Справа №577/4432/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1097/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з раніше визначеними умовами та розміром застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 21 травня 2023 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2023 року клопотання прокурора було задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 липня 2023 року до 24 год. 00 хв., з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами, в яких просять вказану ухвалу суду скасувати та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог захисник та обвинувачений посилаються на те, що у судовому засіданні останній пояснив суду, що наміру переховуватися від суду не має, до того ж має сім`ю та постійне місце проживання. Крім того, на утриманні має неповнолітнього сина, який потребує батьківського догляду. Обвинувачений бажає служити в Збройних Силах України, для чого необхідно пройти медичну комісію, що в умовах утримання в СІЗО, не можливо зробити.

Захисник акцентує увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для тримання під вартою. Також представники потерпілих вже допитані, а свідки не були очевидцями подій за участю обвинуваченого, а тому ніякого впливу обвинувачений не може здійснювати на вказаних учасників судового процесу.

Оголошення обвинуваченого у розшук було безпідставним, оскільки після смерті батька, останньому необхідно було терміново розпорядитися щодо зібрання врожаю у фермерському господарстві.

Враховуючи викладене, захисник вважає, що ризики про які вказано у клопотанні прокурора не доведені, є необґрунтованим та підлягають відмові в задоволенні.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення обвинуваченому та захиснику. Від прокурора надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились і існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, зокрема і за вчинення злочинів проти власності. Також, згідно постанови слідчого від 20 жовтня 2022 року обвинувачений ОСОБА_6 перебував у розшуку та ухвалою слідчого судді від 24 жовтня 2022 року було надано дозвіл на затримання останнього. Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги те, що обвинувачений має сім`ю, постійне місце проживання та неповнолітнього сина, який знаходиться на його утриманні, адже вони, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді від 24 жовтня 2022 року, було надано дозвіл органу досудового розслідування на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Постановляючи ухвалу, слідчим суддею було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 з 17 жовтня 2022 року став переховуватися від органів слідства, наданий номер телефону останнього вимкнений, а зі слів дружини батька ОСОБА_6 за місцем мешкання в с. Вільне, Новгород-Сіверського району, з 17.10.2022 року останній не з`являвся.

Вище вказане, підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду, у разі звільненні його з-під варти. Доводи обвинуваченого та захисника, про те, що останній не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки він займався сімейними справами, є необґрунтованими. А ні захисником, а ні обвинуваченим не надано обґрунтованих пояснень та не наведено наявних причин, чому ОСОБА_6 не зателефонував слідчому та не попередив про неможливість з`явитися за викликом до відділку поліції.

Також необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час (оголошення тривоги, відсутність електропостачання, недофінансування та неналежне кадрове забезпечення, і т.п.) та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

Крім того, з огляду на відсутність у обвинуваченого сталого джерела до існування, заробітку, наявність судимостей за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, є об`єктивні підстави вважати, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 має асоціальну спрямованість. Останній може вчинити нове кримінальне правопорушення за умови обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Бажання обвинуваченого йти на захист України може бути реалізовано залежно від правового рішення суду першої інстанції по суті його обвинувачення.

Доводи захисника та обвинуваченого про необґрунтованість існування ризику незаконного впливу на свідків та представників потерпілого, колегія суддів не бере до уваги, оскільки прокурор у поданому клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , не заявляв про існування вказаного ризику та не доводив їх наявність.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, не є доцільним, оскільки наведені обвинуваченим та захисником обставини, не є тими визначальними, які б давали можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і суттєво не впливають на існуючі ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з раніше визначеними умовами та розміром застави, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4