справа № 361/3671/23
провадження № 1-кп/361/906/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 м. Бровари

суддя Броварського міськрайонного суду Київської областi ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого, у кримінальному провадженні № 0000011 від 12.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про зміну місця зберігання речового доказу на який накладено арешт, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000011 від 12.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , просить суд розглянути направлене 03.07.2023 клопотанням про зміну місця зберігання речового доказу, а саме, транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на який накладено арешт в рамках кримінального провадження та передачу його на відповідальне зберігання власнику. Клопотання вмотивоване тим, що досить тривалий час, транспортний засіб знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, що в свою чергу унеможливлює зі сторони власника належним чином його утримувати та обслуговувати, а відтак транспортний засіб знецінюється, що призводить до завдання йому матеріальної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав доводи свого захисника.

Прокурор не заперечував проти заявленого клопотання.

Дослідивши подане клопотання та заслухавши думку учасників судового провадження суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Як випливає з положень вказаної статті арешт накладається з метою збереження речових доказів, що власне і стало причиною звернення слідчого з відповідним клопотанням та винесення судом ухвали про арешт майна.

Частиною 3 ст. 170 КПК встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України в свою чергу підкреслює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно п. п.10, 11 ст. 170 КПК не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні їх вартості повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до положень діючого законодавства в окремих випадках орган дізнання, досудового слідства, суд може повернути власникам вилучені у них речі для зберігання і до прийняття рішення у справі, якщо буде визнано, що це не призведе до виникнення перешкод для успішного провадження у справі.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, 20.01.2023, накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0000011 від 12.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з метою збереження речового доказу.

Вказаний транспортний засіб «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , поміщено на зберігання до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 2-а.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3.06.2016 №5 передбачено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності в загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник, у тому числі й особа, котра не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

В ст. 16 КПК однією з основних засад кримінального провадження визнано недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження цього права під час кримінального провадження можливе тільки на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому кодексом, що і змусило захисника звернутися з даним клопотанням до суду.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до задоволення вказаного клопотання, та вважає можливим змінити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановлену законом порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 350, 371, 372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну місця зберігання арештованого майна та передачу його на відповідальне зберігання - задовольнити.

Змінити місце зберігання речового доказу, а саме транспортного засобу "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Безоплатно передати, транспортний засіб "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під зберігальну розписку власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для зберігання.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1