ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24617/18

Провадження № 11-кп/4820/819/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0001023 від 16.02.2017, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено до 09.02.2024, включно. У задоволенні, зокрема, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому було обрано, не відпала, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки та виконання ним процесуальних рішень у справі.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Переконує, що у даному випадку конкретних фактів та доказів для того, щоб не тільки продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а й взагалі його застосувати, надано не було, що є порушенням не тільки національних норм права, а й міжнародних. Обґрунтовує свою позицію усталеною практикою ЄСПЛ, Конвенцією про захист прав людини, Конституцією України та іншими законодавчими актами України. Посилається на те, що в обвинуваченого ОСОБА_6 наявні стійкі соціальні зв`язки, останній має батьків пенсійного віку, які зможуть матеріально забезпечувати свого сина до того, як він не знайде роботу у випадку зміни, останньому, запобіжного заходу з тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, що підтверджується відповідною заявою його матері. Крім того, директором КП «ВТФ «Ювелірні прикраси» ОСОБА_8 було надано гарантійний лист, яким підтверджується той факт, що ОСОБА_6 , у випадку зміни запобіжного заходу, буде забезпечено роботою. Зауважує, що до моменту обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він мав регулярний дохід, оскільки займався ремонтом ювелірних прикрас. За місцем роботи та проживання характеризувався лише позитивної сторони, що підтверджується відповідною характеристикою, вимог громадського порядку не порушував, по відношенню до сусідів є ввічливим та тактовним, має вищу освіту за спеціальністю «Образотворче та декоративно - прикладне мистецтво» та здобув кваліфікації вчителя образотворчого мистецтва, креслення. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_6 є високодуховною та з моральними принципами особою. Звертає увагу, що ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» вже близько 8 років, з урахуванням ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» йому буде зараховано у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Сторона захисту уважає за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде співмірною із вищезазначеними критеріями та з особою обвинуваченого і його матеріальним станом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги із посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти її задоволення, уважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження за №0001023 від 16.02.2017 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. ч. 2, 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_6 .

У клопотанні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 так як, лише, такий запобіжний захід зможе забезпечити запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання йому такого запобіжного заходу та продовжують існувати на даний час, а саме: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальні правопорушення чи продовжити займатися злочинною діяльністю.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При розгляді клопотання прокурора, судом першої інстанції враховано відомості про осіб обвинувачених, а також особливу суспільну небезпеку інкримінованих їм злочинів, кількість епізодів, позицію потерпілих, які бояться обвинувачених, та те, що наявність ризиків, на підставі яких, такий запобіжний захід було обрано, не відпала. Підстав для зміни обвинуваченим міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, суд не знайшов, оскільки обставини, враховані при обранні запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою, не змінились.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними вони продовжують існувати, обставини, що враховувались слідчим суддею та судом при продовженні дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі, не змінилися, тому підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії, застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів існування ризиків, що дає можливість зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, не знайшли свого підтвердження, під час розгляду апеляційним судом.

При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Твердження апеляційної скарги захисника про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, батьків пенсійного віку, той факт, що він до обрання запобіжного заходу мав регулярний дохід, має вищу освіту, за місцем проживання характеризується позитивно, вимог громадського порядку не порушував, по відношенню до сусідів є ввічливим та тактовним, не є визначальними обставинами та такими, що б давали суду підставу для обрання обвинуваченим запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Зазначені в апеляційних скаргах обставини не стали стимулюючим фактором стримування обвинуваченого від вчинення злочинів.

Крім того, як установлено колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, перебуваючи в умовах Хмельницького слідчого ізолятора вчинив два кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 1 ст. 255-2 КК України, за якими йому було оголошено про підозру.

Зазначені обставини, не дають можливості змінити щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який. Щодо тривалості розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції та перебування обвинуваченим ОСОБА_6 в умовах СІЗО близько 8 років слід зазначити наступне.

На запит Хмельницького апеляційного суду було надіслано довідку про рух розгляду справи №686/24617/18 за № 2119 від 21.12.2023, згідно з якою, за час судового розгляду, вказаного кримінального провадження, відбулося 63 судових засідання, під час яких досліджувалися письмові докази, допитано потерпілих та свідків. Основними причинами тривалого розгляду кримінального провадження є: складність кримінального провадження, що полягає у пред`явлені обвинувачення по декількох епізодах злочинної діяльності у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які за своїм характером мають особливу суспільну небезпеку, що зумовлює необхідність дослідження значного обсягу доказів, в тому числі проведення допитів потерпілих та свідків; неявка в судове засідання потерпілих та свідків; клопотання захисників про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, хворобою, перебуванням у відпустці; відкладення судового розгляду у зв`язку з введеними на території України карантинними заходами у зв`язку з епідемією COVID-19; не доставка обвинувачених, які утримуються під вартою до суду у зв`язку із дією на території України правового режиму воєнного стану; заміна захисників у зв`язку з їх мобілізацією до Збройних Сил України, та необхідність надання часу новому захиснику для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, в суді апеляційної інстанції встановлено, що з 54 судових засідань 44 засідання відкладалося за клопотаннями сторони захисту різного характеру.

При цьому судом першої інстанції вживаються усі необхідні заходи для забезпечення розгляду кримінального провадження, в межах розумного строку.

На думку колегії суддів тривалий розгляд кримінального провадження, з урахуванням його причин, не може бути єдиною підставою для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави у розмірі 80 прожитковий мінімумів для працездатних осіб, з посиланням на те, що ч.4 ст.183 КПК України передбачено право, а не обов`язок суду не визначати заставу.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, суд першої інстанції, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду та впливали на законність судового рішення, в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3