КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 11-кп/824/1613/2023 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 , обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської обл., українця, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого в ТОВ «Укравтономгаз» на посаді директора, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано виннуватиму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 місяців арешту. Звільнено ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 , обіймаючи посаду директора ТОВ «Укравтономгаз» (), з метою отримання ліцензії на здійснення будівельної діяльності, згідно Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року та відповідно до Постанови Кабінету міністрів України «Деякі питання ліцензування будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками» від 30.03.2016 року № 256, 17.03.2017 року звернувся із заявою до Державної архітектурно - будівельної інспекції України, розташованої за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26 та надав, тим самим, використав, завідомо підроблений офіційний документ - «відомості про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове забезпечення, наявну систему контролю якості виконання робіт, виконані заявником будівельно-монтажні роботи» (Додаток 2) (далі - Документ), який долучений до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорій складності. Дана заява та опис додатків засвідчені підписом директора підприємства ОСОБА_10 та печаткою ТОВ «Укравтономгаз».

При цьому ОСОБА_11 свідомо розумів, що до Документу (відомості про наявну систему контролю якості виконання робіт) внесено недостовірні відомості щодо наявності договорів з лабораторіями, а саме договорів: № ЗВ-2/3-02/17 від 03.02.2017 року з Випробувальною лабораторією Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної Академії наук України; № 4-01-02/2017 від 01.02.2017 року з Випробувальним центром будівельних матеріалів та виробів Державного підприємства «Український науково-дослідний у проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ»; № 3/6-2/17-20 від 06.02.2017 року з Випробувальною лабораторією ТОВ «УКРСТАНДАРТ-ПЛЮС»; № 13/2-02/2017 від 02.02.2017 року Випробувальним центром Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій».

В подальшому, ОСОБА_11 отримав ліцензію на проведення ТОВ «Укравтономгаз» господарської діяльності з будівництва об`єктів IV та V категорій складності, реєстраційний запис , термін дії з 29.03.2017 року по 29.03.2022 року, № 13-Л відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що показання допитаних свідків та посилання у вироку на інші докази, що надані стороною обвинувачення, самі по собі та в сукупності між собою, не підтверджують факт незаконного використання ОСОБА_8 завідомо неправдивого документа при одержанні ліцензії на здійснення будівельних робіт. Крім того, стороні захисту постанова про призначення групи прокурорів від 17.07.2020, до складу якої входив прокурор ОСОБА_12 як процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні, у порядку ст. 290 КПК України відкрита не була, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а відтак усі докази у справі є недопустимими, оскільки зібрані під процесуальним керівництвом неуповноваженої особи і, відповідно, обвинувальний акт затверджено неналежним суб`єктом. Із

Від ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про дату та час судового засідання в суді апеляційної інстанції, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним таобґрунтованим.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України - як використання завідомо підробленого документу.

На обґрунтування своїх висновків про доведеність винності ОСОБА_8 суд послався на досліджені докази, яким дав належну оцінку щодо їх належності та допустимості, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційноїскарги захисника не спростовують висновки суду, покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Критеріями допустимості доказів є належне процесуальне джерело, належний суб`єкт збирання доказів та належна процесуальна форма.

Оскаржуючи вирок суду, захисник уважає, що докази у цьому кримінальному провадженні зібрані особами, які не мали на те законних повноважень, оскільки в матеріалах справи відсутня постанова про призначення прокурора від 17.07.2020, до складу якої входив прокурор ОСОБА_12 як процесуальний керівник.

Однак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження за наслідками перевірки судом апеляційної інстанції та спростовуються наявною в матеріалах справи постановою про зміну групи прокурорів від 28.03.2018 за підписом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 2 м. Києва ОСОБА_13 , з якої убачається, що до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000076 внесено зміни: виключено із її складу ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 натомість включено до її складу прокурорів Київської прокуратури № 2 м. Києва ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Старшим групи призначено ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 76).

Зазначена постанова відповідає передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення у формі постанови, в тому числі підписана і службовою особою, яка їх прийняла, а відтак порушення, про які стверджувала сторона захисту, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, під час виконання вимог ст.290 КПК України, сторона захисту в повному обсязі ознайомилась із матеріалами досудового розслідування, при цьому жодних заяв, зауважень та клопотань, зокрема про відсутність постанови про призначення прокурора у кримінальному провадженні. Не було подано таких клопотань і під час підготовчого судового засідання та протягом тривалого судового розгляду.

Процесуальне рішення про призначення групи прокурорів, зміну групи прокурорів не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Доводи апелянта про те, що витяг з ЄРДР містить суперечливі відомості щодо процесуального керівництва, на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки постанова про призначення групи прокурорів, яка є кримінально-процесуальним рішенням та на підставі якої вносяться відомості до Реєстру, наявна у матеріалах справи, а відтак суперечності у витягу з Реєстру не можуть бути визнані істотними порушеннями в розумінні ст.412 КПК України.

Наведене узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка у постанові від 22 лютого 2021 року (справа № 754/7061/15) звернула увагу на те, що витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, так як він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Отже, обвинувальний акт затверджений уповноваженою особою- прокурором ОСОБА_12 , який був старшим групи прокурорів відповідно до постанови, а відтак доводи сторони захисту щодо затвердження обвинувального акту не уповноваженою особою, - є необґрунтованими.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено таких істотних порушень КПК, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого судом рішення та мають визначальне значення для доведеності винності, правильності кваліфікації дій та призначення покарання; порушення, на які вказує у апеляційній скарзі захисник, - не є безумовними підставами для скасування чи зміни рішення, а відтак вирок необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 , обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358КК України, - без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Судді: _______________ ______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4