Справа № 496/39/23
Провадження № 1-кп/496/7/23
У Х В А Л А

(повний текст)

04 жовтня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

Судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000185 від 18.07.2022 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2, 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначене кримінальне провадження.

22.10.2023 року закінчується строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , у зв`язку з чим прокурором до суду було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке обґрунтовано наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлюють застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 знайомий з деякими свідками та потерпілим, раніше працював на станції техобслуговування, тобто, перебуваючи на свободі, обвинувачений матиме можливість впливати на них з метою примусу для зміни своїх показань. Також, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово судимий за вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням того, що захисник, будучі повідомленою про дата та час судового засідання, до суду не прибула, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надала, суд постановив на обговорення питання щодо розгляду клопотання прокурора за відсутності захисника.

Сторони кримінального провадження не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор наполягав на задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не заперечуючи проти розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою за відсутності свого захисника, просив зменшити розмір застави.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора, оскільки є свідки, які можуть підтвердити, що обвинувачений хотів з ними домовитись.

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши заперечення обвинуваченого, заслухавши потерпілого у кримінальному провадженні, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність продовження перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який під час досудового провадження був оголошеним у розшук, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких йому загрожує покарання до восьми років позбавленням волі, що на думку суду є важливим чинником вважати, що обвинувачений може здійснити дії щодо переховування від суду, а отже буде необхідним оголошувати його розшук.

Враховуючи обставини інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є непрацевлаштованим, обвинувачується у скоєнні декількох злочинів, при цьому відповідно обвинувального акту, обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачений може продовжити вчинення протиправних незаконних дій, зокрема вчинити інше кримінальне правопорушення. За наведених обставин, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК.

Щодо можливості незаконно вплинути на свідків, потерпілих, або схилити їх до надання завідомо неправдивих показів, з метою уникнення покарання або його мінімізації, то суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності таких ризиків, оскільки покази потерпілих та свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого розгляду кримінального провадження, перебуваючи на свободі, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих та інших осіб, що наразі перебувають у розшуку, тобто є підозрюваними в скоєнні злочинів, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Практика Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених до справи матеріалах.

За змістом ст. 154-1 КПК ( 1002-05 ) застосування чи незастосування застави повністю залежить від розсуду особи чи органу, в провадженні яких перебуває справа. Суд повинен вирішувати це питання (з наведенням відповідних мотивів) у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин, зазначених у ст. 150 КПК, і обирати цей запобіжний захід замість тримання під вартою лише тоді, коли є всі підстави вважати, що він може забезпечити належну поведінку підсудного та виконання ним процесуальних обов`язків, а також виконання вироку. Відмовляючи в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту чи продовження строку тримання під вартою та обираючи заставу, суд повинен навести аргументи на користь того, що застава в даному випадку спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного (обвинуваченого) і виконання ним процесуальних обов`язків". Постановою Пленуму Верховного суду № 5 ( va005700-03 ) від 06.06.2003 р.)

Беручи до уваги положення ч.ч. 4, 5 ст. 182, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, враховуючи особистість та матеріальне становище обвинуваченого, суд вважає, що застава у передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, отже немає підстав для зміни розміру застави, що була встановлена ухвалою суду від 09 лютого 2023 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання обвинуваченого та задовольняючи клопотання прокурора, суд виходить з того, що в судовому засіданні знайшли підтвердження існування ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тому суд вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме з 04 жовтня 2023 року по 02 грудня 2023 року, включно.

Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Залишити без змін визначений раніше альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 148860,00 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки строком до 02 грудня 2023 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з с. Іллінка Одеського району Одеської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 06 жовтня 2023 року о 11:00 годині.

Суддя ОСОБА_1