Справа № 583/4907/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисниці ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000707 від 13.08.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Сумського району Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не заміжньої, непрацюючого, раніше не судимого

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

установив:

12.08.2023 приблизно о 12.24 год. водій автомобіля марки «Богдан 211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 рухався по вул. Воздвиженська в с. Чупахівка Охтирського району Сумської області, в напрямку центральної частини селища. В цей час, діючи в порушення вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, не впевнившись перед початком руху в безпечності маневру з прилеглої до дороги території, не надавши перевагу в русі автомобілю марки «Богдан 211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , велосипедист ОСОБА_6 розпочав рух діагонально, у напрямку зліва направо, через проїзну частину вказаної дороги. В свою чергу, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_6 , внаслідок власної кримінально протиправної недбалості своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-9 ребер зліва по задній аксілярній лінії зі зміщенням по ширині, правобічного травматичного гемотораксу, перелому лобкової кістки, компресійного перелому тіла Тh9, множинних відкритих ран голови, саден в ділянці лобно-скроневої частини голови зліва.

Такі діїОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, щиро розкаявся в скоєному та пояснив, що 12.08.2023 він керував автомобілем марки «Богдан» по вул. Воздвиженська в с. Чупахівка Охтирського району Сумської області, який припаркував на узбіччі. Після того, як ОСОБА_4 виїжджав на автомобілі на проїжджу частину, він побачив як велосипедист розпочав рух діагонально, у напрямку зліва направо, через проїзну частину дороги. Обвинувачений спочатку подав велосипедисту звуковий сигнал, а потім почав екстрене гальмування автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини справи, викладені в обвинувальному акті, просив суворо обвинуваченого не карати, зазначив, що жодних претензій до нього не має, оскільки ОСОБА_4 одразу після дорожньо-транспортної пригоду надавав потерпілому першу медичну допомогу та всю необхідну матеріальну допомогу в подальшому, відшкодувавши всі завдані збитки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження поза розумним сумнівом та такі його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, відшкодування завданих збитків.

Обставин, визначених ст. 67 КК України такими, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

За приписам ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Положення ст. 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суворими (несправедливими), а особа потребує поблажливого ставлення. З огляду на це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до восьми років,разом з тим відноситься до злочинів з необережною формою вини, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, що виразилося у щирому жалю та осуді власної поведінки, активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показів про обставини його вчинення, добровільній оплаті на стадії досудового розслідування вартості судових експертиз, що сприяло оперативному їх проведенню, а також добровільно відшкодував потерпілому всі завдані матеріальні збитки, що виразилося у придбанні для потерпілого велосипеду у замін того, що був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та оплаті вартості його лікування, що потерпілий підтвердив у судовому засіданні. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю та вітчимом, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, успішно закінчив навчання у Державному навчальному закладі «Сумське міжрегіональне вище професійне училище» за професією «штукатур, маляр, лицювальник-плиточник», має позитивну характеристику з місця навчання, працює по найму за спеціальністю, тобто має певний дохід та фінансову самостійність. Також судом враховано позицію потерпілого, який будь-яких претензій до обвинуваченого не має, та просив його не карати за скоєне. Крім того суд бере до уваги, що в діях обвинуваченого та потерпілого є обоюдна вина і хоча обвинувачений мав технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди, однак допустив кримінально-протиправну недбалість. При цьому суд враховує, що обвинувачений має незначний водійський досвід, посвідчення водія отримав 26.07.2023, транспортний засіб використовує у своїй роботі, до кримінальної, чи адміністративної відповідальності, як до дорожньо-транспортної пригоди, так і після не притягувався, що на думку суду, свідчить про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Тому суд, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, застосувавши ст. 69 КК України, у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили від прокурора не надходило.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна у кримінальному провадженні, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2023.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речовий доказ автомобіль «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2012, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 23.08.2012, який знаходиться на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання транспорту Охтирського РВП ГУНП в Сумській області повернути власнику ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 14.08.2023.

Речовий доказ велосипед марки Україна з рамою, з пошкодженнями, який знаходиться на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання транспорту Охтирського РВП ГУНП в Сумській області повернути власнику ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 14.08.2023.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1