Справа № 699/1342/23
Номер провадження № 1-кп/699/180/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.23 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за відсутності учасників судового провадження у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене 26.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000596

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсуня-Шевченківського Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляд до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000596 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_4 , яка складена за участю захисника ОСОБА_5 , у якій ОСОБА_4 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, він беззаперечно визнає; згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також у заяві вказано про його обізнаність стосовно того, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений повідомив про свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У вказаній заяві захисник ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_4 , згоду останнього з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду ОСОБА_4 на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Ураховуючи, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України в обвинувальному акті прокурор виклав клопотання про розгляд даного кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Положеннями частин 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно з загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнав в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. З огляду на викладене суд, керуючись приписами ст.ст. 381-382 КПК України, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначає встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що згідно з рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справі № 694/933/19 від 30.07.2019 ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття,починаючи 11.06.2019 з дня пред`явлення позову.

Однак, ОСОБА_4 , з липня 2023 по жовтень 2023 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів, умисно та цілеспрямовано з корисливих мотивів, шляхом приховання доходів та не повідомлення працівника ДВС про зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну місця реєстрації) або місцезнаходження, а також про зміну місця роботи (згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»), мір щодо погашення заборгованості, яка утворилася за аліментами, не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Будучи задіяним на тимчасово оплачуваних роботах, а саме, з вересня 2023 року допомагає у різних підсобних роботах на пилорамі ФОП ОСОБА_9 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за що щомісячно готівкою отримує грошові кошти в розмірі 6000,00 грн., також перебуваючи на обліку в Корсунь-Шевченківському управлінні Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості та отримав такі виплати: в липні 2023 року 6699,99 грн.; у серпні 2023 року 6700,00 грн.; у вересні 2023 року 1340,00 грн., однак з отриманого доходу аліменти не виплачував.

У подальшому, продовжуючи свої умисні дії спрямовані на злісне ухилення від сплати аліментів, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, на роботу не працевлаштувався, на обліку у Звенигородському центрі зайнятості не перебуває, грошові кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей не сплачує, будь-якої іншої допомоги на утримання дітей не надає, та не вчиняє жодних дій, спрямованих на погашення наявної заборгованості зі сплати аліментів.

Заборгованість за виконавчим документом за невиплаченими аліментами, від сплати яких ОСОБА_4 злісно ухиляється, за період з липня 2023 року до 31.10.2023 становить 15 816,00 грн, що сукупно складає суму більшу ніж за три місяці відповідних платежів, а загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2023 становить 172 372,68 грн.

У статтях 164 і 165 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у ході досудового розслідування не встановлено. Ураховуючи приписи ст. 337 КПК України, суд позбавлений права самостійно встановлювати такі обставини, оскільки це є виходом за межі висунутого обвинувачення та призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Сторона обвинувачення зазначає про наявність щирого каяття обвинуваченого як обставин, що пом`якшують покарання.

Що стосується щирого каяття слід зазначити таке. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 199/6365/19. Під час судового розгляду судом не встановлено наявності такої обставини, як щире каяття обвинуваченого.

Призначаючи покарання суд керується тим, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 при призначенні покарання суд ураховує, що він раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за зареєстрованим місцем проживання характеризується нейтрально, оскільки там фактично не проживає, офіційно не працевлаштований, визнав свою винуватість. Ураховуючи суспільно-небезпечний характер вчинених правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Суд дійшов висновку, що саме такий захід впливу на засудженого є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався та суд не вбачає підстав для його застосування.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити (направити) негайно після його ухвалення обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

СуддяОСОБА_1