ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2130/23 Справа № 932/5870/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

представника особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 задоволено. Накладено арешт на транспортний засіб марки "LAND ROVER", модель: "RANGE ROVER SPORT" д.н.з.: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 . та ключі від зазначеного транспортного засобу, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки "LAND ROVER", модель: "RANGE ROVER SPORT" д.н.з.: НОМЕР_1 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій. є майном, право власності на яке набуто кримінально протиправним шляхом, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 є законним власником вказаного транспортного засобу, останню не повідомлено про підозру, особисто нею неавдано учасникам справи майнової та моральної шкоди.

Вказує, що транспортний засіб, на який накладено арешт, придбано ОСОБА_7 у ПП Толдкар** 02 квітня 2022 року, про що свідчить договір купівлі- продажу та акт прийому-передачі транспортного засобу, крім того авто придбане за власні кошти, які були отримані в результаті продажу належного їй автомобіля марки "LAND ROVER", модель: "RANGE ROVER SPORT", д.н.з. НОМЕР_3 . Також, зазначає, що відповідно до даних INVOICE, транспортний засіб "LAND ROVER", модель: "RANGE ROVER SPORT" vin: НОМЕР_2 , придбано 23 вересня 2021 року у ПП Толдкар*', тобто за 3 місяці до пропозиції придбання автомобіля ОСОБА_9 .

Відповідно до вказаного документу, автомобіль з 26 грудня 2021 року перебував на території України та не міг бути об`єктом розслідуваного кримінального правопорушення, крім того слідчим суддею не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо здійснення розрахунків чи передачі грошових коштів ОСОБА_10 .

Вважає, що накладання арешту на тимчасово вилучений автомобіль позбавляє її як законного власника можливості володіння та користування та розпорядження майном.

Заслухавши суддю-доповідача; представника ОСОБА_7 який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КГТК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту' майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1 ) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обгрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосованіише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосувашія призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між. з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопору шення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінаїьного провадження:

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Вказаних вимог закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладання арешту не дотримано.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за №0001446 від 24.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

06 червня 2023 року слідчим у вказаному кримінальному провадженні оголошено у розшук транспортний засіб "LAND ROVER", модель: "RANGE ROVER SPORT" д.н.з. НОМЕР_4 .

Наступного дня слідчим винесено постанову про визнання вказаного транспортного засобу речовим доказом.

14 червня 2023 року слідчим проведено огляд зазначеного транспортного засобу, який було зупинено під керуванням ОСОБА_7 за адресою: м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 16.

03 липня 2023 року слідчий звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про накладання арешт на вказаний транспортний засіб. В обгру нтування своїх вимог зазначив, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом та має доказове значення у даному кримінальному провадженні, тому з метою запобігання його зникнення, втрати, знищення, пошкодження, перетворення, відчуження, вважав за необхідне накласти арешт.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на вказане майно, в порушення вимог ст. ст. 132, 170 КПК України не надав належної оцінки клопотанню у контексті відповідності його вимогам процесу ального закону.

Так. слідчим у клопотанні лише формально зазначено, що автомобіль та ключі від нього є речовими доказами, будь-якого обгрунтування відповідності їх вимогами ст. 98 КПК України, а саме того, що цей транспортний засіб був предметом вчиненого кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або як матеріальний об`єкт може бути доказом конкретних фактів чи обставин, що встановлюються у межах кримінального провадження, не наведено, як не додано до клопотання і будь-яких належних доказів таких обставин.

В наданих матеріалах відсутні будь - які об`єктивні дані та документи на підтвердження

ого, що у потерпілого була домовленість щодо купівлі саме вказаного транспортного засобу тієї самої марки, моделі, року випуску та він-коду. Крім того, матеріали справи не містять достовірних даних на підтвердження факту передачі грошових коштів за будь-який автомобіль, а доводи органу досудового розслідування грунтуються лише на усних показаннях ОСОБА_9 .

Також колегія суддів звертає увагу на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та згідно із встановленими обставинами події щодо підбору та купівлі транспортного засобу мати місце у грудні 2021 року, точної дати та часу органом слідства не встановлено. Як зазначено у клопотанні слідчим, у грудні 2021 року відповідно до раніше укладеної домовленості ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_9 , що підшу кав автомобіль, що під запитувані ним параметри, після чого ОСОБА_11 повідомив про те, що ним здійснено розрахунок усіх необхідних платежів, які складають ЗО 000 євро, які ОСОБА_9 передав останньому готівкою при особистій зустрічі у м. Києві.

Натомість відповідно до наданих матеріалів транспортний засіб "LAND ROVER", модель: "RANGE ROVER SPORT" vin: НОМЕР_2 , було придбано іншим суб`єктом - юридичною особою - ПП ОСОБА_12 "' в іноземного контрагента на підставі контракту від 23 вересня 2021 року (а.с. 48), ввезено на територію України 28 грудня 2021 року' (а.с. 9), після чого ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу від 02 квітня 2022 року придбала вказаний автомобіль у ПП «Голдкар» за ціну у розмірі 1.413.504. 00 грн. та фактично його отримала (а.с. 49, 50).

Слідчим суддею в ухвалі не наведено переконливого обгрунтування необхідності накладання заборони володіння, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом, ключами від нього, як не доведено стороною обвинувачення і необхідності проведення будь-яких слідчих дій із ними з метою отримання інших доказів.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що володілець вказаного автомобіля ОСОБА_7 не є фігурантом даного кримінального провадження, клопотанням слідчого та доданими до нього документами не підтверджується ані відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України як речового доказу, ані те, що ОСОБА_7 та належне їй майно мають будь-яке відношення до розслідуваного кримінального правопорушення.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року. Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

За наведених вище обставин, враховуючи вимоги процесуального закону та правові позиції ЄСПЛ. арешт майна, яке належить ОСОБА_7 , позбавлений належного обгрунтування та порушує право останньої на вільне володіння цим майном, а тому апеляційні доводи про безпідставність накладення арешту на автомобіль та ключі від нього є грунтовними.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, із постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405. 407. 419. 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року, про арешт майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , про арешт майна - транспортного засобу марки "LAND ROVER", модель: "RANGE ROVER SPORT" д.н.з.: НОМЕР_5 , vin: НОМЕР_2 та ключі від нього, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4