10.10.2023
Справа №642/5427/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2023 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся з вказаною скаргою до слідчого судді, зазначивши, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) перебуває кримінальне провадження №0001320 від 28.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України.

14.08.2023 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 з заявою про визнання потерпілим ОСОБА_4 , надання пам`ятки потерпілого.

23.08.2023 року постановоюслідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 вважає, що в силу вимог ст.55 КПК України, має бути потерпілим у даному кримінальному провадженні. Проте, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001320 від 28.06.2023 року не містить чітких відомостей, що підтверджували його процесуальний статус потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Скаржник вважає таку постанову незаконною, а тому просить суд скасувати її та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001320 від 28.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України.

До скарги долучено клопотання про поновлення процесуального строку на подання скарги, оскільки цей строк пропущений з поважних причин, а саме: оскаржувана постанова слідчого від 23.08.2023 отримана поштою тільки 15.09.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Враховуючи, що заявнику ОСОБА_4 лише 15.09.2023 року стало відомо про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0001320 від 28.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України, з дня отримання постанови від 23.08.2023 поштою тільки 15.09.2023, тому слідчий суддя вважає за можливе поновити заявнику процесуальний строк на оскарження рішення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 від 23.08.2023 про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України.

В судове засідання представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, підтримує скаргу у повному обсязі та просить суд її задовольнити, скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 від 23.08.2023 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001320 від 28.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України, винести відповідну постанову, вручити пам`ятку та допитати.

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, в порядку, встановленому КПК України, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР обласної прокуратури ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, в порядку, встановленому КПК України, надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, заперечував проти задоволення скарги, вважає її необґрунтованою.

У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) перебуває кримінальне провадження №0001320 від 28.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України,

14.08.2023 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 з заявою про визнання потерпілим ОСОБА_4 , надання пам`ятки потерпілого.

23.08.2023 року постановоюслідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні з мотивів не встановлення об`єктивних даних, які б свідчили про наявність спричинення ОСОБА_4 окремими службовими особами ВП № 2 (м.Люботин) ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області, будь якої моральної, фізичної та майнової шкоди.

Стаття 55 КПК України визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 23.08.2023 року слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не обґрунтований.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, зі зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнання потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_4 як потерпілого та щодо надання йому відповідного статусу у кримінальному провадженні з посиланням на докази, які здобутті в результаті слідчих дій в установленому порядку.

Слідчим не з`ясовувалось питання щодо заподіяння ОСОБА_4 певної шкоди, не проведено його допит, не перевірені чи є будь-які дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що можливим кримінальним правопорушенням йому заподіяна певна шкода.

Отже, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву ОСОБА_4 від 14.08.2023, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст.110 цього Кодексу.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесенні виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого від 23.08.2023 року, такою, що винесена передчасно без належної мотивації та достатнього обґрунтування.

У силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень однак слідчий до суду не з`явився, матеріали кримінального провадження не надав, доводів скаржника, його представника не спростував.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови слідчого.

Представник скаржника, наступною вимогою в скарзі зазначає, вимогу зобов`язати слідчого повторно розглянути питання щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілого, яка підлягає задоволенню, оскільки є логічною та послідовною дією при скасуванні постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_4 як потерпілого.

Щодо інших вимог, а саме залучення ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні, вручення пам`ятки про права та обов`язки, суд приходить до наступного.

Чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що вимоги ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання слідчого винести відповідну постанову є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.55, 110, п.5 ч.1 ст.303, ст.307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , процесуальний строк на подання скарги на рішення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 від 23.08.2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001320 від 28.06.2023 року за ч.1 ст.371 КК України.

Зобов`язати слідчого Другого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 та/або інших слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001320 від 28.06.2023 року за ч.1 ст.371 КК України, повторно розглянути заяву про залучення ОСОБА_4 як потерпілого в кримінальному провадженні №0001320 від 28.06.2023 року та про результати її розгляду повідомити заявника відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

В інший частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду, згідно вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання ухвали має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Повний текст ухвали складено 10.10.2023 о 16-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_7