ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/728/23 Провадження по справі № 1-кп/514/114/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 01.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Говилів, Теребовлянського району Тернопільській області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, судимого вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 09.11.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, судимість якого в законному порядку не знята та не погашена,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 09.11.2022 Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік, судимість якого в законному порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин:

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.03.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 листопада 2022 року строком на 90 діб.

03.01.2023 приблизно о 20:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи в домоволодінні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкав за усної домовленості з власником будинку ОСОБА_6 та мав вільний доступ до всіх кімнат домоволодіння, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до однієї з кімнат будинку, де визначився з майном, яке можливо викрасти.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, перебуваючи в житловій частині вищезазначеного будинку, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав електрокамін марки Комфорт-1 Б, в металевому корпусі чорного кольору, вартістю 600 гривень, праску марки Premier в корпусі блакитного та білого кольорів, вартістю 240 гривень, що належали ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце події, розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 840 гривень.

Крім цього, 10.01.2023 приблизно о 15:00 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що в домоволодінні нікого не має, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, таємно через вхідну хвіртку воріт, яка не була зачинена на замикаючий пристрій, проник на огороджене подвір`я вищезазначеного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, знаходячись на території подвір`я домоволодіння, підійшов до вхідних дверей господарського приміщення, які не були обладнані замикаючим пристроєм, та через дверний отвір проник до складського приміщення, де визначився з майном, яким можливо заволодіти, звідки повторно, таємно викрав полімерну ємність з написом ЛЕМІРА, об`ємом 40 л, вартістю 389 гривень, садовий шланг з написом Garden, довжиною 50 м, січенням 10 мм, вартістю 24 гривні за 1 м, загальною вартістю 1 200 гривень, що належали ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце події, розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1 589 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акту, пояснивши, що дійсно 03.01.2023 приблизно о 20.00 годині, перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_1 , в якому мешкає за усною домовленістю з власником будинку ОСОБА_6 звідки викрав електрокамін та праску. Далі, 10.01.2023 року приблизно о 15.00 годині проник на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_7 , потім проник до складського приміщення, яке не було зачинено звідки викрав садоий шланг, полімерну ємність.

У скоєному розкаюється, жалкує про вчинене.

Захисник ОСОБА_5 просив суворо не карати його підзахисного, врахувати щире каяття, призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надали суду клопотання в якому просили кримінальне провадження розглянути за їх відсутністю. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених не мають.

Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тож, судом встановлено, що органами досудового слідства правильно кваліфіковані дії ОСОБА_4 за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При визначенні виду й міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину згідно ст.12 КК України, особу обвинуваченого який за місцем мешкання характеризується задовільно, суспільно-корисною працею не займається, офіційно не працює, не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра.

Щире каяття суд визнає обставиною, що згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України судом не встановлені.

З огляду на викладене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, враховуючи його ставлення до вчиненого та відшкодування майнової шкоди, відношення потерпілих, які будь який претензій до обвинуваченого не мають, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому реальну міру покарання, приймаючи до уваги досудову доповідь органу пробації від 05.07.2023 року, те, що він після ухвалення відносно нього 09.11.2022 року обвинувального вироку Тарутинським районним судом Одеської області за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, за яким його було звільнено від відбування покарання з випробуванням, знов вчинив умисний тяжкий злочин також проти власності за цим вироком, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує те, що кримінальне правопорушення за цим вироком він вчинив після ухвалення вироку Тарутинського районного суду Одеської області року від 09.11.2022 року, яким він засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Призначене покарання по вказаному вироку ОСОБА_4 не відбуте повністю.

У зв`язку із зазначеним вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях71, 72 цьогоКодексу.

Тому суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а саме за сукупністю вироків.

Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009, відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК України (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Наведений висновок суду також співпадає з висновком Верховного Суду, що викладений у його постанові від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, згідно якому у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Відтак, в силу ст. 71, ч. 3 ст.75, ч.3 ст.78 КК обвинуваченому ОСОБА_4 з повністю невідбутого ним покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, призначеного йому за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, 1 (один) місяць позбавлення волі.

ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 12.07.2023 року.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в державі воєнного стану до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчих експертиз в розмірі 580 грн. 00 коп.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт майна на підставі ухвал слідчого судді Болградського районного суду Одеської області 13.02.2023 року.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_4 за цим вироком частково приєднати невідбуте ним покарання, призначене за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 09.11.2022 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його взяття під варту 17 жовтня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави підтверджені процесуальні витрати, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи в розмірі 580, 00 (п' ятсот вісімдесят) гривень.

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року у справі №497/273/23 (1-кс/497/124/23, а саме на:

- полімерну ємність з написом ЛЕМІРА, об`ємом 40 л;

- садовий шланг з написом Garden, довжиною 50 м, січенням 10 мм - скасувати.

Речові докази по справі, а саме полімерна ємність з написом ЛЕМІРА, об`ємом 40 л, садовий шланг з написом Garden, довжиною 50 м, січенням 10 мм, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 .

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року у справі №497/273/23 (1-кс/497/125/23, а саме на:

- електрокамін марки Комфорт-1 Б, в металевому корпусі чорного кольору;

- праску марки Premier в корпусі блакитного та білого кольорів - скасувати.

Речові докази по справі, а саме електрокамін марки Комфорт-1 Б, в металевому корпусі чорного кольору, праску марки Premier в корпусі блакитного та білого кольорів, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1