справа № 753/1872/24
провадження № 1-кс/753/414/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурура ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Києва клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 24.01.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції ум. Києві ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає про таке.

У провадженні СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 24.01.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

24.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд місця події та під час огляду виявлено та вилучено: предмет схожий на ніж з рукояткою чорного кольору, який поміщено до паперового конверту; куртку чорного кольору, яку поміщено до спеціального пакету PSP4197474; кофту білого кольору з слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до спеціального пакету NPU1306060, й вмотивованою постановою слідчого Дарницького УП ГУ НП в м. Києві вилучені речі визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

На даний час, сторона обвинувачення вважає, що вилучені предмети зберегли на собі інформацію про обставини вчинення даного злочину, тому з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Таким чином, у відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що вилучені предмети являються речами, які зберегли на собі сліди його вчинення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив його задовольнити.

Положення статті 172 КПК України передбачає обов`язкову участь в судовому засіданні автора клопотання.

Розгляд клопотання здійснювався без виклику власник майна за клопотанням прокурора, що узгоджується із ч.2 ст.172 КПК України.

Так, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вислухавши прокурора, вивчивши клопотання, його обґрунтування, матеріали, які додані до такого клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

За загальним правилом встановленим статтею 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як підставу арешту майна слідчий посилається, зокрема, на необхідність забезпечення збереження речових доказів, а відтак згідно з приписом ч.3 ст.170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 24.01.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

ОСОБА_5 24.01.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України.

Слідчий вказує, що 24.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено: предмет, схожий на ніж, з рукояткою чорного кольору, який поміщено до паперового конверту; куртку чорного кольору, яку поміщено до спеціального пакету PSP4197474; кофту білого кольору з слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до спеціального пакету NPU1306060.

Матеріали клопотання не містять постанови слідчого, якою тимчасово вилучені речі визнано речовими доказами, й на яку слідчий посилається, як і докази про законність проведеного невідкладеного огляду з метою вилучення вказаних доказів (ч.3 ст.233 КПК України), що визнається прокурором, й відомостей про належність вилученого майна певній особі також немає.

Відповідно до ст.9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу (ч.3 ст. 233 КПК України).

В силу ст.16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до частини 1 та пункту 7 частини другої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на вказані процесуальні норми, завдання арешту, визначеного КПК України, змісту поданого клопотання, й матеріалів, доданих до нього, недоведеність законності проведеного невідкладеного огляду, тимчасового вилучення майна, відсутньої доказів про визнання тимчово вилученого майна речовими доказами, а також за відсутності обґрунтування про наявність ризиків, що є визначальними для вирішення слідчим суддею згідно ч.1, ч.2 ст. 173 КПК України поданого клопотання, у його задоволенні необхідно відмовити, адже згідно чинного кримінального процесуального законодавства України тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, а тому вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення, натомість обов`язку по доказуванню (обґрунтуванню) якого у даному клопотанні прокурором не досягнуто.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 131, 170, 171, 172, 173, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У клопотанніслідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції ум. Києві ОСОБА_4 , погодженому прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 24.01.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - відмовити.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів дня проголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу - протягом того ж строку з дня отримання її копії.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: