Бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 12.01.2024 року включно, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з внесеними адвокатом ОСОБА_6 доповненнями до них, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4