Справа № 346/2778/23
Провадження № 1-кп/346/506/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пилипче, Борщівського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, депутатом не обирався, неодноразово судимого, востаннє 01.10.2020 р. Борщівським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 296 ч.1, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засуджений 01.10.2020 Борщівським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 296 ч.1, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, для відбування покарання 13.04.2020 прибув до Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» за адресою: вул. Привокзальна, 30, с. Товмачик, Коломийського району Івано-Франківської області.

Засудженому ОСОБА_5 30.04.2021 р. роз`яснено його обов`язки, передбачені законодавством для засуджених до покарання у виді позбавлення волі та попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, яка передбачена ст. 391 КК України.

За час перебування в установі виконання покарань обвинувачений Заревенний вчиняв злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, тому був взятий на профілактичний облік як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання у виді позбавлення волі.

Через безуспішне застосування інших заходів впливу, на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2022 року, до обвинуваченого ОСОБА_6 за порушення вимог режиму відбування покарання, судом застосовано стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу на строк 1 (один) місяць.

На виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2022 обвинувачений Заревенний 21 червня 2022 року поміщений до приміщення камерного типу № 17 ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».

В подальшому, через систематичний характер порушень встановленого порядку відбування покарання, 02.05.2023 було винесено постанову про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор, карцер установи виконання покарань, на підставі якої обвинуваченого Заревенного поміщено на 14 діб у ДІЗО № 20.

Однак, будучи підданим протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу та попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, обвинувачений Заревенний, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та в черговий раз вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, а саме: продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, обвинувачений Заревенний всупереч вимогам ст.ст. 9, 107 КВК України та статті 2 розділу ІІ, частини 3 додатку 20 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, 16 травня 2023 року о 10 годин 40 хвилин, будучи згідно графіку чергування засудженими, які утримуються в камері ДІЗО № 20 на травень 2023 року, черговим по камері, під час проведення покамерної перевірки наявності засуджених у приміщеннях ДІЗО ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» адміністрацією установи, а саме: виконуючим обов`язки начальника установи полковником внутрішньої служби ОСОБА_7 , черговим помічником начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , заступником чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 начальника оперативного відділу підполковника внутрішньої служби ОСОБА_10 та молодшого інспектора ВНіБ, який несе службу в ДІЗО, ПКТ молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , не приступив до виконання свого обов`язку як чергового по камері доповідати про чисельність засуджених, які утримуються в камері під час входу до камери представників адміністрації установи виконання покарань та осіб, яких вони супроводжують.

На неодноразову висловлену законну вимогу виконуючого обов`язки начальника установи приступити до виконання свого обов`язку та повторного попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що передбачено ст. 391 КК України, обвинувачений Заревенний у категоричній необґрунтованій формі відмовився від виконання своїх обов`язків, хоча був зобов`язаний і мав можливість їх виконати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення вказані в обвинувальному акті, згідний з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Вказав, що винуватий і щиро розкаюється у вчиненому.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 391 КК України, як вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.1 ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2020 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, з врахуванням невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, є нетяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем відбування покарання, за час якого до нього застосовано неодноразово стягнення, які не зняті та не погашені, заохочення не застосовувались.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Суд доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ст. 391 КК України - у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив даний злочин після постановлення вироку Борщівського районного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2020 року, якого не відбув, частково приєднавши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2020 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбуття ОСОБА_5 визначеного остаточного покарання рахувати з 19 жовтня 2023 року.

Речовий доказ: - компакт диск із надписрм "Alerus DVD-R 4,7 GB/120 min" із записом за 16.05.2023 при перевірці засудженого ОСОБА_5 в камері ДІЗО №20, зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1