Провадження № 1-кп/643/553/23
Справа № 643/8138/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000424 від 23.01.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.02.2011 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 9 днів, 24.02.2017 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289 ККУкраїни до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням на строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

26 вересня 2019 року о 22 годині 12 хвилин ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , стосовно якого ухвалено вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 10.05.2023, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку №10, розташованого по вул. Л.Сердюка в м. Харкові, помітили на узбіччі дороги, прилеглої до зазначеного будинку, автомобіль марки ВАЗ 2102, в кузові бежевого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні у ОСОБА_7 та, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_8 .

Маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 відчинив своєю рукою передні праві двері автомобіля ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, без дозволу власника, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та, бажаючи діяти саме таким чином, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , стосовно якого ухвалено вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 10.05.2023, зірвав кільце замку запалювання, витягнув серцевину замка, далі прокрутив серцевину для контакту запалювання, включив фари для перевірки наявності заряду акумулятора та зі сторони водійської двері почав штовхати автомобіль, у свою чергу, ОСОБА_6 , стосовно якого ухвалено вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 10.05.2023, допомагав, відчинивши двері рукою з правої сторони автомобіля. Після чого, ОСОБА_4 , діючи разом із ОСОБА_6 , стосовно якого ухвалено вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 10.05.2023, зрушили з місця автомобіль та штовхали його вперед по дорозі, де приблизно через 100 м ближче до дороги по вул. Л.Сердюка, в м. Харкові, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , стосовно якого ухвалено вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 10.05.2023, сіли в салон автомобіля ВАЗ 2102 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому ОСОБА_4 знаходився за кермом автомобіля, та з місця скоєння злочину зникли на вказаному вище автомобілі у невідомому напрямку, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта №22404 від 25.10.2019, у розмірі 15 440 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся та пояснив про обставини, викладені вище у даному вироку, а саме, що 26 вересня 2019 року о пізній час доби вони разом з ОСОБА_6 перебували по вул. Л. Сердюка в м. Харкові, де на узбіччі побачили автомобіль ВАЗ 2102 світлого кольору. Побачивши, що «вітрове» скло на двері водія було трохи відкрито, а зсередини це вікно підтримувалося викруткою, скориставшись цим, проникли всередину автомобіля. Сівши в автомобіль, він вирвав дроти запалювання, завів автомобіль та вони зрушили його з місця, зазначив, що він сів за кермо вказаного транспортного засобу. Посилався, що вони з ОСОБА_6 проїхали на автомобілі приблизно 40 км, коли закінчилося пальне і автомобіль заглух, вони вийшли з нього, залишивши його на місці зупинки. Зазначив, що він дуже жалкує, що вчинив дане кримінальне правопорушення, йому дуже соромно за свої дії, він щиро розкаються у вчиненому.

Ураховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, офіційно не працевлаштований.

Згідно із ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та відсутність обставин що обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини та наслідки вчиненого злочину, відсутність претензій потерпілого.

Покарання, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_4 нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, йому належить призначити у виді позбавлення волі з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання та того факту, що обвинувачений раніше судимий за злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, - в межах санкцій статі закону.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , яка надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому суд враховує, що таке покарання сприятиме меті покарання - виправленню обвинуваченого і попередженню вчиненню нових злочинів, та є заходом примусу, який можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2017 року, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка становить 5 років позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69, ст. 75 КК України, судом не встановлено.

Питання щодо долі речових доказів у даному кримінальному провадженні суд не вирішує, оскільки долю речових доказів було вирішено у вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року, ухваленому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 .

Питання щодо процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні суд не вирішує, оскільки долю речових доказів було вирішено у вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року, ухваленому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 .

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до положень ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 368, 369-371, ст. 373, ст. 374, ст. 381, ст. 382 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24.02.2017, призначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 19 липня 2023 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1