ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3614/23 Справа № 193/1212/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року, якою залишено без задоволення подання в.о. начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року залишено без задоволення подання в.о. начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд 1-ї інстанції взяв до уваги, що за вироком суду ОСОБА_7 хоч і відбув більше ніж 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом всього строку відбування покарання та з огляду на численні судимості і не бажання його, як з`ясувалося, повернутися після попередніх своїх звільнень з в`язниці до законослухняної поведінки та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, прийшов до висновку, що у задоволенні подання адміністрації Софіївської ВК-45 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду 1-ї інстанції та ухвалити нове рішення про умовно-достроково звільнити його від подальшого відбування покарання. Зазначає, що зобов`язується виконувати всі покладенні на нього обов`язки судом.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржена ухвала є упередженою і необ`єктивною. Вважає, що суд 1-ї інстанції недостатньо мотивував своє рішення та безпідставно взяв до уваги минулі відомості про його судимості. Просить врахувати інформацію про його поведінку на даний час, а саме, що він протягом всього часу має сумлінну поведінку та добросовісно працює, чим доводить своє виправлення. Просить врахувати, що має заохочення, не має стягнень, характеризується адміністрацією установи відбування покарання позитивно, яка об`єктивно може надати оцінку його поведінці під час відбування покарання, що свідчить про його виправлення та можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, врахувати, що він виправився та просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор в судовому засіданні просила ухвалу суду 1-ї інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів вважає наступне:

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироками від:

- 15.07.2020 року Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 15, ч. 2 185, ч. 1 ст. 70 ч. 1, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.11.2020 року Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

- 16.12.2020 року Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

- 11.02.2021 року Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;

- 20.04.2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 01.06.2021 року Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 18, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_9 відбуває нинішнє покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2022 року, за яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років і 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку : 27.02.2020 року. Кінець строку: 27.04.2024 року.

Станом на 28.08.2023 року засуджений відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (2 роки, 09 місяці і 10 днів). Невідбута частина покарання складає 07 місяців і 29 днів позбавлення волі.

Так, зі змісту оскарженого судового рішення вбачається, що суд мотивував свої висновки тим, що існування формальних підстав для звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , обумовлених лише відбуттям певного строку покарання та наявності заохочення не дають суду підстав для задоволення подання в.о. начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Врахувавши положення ст. 81 КК України, дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку про відсутність достатніх даних про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому подання в.о. начальника установи виконання покарань залишив без задоволення.

Відповідно до положень ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Так, судом 1-ї інстанції відповідно до наявних у особовій справі матеріалів встановлено, що засуджений з 27.02.2020 року утримувався в Державній установі «Криворізька установа виконання покарання (№ 3)», де характеризувався посередньо, зокрема ні стягнень, ні заохочень там не мав.

З 12.07.2022 року міру кримінального покарання став відбувати у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання у ній ОСОБА_7 характеризується позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення, отримане ним 10.01.2023 року у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. За станом здоров`я є працездатним, працює на благоустрій установи, при виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна та предметів якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться відповідально.

Зарахований до програми диференційованого впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Заходи виховного впливу відвідує регулярно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів

За вироком суду має позов в розмірі 4120,90 грн., але виконавчий лист до установи не надходив. У стосунках з персоналом установи виконання покарань випадків не тактовної поведінки не допускає. За висновком характеристики засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці, довів своє виправлення.

Одночасно, з матеріалів подання та особової справи засудженого вбачається, що окрім перелічених вище судимостей ОСОБА_7 ще п`ять разів до цього засуджувався за умисні злочини проти власності та у сфері обігу наркотиків.

Як видно з вказаних вироків, до засудженого тричі застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням (20.09.2004, 20.07.2012 та 29.10.2018 році) одного разу умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (22.02.2007) та звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з амністією (08.08.2014).

Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_7 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте ОСОБА_7 на шлях виправлення не ставав і після звільнень з вказаних підстав завжди повертався до вчинення нових умисних злочинів, за такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння кримінальних правопорушень.

Отже, суд 1-ї інстанції прийшов до правильного висновку, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, відтак наявність лише одного заохочення, на переконання суду, ще не свідчить про безумовне виправлення ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , що судом безпідставно враховано попередні судимості та належним чином не враховано, що засуджений виправився, оскільки має одне заохочення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконання суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Аналізуючи наведені дані колегія суддів доходить висновку, що розглядаючи подання в.о. начальника установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, із виключенням при цьому ризику вчинення ОСОБА_7 нового злочину.

Доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість оскарженої ухвали суду 1-ї інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому ні є слушними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 419, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року, якою залишено без задоволення подання в.о. начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4