Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1066/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст. 152, ч.5 ст. 152 ч.2 ст. 156 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

законного представника

потерпілих: ОСОБА_8

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

прокурора: ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянула у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000126 за апеляційними скаргами неповнолітніх потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2023 року , яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

- за ч. 4 ст. 152 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі;

- за ч. 6 ст. 152 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі

- за ч. 2 ст. 156 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 156 КК України по епізоду вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_9 , виправдано у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 11.03.2021 до дня набрання вирком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місця з дня ухвалення вироку, тобто до 15.12.2023.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення Хмельницьким НДЕКЦ МВС України мистецтвознавчих експертиз у кримінальному провадженні, які становлять 5320 (п`ять тисяч триста двадцять) гривень 22 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України молекулярно-генетичної експертизи у кримінальному провадженні, які становлять 72788 (сімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень 99 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення Житомирським НДЕКЦ МВС України комп`ютерно-технічних експертиз у кримінальному провадженні, які становлять 21411 (двадцять одну тисячу чотириста одинадцять) гривень 80 копійок.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2021 (т.3 а.п. 79-80, 85-86), після набрання вироком законної сили - вирішено скасувати.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, в невстановлені органом досудового розслідування час та місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є рідною сестрою ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої ОСОБА_10 , у достовірно невстановлений органом досудового розслідування час в період часу з січня 2017 року по січень 2021 року ОСОБА_6 , перебуваючи за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що остання є малолітньою і через свій вік не розуміє значення вчинених відносно неї дій, умисно, порушуючи норми людської моралі, вчиняв фізичні розпусні дії сексуального характеру, направлені проти статевої недоторканості, належний фізичний, психічний і соціальний розвиток потерпілої. Указані дії виражались в оголенні малолітньої ОСОБА_10 та доторканні пальцями рук до її статевих органів, а також оголенні та демонстрації ОСОБА_6 малолітній потерпілій свого статевого органу.

Також, у достовірно невстановлений органом досудового розслідування час приблизно в січні 2017, перебуваючи за місцем проживання малолітньої ОСОБА_9 , по АДРЕСА_3 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вчинення статевих зносин з використанням безпорадного стану малолітньої.

В цей день та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, дочекавшись поки всі у будинку заснуть, підійшов до ліжка, де у той час спала потерпіла, та усвідомлюючи її безпорадний стан, зокрема, що остання внаслідок малолітства не чинитиме опір, вступив у статеві зносини з малолітньою ОСОБА_9 .

Крім того, у невстановлений день, час та місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вчинення повторних дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, з використанням геніталій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи свою фізичну перевагу та психологічний тиск, усвідомлюючи, що внаслідок малолітства ОСОБА_9 не чинитиме опір, у достовірно невстановлений органом досудового розслідування час неодноразово в період часу з січня 2017 року до січня 2021 року приїздив до місця проживання малолітньої, а саме: в АДРЕСА_3 , де повторно, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, з використанням власних геніталій. Також, протягом указаного періоду ОСОБА_6 запрошував малолітню до себе в гості та, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , вчиняв щодо останньої дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у її тіло, з використанням власних геніталій.

Кримінальна відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнається винуватим, передбачена ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вважає вирок таким, що підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, внаслідок, неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Це призвело, на його думку, до ухвалення судом щодо ОСОБА_6 обвинувального вироку за наявності підстав для його виправдання.

Щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження зазначає, що згідно з вироком неповнолітні потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 при проведенні їх допиту вперше (12.08.2021) частково підтвердили обставини, зазначені в обвинувальному акті.

При цьому, відповідно до вироку суду, в подальшому при проведенні повторного та додаткового допитів потерпілі відмовились від попередніх показань. В матеріалах кримінального провадження також наявна заява потерпілої ОСОБА_10 від 03.07.2023 до суду, в якій вона просить допитати її повторно, так як попередні покази нею давалися з чужих слів, які не відповідають дійсності.

На думку захисника, суд першої інстанції залишив недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Зокрема, судом не було досліджено вищевказані обставини, увагу суду на які під час додаткового та повторного допитів звертали неповнолітні потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , у зв`язку з якими вони раніше обмовили обвинуваченого.

Зазначає, що суд не дослідив тієї обставини, що обвинувачений змушував потерпілу ОСОБА_9 працювати по-господарству, а їй це не подобалось, і за це вона його обмовила. Так само залишились недослідженими судом питання, коли саме та у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_9 посварилася з обвинуваченим з приводу телефону та дуже на нього образилась, в чому була причина цієї сварки або які конкретно дії потерпілої ОСОБА_9 чи обвинуваченого, вчинені щодо телефона, стали причиною сварки.

Вважає, що суд неповно дослідив і висновок молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/102- 21/5530-БД від 18.06.2021. Вказаний висновок молекулярно-генетичної експертизи, на думку захисника, підтверджує як те, що на зазначеному ліжку за місцем проживання потерпілих періодично знаходився як ОСОБА_6 (що він і так не заперечує, що ночував на ньому), так і те, що на цьому ж ліжку періодично знаходилась неповнолітня ОСОБА_9 та ще одна особа чоловічої статі. Відтак, на думку захисника, це може підтверджувати показання потерпілої ОСОБА_9 , що у неї раніше був хлопець, з яким в неї були статеві відносини (не виключено, що вони були саме на вказаному ліжку).

Як стверджує захисник, ці обставини залишились судом взагалі не дослідженими. Суд обмежився лише поверховим дослідженням зазначеного експертного висновку з метою підтвердження лише того факту, що на ліжку періодично знаходився обвинувачений.

На думку захисника, залишились поза увагою суду та без жодного аналізу показання свідків - матері неповнолітніх потерпілих ОСОБА_13 та батька потерпілих ОСОБА_14 .

Вважає, що безпідставно суд послався при мотивуванні вироку і на показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , оскільки жоден із зазначених свідків не були безпосередніми очевидцями вчинення кримінального правопорушення, а їх показання в частині причетності обвинуваченого до вчинення кримінально протиправних дій відповідно до ч.1 ст. 97 КПК України є показаннями з чужих слів.

Зазначає, що суд також неповно дослідив протокол огляду місця події від 11.03.2021 з фототаблицею до нього. На переконання сторони захисту, даний доказ здобутий з істотним порушенням встановленого чинним КПК України порядку його збирання.

Посилається на те, що із змісту фототаблиць видно, що вони взагалі не підписані учасниками слідчої дії - понятими і спеціалістом-криміналістом (наявний лише підпис слідчого на останньому аркуші фототаблиць), що є істотним порушенням вимог ст. 105 КПК України. Слідчим до даного протоколу взагалі не долучено оригінальні примірники технічних носіїв, а саме будь які флеш- накопичувачі, на які фіксувались фотознімки цієї слідчої дії.

Зазначає, що оригінальні примірники технічних носіїв інформації цієї процесуальної дії до матеріалів кримінального провадження слідчим не долучені, і стороні захисту під час виконання вимог ст.290 КПК для ознайомлення не надавались.

Крім того, в протоколі ОМП від 11.03.2021 слідчим в порушення вимог п.1 ч.3 ст.104 КПК України взагалі не зазначено серійний номер фотоапарату або мобільного телефону, його флеш-карти, їх технічні характеристики, а також детальні умови та порядок їх застосування. Лише зазначено, що проводилась фотозйомка.

А тому, на думку захисника, виходячи з наведених вимог КПК України, практики ЄСПЛ та усталеної правової позиції Верховного Суду, автоматично підлягає визнанню недопустимими доказами у даній справі (поряд з протоколом ОМП від 11.03.2021) висновок молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/102-21/5530-БД від 18.06.2021.

Крім того, захисник зазначає, що в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, а саме судове засідання за 20 жовтня 2021 року.

Твердить, шо в силу імперативних вимог пункту 7 частини 2 статті 412 КПК України, оскаржуваний вирок у будь-якому разі підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження, за результатами якого визнати ОСОБА_6 невинуватим та виправдати.

Вважає, що вирок необхідно скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що судом визнано ОСОБА_6 винуватим на підставі її показань, які були надані під час допиту 12.08.2023, в подальшому в судовому засіданні 01.08.2023 вона була повторно допитана та пояснила, що відмовляється від попередніх показань, оскільки обмовляла обвинуваченого. Що все, що раніше розповіла про себе та свою сестру не відповідає дійсності. Обвинувачений примушував її працювати по господарству, а їй це не подобалось, і тому вона його обмовила під час досудового слідства. Але, коли зрозуміла, яке загрожує обвинуваченому покарання, під час допиту 01.08.2023 вирішила розповісти правду.

Зазначає, що в своїй заяві до суду від 03.07.2023 написала про допит її повторно, оскільки попередні покази не відповідають дійсності.

Крім того, твердить, що її сестра ОСОБА_22 на початку 2021 посварилася з хрещеним ОСОБА_6 з приводу її телефону, оскільки він поставив програму батьківського контролю. І вона та її сестра, щоб надалі ОСОБА_6 не приходив до них додому і не контролював, вирішили його обмовити, сказавши поліції, друзям та знайомим, що у них з ним інтимний зв`язок, якого в дійсності не було. Результатом цього поліцією та судом були допитані друзі та знайомі, які з їх слів повідомили недостовірну інформацію.

Вважає, що судом ці обставини неналежно були досліджені та ухвалено вирок з хибними висновкавми, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження, за результатами якого визнати ОСОБА_6 невинуватим та виправдати.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_23 є аналогічні доводам ОСОБА_24 .

Зазначає, що у неї були інтимні стосунки з хлопцем, але їй на той час ще не було 14 років, вона не хотіла його називати, щоб в подальшому його не притягнули до кримінальної відповідальності, а тому в судовому засіданні 26.06.2023 відмовилась називати його прізвище. Зазначену обставину вона повідомляла на досудовому розслідуванні під час проведення судово-психіатричної експертизи. В бесіді з експертом вона категорично заперечила інтимні стосунки з хрещеним та пояснила причину через яку його обмовила.

Стверджує, що працівники поліції та прокуратури здійснювали на неї тиск та наполягали, щоб вона розказала, що нібито мала інтимні стосунки з ОСОБА_6 . Під час першого допиту 26.06.2023 року вирішила розповісти суду правду.

Заслухавши доповідача, пояснення неповнолітніх потерпілих, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора, законного представника неповнолітніх потерпілих, які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч.4 ст.152 КК України як зґвалтування, тобто статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи, щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_9 (в редакції закону, що діяла станом на січень 2017 року); за ч.6 ст. 152 КК України як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, з використанням геніталій, вчинені повторно щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ; за ч.2 ст. 156 КК України як вчинення розпусних дій щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції своєї вини не визнав та відмовився від дачі показань, користуючись правами, наданими ст. 63 Конституції України. Проте, в ході судового розгляду обвинувачений пояснив, що батька дівчат він знає з 2002 року, приїздив до їх сім`ї та допомагав їм. Він хотів навчити дівчат, допомагав їм та заохочував навчатися. В статеві зв`язки з дівчатками не вступав, не розбещував їх, його оговорили.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши усі докази, в тому числі і ті на які посилається захист як не досліджені, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч. 2 ст. 156 КК України.

Твердження захисника та потерпілих про те, що судом допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що обвинувачений - це її хрещений батько. Вона з родиною проживає в смт. Іванопіль Житомирської області. Хрещений приїздив до них в гості один-два рази на тиждень. Коли її сестрі - ОСОБА_22 , виповнилось дев`ять років, обвинувачений став приїздити часто - це було приблизно 5 років тому (допит потерпілої проводився 12.08.2021). Під час відвідин ОСОБА_6 з батьком вживали спиртні напої, після чого обвинувачений залишався ночувати та спав з ОСОБА_25 в одному ліжку, оскільки вільне ліжко було поламане. Такі події відбувалися часто. ОСОБА_26 нормально реагувала на те, що хрещений спав з нею. Вона ж спала на окремому ліжку, однак боялася хрещеного та, траплялося, що втікала з дому, коли той приїздив. Кожен його приїзд був пов`язаний з інтимними пропозиціями, за що вона його ненавиділа. Пригадує, що обвинувачений фотографував їх з ОСОБА_25 оголеними, пояснював, що буде передивлятися фотографії і згадувати про них.

Були випадки, коли хрещений просив її торкатися до його інтимних органів, вперше це сталося, коли їй було вісім років та вони з сестрою перебували у нього в гостях в м. Коростишеві. В той момент ОСОБА_26 перебувала в одній з кімнат будинку хрещеного та не бачила, коли хрещений чіпав її за інтимні місця руками та своїм статевим органом, який був оголений, просив торкатися до його інтимного органу руками, намагався зняти з неї трусики, але вона втекла.

Крім цього, був випадок в м. Коростишеві у хрещеного вдома, коли він демонстрував їм з ОСОБА_25 порнографічні відеозаписи та пропонував повторити те, що робили люди на відео, коли дівчина брала до рота статевий орган хлопця. Вона відмовилась від пропозиції, а ОСОБА_26 погодилась. В її присутності він вступив в статеві зносини з ОСОБА_25 , а вона це все бачила. Це все відбувалося вже не вперше, хоча перший випадок статевих зносин з сестрою вона побачила саме в Коростишеві. В подальшому, вона багато разів була очевидцем, коли хрещений займався коханням з ОСОБА_25 , це відбувалося в Коростишеві і в Іванополі .

Одного разу, вона зайшла в кімнату та побачила, як обвинувачений з ОСОБА_25 займаються любов`ю - ОСОБА_26 була знизу, а хрещений на ній зверху, в нього були прикриті лише сідниці. Після цього хрещений запропонував їй приєднатися, але вона відмовилась

Були випадки, коли хрещений змушував торкатися до його статевого органу руками, а сам торкався до її статевих органів руками, язиком та своїм статевим органом. Пропонував їй вступити з ним в статеві зносини.

Одного разу, коли вона з хрещеним їхала в магазин, він зупинився за рогом та почав гладити її ноги, намагався доторкнутися до її інтимного місця, але вона відмовилась. Пропонував 500 гривень, щоб зайнятися з нею коханням.

Траплялися випадки і за місцем їх проживання в смт. Іванополі, коли батько ліг спати, а хрещений прийшов до неї та пропонував зайнятися любов`ю, проте вона відмовилась.

Перші рази ОСОБА_26 виглядала зляканою, якось, навіть, вони разом лягли спати в гардеробній, оскільки ОСОБА_26 боялася, що хрещений буде з нею спати. Це вже потім ОСОБА_26 розповідала, що вона кохає хрещеного і вони планують спільне життя.

Про вчинки хрещеного вона розповіла психологу, яка натякала батькам, щоб ті дивились за хрещеним. Батьки ж, не знали про це все. Потім приїхали працівники поліції. Коли всі ці обставини стали відомі і справою вже займалась поліція, на неї почали тиснути, зокрема, старший брат ОСОБА_28 , який вимагав, щоб вона не розповідала правди, навіть, телефонував перед самим судовим засіданням (перед судовим засіданням, в якому відбувався цей допит потерпілої) і просив розповісти в суді те, що скаже ОСОБА_26 . ОСОБА_26 також просила не розповідати нікому, оскільки кохала хрещеного.

Вже після того, як хрещений потрапив за грати, він телефонував їй, обіцяв, що подарує телефон, комп`ютер та телевізор, після чого зникне з її життя. Просив підтримати показання ОСОБА_29 .

В подальшому, 24.09.2023, в ході додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 , за її клопотанням, потерпіла змінила показання та пояснила, що відмовляється від попередніх показань, оскільки оговорила обвинуваченого. Все, що вона розповідала раніше - брехня: і про ОСОБА_22 і про неї саму. Обвинувачений змушував її працювати по-господарству, а їй це не подобалось, тому оговорила його.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 , пояснила, що проживає з родиною в смт. Іванопіль разом з батьками, сестрою ОСОБА_30 та братом ОСОБА_31 . Обвинувачений ОСОБА_6 - це її хрещений батько, який періодично приїздив до них додому, щось робив з батьком по господарству, потім вони разом вживали спиртні напої. З хрещеним у неї був інтимний зв`язок, це сталося в Іванополі за місцем її проживання, коли їй було 10-11 років. Вночі, коли всі спали, вона прокинулась від болю знизу живота, злякалась, спочатку не розгледіла хто це, а потім побачила хрещеного. Вона розгубилась та не знала, що робити, не просила його зупинятись. В ту ніч це відбулось один раз. Про подію вона нікому нічого не розповіла. В подальшому у них відбувалися інтимні зустрічі. Вперше, вона не давала згоду на інтимні стосунки, а в подальшому добровільно погоджувалась. Інтимна близькість у них була неодноразово, приблизно один раз на два місяці. Уточнила, що інтимний зв`язок між нею та хрещеним відбувався шляхом вагінального проникнення з використанням власних геніталій, такі дії були неодноразові. Останній раз близькість була восени 2020 року. Також, вони їздили до хрещеного в гості в м. Коростишів, де в них були друзі. Хрещений до неї добре ставився, привозив їжу, одяг та подарунки. Повідомила, що вона закохалась в хрещеного. В неї був один єдиний чоловік, з яким вона жила інтимним життям - це обвинувачений.

В подальшому, 26.06.2023, в ході додаткового допиту потерпілої ОСОБА_9 , за її клопотанням, потерпіла змінила показання та пояснила, що в суді вона розповіла неправду, оговоривши ОСОБА_6 . Ніяких сексуальних відносин з обвинуваченим вона не мала, навіть в одному ліжку не спала. Нікому не розповідала про відносини з обвинуваченим. Заявила, що в той час, коли їй було 10 років, вона мала інтимні стосунки з іншим дорослим чоловіком, але відмовилась називати з ким саме. Сестра також оговорила ОСОБА_6 , оскільки він приділяв їй менше уваги. На даний час її замучила совість і вона вирішила сказати правду. Просила виправдати обвинуваченого та звільнити.

Первинні показання неповнолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в деталях узгоджуються між собою та з іншими доказами, що надала сторона обвинувачення, в тому числі з показаннями свідків, яким потерпілі, шукаючи захисту, розповідали про факти зґвалтувань обвинуваченим ОСОБА_6 .

Зокрема, свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю неповнолітніх потерпілих пояснила, що обвинувачений товаришує з її чоловіком та є хрещеним батьком двох її дочок. ОСОБА_6 приїжджав до них додому 1-2 рази на місяць та залишався ночувати, проте вона рідко його бачила, оскільки постійно працює вахтовим методом - доба через дві. Коли обвинувачений приїздив, то привозив з собою фрукти, подарунки, речі, підтримував фінансово сім`ю. ОСОБА_32 дещо недолюблювала обвинуваченого та не хотіла, щоб той приїжджав, а у ОСОБА_22 були з ним дружні стосунки. Були такі ситуації, коли обвинувачений спав з дівчатами в одній кімнаті, де більше нікого не було. Також, дівчата їздили до нього в гості в м. Коростишів, де залишалися з ночівлею.

В судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила, що поліцію викликала вона, оскільки ОСОБА_32 втекла з дому, через те, що ОСОБА_6 мав залишатися у них на ночівлю.

Свідок ОСОБА_14 надав аналогічні показання як і свідок ОСОБА_13 та зазначив, шо відбувалось в кімнаті, коли залишався ОСОБА_6 він не бачив, хоча підтвердив, що чутки про те, що він чіпляється до дівчат, ходили.

Свідок ОСОБА_33 , пояснила, що вона працює на посаді практичного психолога в школі, де навчаються ОСОБА_34 та ОСОБА_22 , родина яких перебуває на обліку «Складні життєві обставини». Батьки не достатньо добре виконують свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, зайняті своїми справами, а діти самі по собі. 16.02.2021 до неї звернулась ОСОБА_32 з проханням, щоб її вилучили із сім`ї, оскільки вона не хоче там жити. Розповіла про інтимні стосунки ОСОБА_22 з хрещеним. Крім того, хрещений хотів мати з нею статевий зв`язок, але вона відмовилась. Про отриману інформацію вона повідомила батька, який пояснив, що це не правда. Вже після того, як про ці події стало відомо та йшло розслідування, вона була присутня при допиті ОСОБА_22 в сільській раді, яка підтверджувала факт статевих стосунків з хрещеним, що це було неодноразово і останній раз це було на її день народження в 2021.

Свідок ОСОБА_35 , пояснила, що ОСОБА_36 та ОСОБА_37 вона знає все життя. У них проблемна родина, у зв`язку з чим вона допомагає їм. Батьки не зловживають алкогольними напоями, але напиваються, коли приїжджає кум, який у них залишався ночувати. Також, кум забирав дівчаток до себе додому, при цьому ОСОБА_32 не хотіла їхати до нього. Сусіди розповідали, що бачила як хрещений цілувався з ОСОБА_22 «по-дорослому», у зв`язку з чим сусіди звертались у службу соціального захисту, але результатів це не дало. Мати знає про стосунки хрещеного і ОСОБА_22 , але вона не бачить в цьому нічого поганого, оскільки хрещений забезпечує дочку. ОСОБА_22 вихвалялась подарунками від хрещеного - це був одяг, телефон, планшет тощо. Також свідок вказала, що вже після допиту в судовому засіданні ОСОБА_26 вихвалялась перед нею, що в подальшому змінить свої показання в суді і їй за це нічого не буде, оскільки вона неповнолітня;

Свідок ОСОБА_38 , пояснив, що знає родину ОСОБА_39 , як дуже складну. Обвинувачений - це кум ОСОБА_39 , який періодично приїжджав до них в гості. Дівчатка, в свою чергу, їздили в гості до хрещеного в Коростишів. ОСОБА_22 завжди була гарно одягнена, у неї були дорогі телефон та планшет.

Свідок ОСОБА_15 , класний керівник ОСОБА_9 пояснила, що в розмовах з ОСОБА_22 остання розповідала, що в неї були статеві відносини з хрещеним батьком. Це ж саме вона розповідала і однокласницям, які потім розповідали це їй. Загалом дівчатка складні, не слухаються батьків. З ОСОБА_22 ніхто не може впоратись.

Свідок ОСОБА_16 , пояснила, що вона працювала директором Іванопільського ліцею станом на березень 2021. Родина ОСОБА_39 перебувала на обліку як «неблагополучна», діти ходили брудні, недоглянуті. Приблизно за тиждень до того, як приїхали працівники поліції, до неї зателефонувала ОСОБА_40 , яка є родичкою дівчат, та повідомила, що ОСОБА_32 не бажає повертатися додому, оскільки хрещений батько обнімає та пестить ОСОБА_22 , а вона не хоче щоб з нею так було.

Свідок ОСОБА_17 , пояснила, що працює вчителем в Навчальному виховному комплексі №10 м. Бердичів та взимку/навесні 2021 її запросили в якості педагога під час допиту дівчаток. Дівчаток допитували по черзі. Під час допиту була вона, представник служби у справах дітей, та два поліцейських. Дівчата давали показання добровільно, без примусу. Більш говіркою була молодша дівчинка, яка розповідала, що хрещений хотів вступити з нею у статеві відносини, а вона не хотіла, крім того вона особисто бачила, як старша дівчинка вступала в статеві зносини з обвинуваченим. Також дівчата розповідали, що коли хрещений приїздив, то батьки йшли в іншу кімнату, а хрещений змушував займатися оральним сексом. Старша дівчинка соромилась, але теж розповідала, що дуже часто вступала в статеві відносини з хрещеним батьком, який примушував до орального сексу, а їй це не подобалось. Розповідали, що їздили до хрещеного в м. Коростишів, де все це також відбувалось. Дівчатка давали показання вільно, не відчувалось завчених фраз та награності.

Свідок ОСОБА_18 , пояснила, що працює виконуючим обов`язки начальника міської служби у справах дітей Бердичівської міської ради та була присутня під час допиту дівчаток в Бердичівському відділ поліції. Дівчаток допитували по черзі. Дівчата давали показання добровільно, без примусу та тиску, розповідаючи все свідомо та вільно. Старша дівчинка розповідала, що хрещений вже досить тривалий проміжок час здійснював дії сексуального характеру щодо неї, примушував її до цього. Менша розповідала, що на її очах хрещений вступав в статеві зносини з старшою сестрою, крім цього чіплявся до меншої, ліз під білизну. Обоє дівчаток повідомляли, що відбувалось оральне та вагінальне проникнення в тіло старшої дитини, а також оральне проникнення в тіло меншої. Такі дії були неодноразовими та відбувалися, як за місцем проживання дівчат, так і у хрещеного вдома.

Свідок ОСОБА_19 , пояснила, що вона навчалась в одному класі з ОСОБА_41 та товаришувала з ОСОБА_42 . Їй відомо, що обвинувачений проживав в м. Коростишеві та приїжджав до ОСОБА_39 , де залишався ночувати. ОСОБА_32 боялася повертатися додому, коли до них приїжджав хрещений, в цей час вона була схвильована та налякана. Крім того, ОСОБА_32 розповідала, що між ОСОБА_22 та обвинуваченим були інтимні стосунки та вона на власні очі неодноразово бачила як вони кохаються, це було і в Коростишеві, і в Іванополі . За інтимні відносини обвинувачений дарував ОСОБА_22 подарунки: телефон, планшет тощо. Також, обвинувачений пропонував інтимні стосунки і ОСОБА_43 , коли вони були в Коростишеві, до того ж, той торкався до її сідниць, грудей. Казала, що розповідала батькам, але їй не вірять.

Свідок ОСОБА_20 , пояснила, що вона навчалась в одному класі з ОСОБА_41 . Їй відомо, що до дівчат приїжджав хрещений, а також вони їздили до нього додому в Коростишів. Коли хрещений приїздив до Іванополя , ОСОБА_22 могла декілька днів не з`являтися в школі. В березні 2021 ОСОБА_34 їй розповіла, що ОСОБА_22 спить з хрещеним за гроші та подарунки. Казала, що розповідала батькам, але їй не вірять. Крім того, ОСОБА_22 також їй зізнавалась, що в неї інтимні стосунки з хрещеним.

Свідок ОСОБА_13 , пояснив, що потерпілі це його сестри. Йому лише відомо, що обвинувачений упродовж останніх п`яти років періодично приїздив до них додому, де залишався ночувати. Спав в одній кімнаті з ОСОБА_22 . Дівчата також їздили до ОСОБА_6 в Коростишів на декілька днів.

Свідок ОСОБА_44 , пояснила, що працює практичним психологом Центру соціально-психіатричної реабілітації дітей. В 2021 році потерпілі ОСОБА_32 та ОСОБА_22 перебували у їхньому закладі, оскільки були вилучені із сім`ї через погані умови проживання. Перебуваючи в закладі, ОСОБА_32 розповідала про факти сексуального насильства з боку хрещеного батька щодо себе та щодо ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_21 , пояснила, що з ОСОБА_41 вони були однокласницями, але більше спілкувалась вона з ОСОБА_30 . Їй відомо, що до дівчат приїжджав хрещений батько, а вони їздили до нього в Коростишів. ОСОБА_32 неодноразово розповідала про те, що у ОСОБА_22 сексуальні стосунки з хрещеним і вона на власні очі бачила, як вони займались коханням. У ОСОБА_22 завжди були гроші, був телефон, які, зі слів ОСОБА_45 , їй дав хрещений за секс.

Свідок ОСОБА_46 , пояснила, що вона проживає по сусідству з обвинуваченим в м. Коростишеві. Періодично з обвинуваченим проживали двоє дівчаток. Останній раз бачила старшу дівчинку в Коростишеві в 2020 році.

Аналогічні показання дала і свідок ОСОБА_47 , яка підтвердила, що потерпілі ОСОБА_32 та ОСОБА_22 проживали у Сліпковського в Коростишеві.

Також суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові суду від 09 листопада 2021 року (справа №281/128/19, провадження № 51-4536км19), відповідно до якої доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Відповідно до рапорту повідомлення на лінію «102» від 11.03.2021, з якого вбачається, що заявниця - працівник ювенальної поліції Бердичівського ВП повідомила, що під час перевірки сім`ї ОСОБА_48 , які проживають по АДРЕСА_3 , малолітня ОСОБА_9 , 2007 року народження, повідомила, що з 2016 року по теперішній час її хрещений батько ОСОБА_6 , неодноразово, з періодичністю близько одного разу на місяць вступає з нею в статеві зносини природнім шляхом (т.2 а.п. 168).

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.03.2021, видно, що будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_13 (мати потерпілих) повідомила, що в період часу з 08.06.2016 по 05.01.2021 ОСОБА_6 періодично вступав в статеві зносини з її дочкою ОСОБА_41 , 2007 року народження (т. 2, а.п. 169-171).

Даними протоколу огляду місця події від 11.03.2021 з фототаблицею до нього, зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення - оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , зафіксовано місце, де спала малолітня ОСОБА_9 , з якого вилучено, в тому числі, підодіяльник, який упаковано до спецпакету №INZ4002065 та ковдру, яку упаковано до спецпакету №3242056 (т. 2, а.п.175-182).

Згідно висновку експерта №59 від 12.03.2021, у малолітньої ОСОБА_9 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на волосистій частині голови, обличчі, обох верхніх та нижніх кінцівок, тулубі, в області анального отвору та статевих органів виявлено не було. Враховуючи обстеження потерпілої ОСОБА_9 лікарем гінекологом в умовах КНП «ЦРЛ Бердичівського району» та враховуючи антропометричні дані експерт прийшов до підсумків, що остання досягла статевої зрілості. При судово-медичному обстеженні виявлено порушення дівочої перетинки у вигляді двох розривів, відповідно до «5» та «7» год. годинникового циферблату, які доходять до основи дівочої перетинки. Достовірно визначити термін утворення розривів не представляється можливим, оскільки загоєння розривів триває близько трьох тижнів (т.2 а.п.184-185).

Згідно висновку експерта №60 від 12.03.2021, у малолітньої ОСОБА_10 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на волосистій частині голови, обличчі, обох верхніх та нижніх кінцівок, тулубі, в області анального отвору та статевих органів виявлено не було. Статева зрілість у осіб жіночої статі згідно Наказу №6 від 17.01.1995 визначається в період з 14 до 18 року із врахуванням даних гінекологічного обстеження. На час проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_10 виповнилось 12 років, тому можна вважати, що вона не досягла статевої зрілості. Будова дівочої перетинки не дозволяє проведення статевого акту без порушення її цілісності (т.2 а.п.187).

Даними копій свідоцтв про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.п. 191-192).

Згідно висновку експерта №62 від 15.03.2021, на тілі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Жодних змін в ділянці зовнішніх статевих органів у вигляді рубців, інших ушкоджень та вроджених вад розвитку, що могли зробити неможливим проведення статевого акту освідуємого, не виявлено (т.2 а.п.205).

З протоколів отримання зразків для експертизи від 12.03.2021, вбачається, що в ході проведення слідчої дії відібрано зразки букального епітелію в обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 (т.3 а.п.63, 65).

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/102-21/5530-БД від 18.06.2021, на підодіяльнику (об`єкти №№ 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.7, 3.8, 3.9, 3.10, 3.11, 3.12 ) та ковдрі (об`єкти №№ 6.1, 6.2, 6.3, 6.4, 6.5, 6.6, 6.7) (які вилучені 11.03.2021 під в ході огляду місця події за місцем проживання потерпілої та упаковані до спецпакетів №INZ4002065 та №3242056) виявлені клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин з ядрами на підодіяльнику (об`єкти 3.3, 3.4), ковдри (об`єкт 6.1) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 . Їх походження від ОСОБА_9 виключається (т.3 а.п. 103-143).

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції критично оцінив зміну показань неповнолітніми потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розцінивши таку позицію потерпілих як намагання сприяти обвинуваченому в ухиленні від кримінальної відповідальності, з чим погоджується і колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання від 12.08.2021 року первинні допити потерпілих було проведено з дотриманням гарантій визначених КПК України, в присутності законного представника і психолога.

Під час допиту ОСОБА_10 повідомила, що на неї тиснуть дорослі, зокрема старший брат ОСОБА_28 , який вимагав, щоб вона не розповідала правди, навіть телефонував перед судовим засіданням, в якому відбувався допит і просив розповісти в суді те, що скаже ОСОБА_26 .

Крім того, сама ОСОБА_26 також просили її не розповідати нікому правди, оскільки кохала хрещеного.

Також повідомила, що обвинувачений, перебуваючи під вартою телефонував їй та обіцяв, що подарує телефон, комп`ютер та телевізор, після чого зникне з її життя. Просив підтримати показання ОСОБА_29 , та не розповідати правди.

Такі слова потерпілої підтверджуються і дослідженими в судовому засіданні даними Актів обстеження умов проживання та проведення оцінки рівня безпеки дитини від 11.03.2021 та 10.11.2021 в ході проведення яких зафіксовано умови проживання малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та зроблено висновок про небезпеку для дітей ( т.5 а.п. 3,4, 5-9, 11-15).

Актом обстеження умов проживання від 10.11.2021 зафіксовано, що у ОСОБА_10 була спроба самогубства, сварки зі старшою сестрою ОСОБА_22 , батьками. ( т.5 а.п. 4).

Та, в подальшому, згідно Рішення Виконкому Краснопільської сільради №73 від 11.11.2021, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітньої ОСОБА_10 її було відібрано у батьків та поміщено до Житомирського спеціалізованого медичного центру ( т.5 а.п.17).

Крім того, свідок ОСОБА_35 , в судовому засіданні повідомила суду, що потерпіла ОСОБА_9 вихвалялась, що в подальшому змінить свої показання в суді і їй за це нічого не буде, оскільки вона неповнолітня.

Показання потерпілих, надані під час першого допиту в суді першої інстанції та свідків висловлені ними у судовому засіданні, є послідовними, переконливими, оскільки вони повністю узгоджуються між собою, а також узгоджуються і з іншими доказами у справі.

При постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, які є належними та допустимими, у своїй сукупності вони доводять вину ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України поза розумним сумнівом.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_49 не вступав в статевий зв`язок з малолітньою та не вчиняв розпусних дій сексуального характеру, що потерпілі оговорили його та доводи потерпілих, що вони оговорили останнього, оскільки він змушував працювати по господарству, та недослідження питання з приводу телефону, апеляційний суд вважає надуманими та спростованими сукупністю інших доказів, яким суд дав оцінку.

Показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона в десятирічному віці жила статевим життям з іншим чоловіком, ім`я якого вона відмовилась називати, на переконання колегії суддів, направлені на виправдання обвинуваченого з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки під час первинного допиту в суді першої інстанції потерпіла підтвердила, що кохає ОСОБА_6 та він був єдиним чоловіком з яким у неї був інтимний зв`язок.

Також суд апеляційної інстанції належно перевірив доводи потерпілих та захисника про те, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 могли обмовити ОСОБА_6 , що останній їх змушував працювати, поставив на телефон програму «батьківський контроль» та встановив що, з огляду на дані висновку судово-психіатричної експертизи № 80-2021 від 23.03.2021, ОСОБА_10 , 2008 р.н. здатна правильно сприймати зовнішню, формальну сторону подій та їх відтворювати, давати відповідні показання про них. До її показів потрібно відноситися, як до показів психічно здорової дитини. Може розуміти тільки характер протиправних дій, скоєних проти неї, в силу своїх вікових особливостей, не сформованості емоційно-вольової сфери - не здатна чинити опір. Виражених індивідуальних особливостей, які можуть вплинути на характер її показань - не виявляє. Здатна сприймати, запам`ятовувати та відтворювати факти, що мають значення для справи. Схильності до вираженого фантазування та підвищеного навіювання - не виявляє.

Крім того, судовий експерт КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради ОСОБА_50 підтвердила висновки, викладені у відповідних висновках судово-психіатричного експерта щодо обох дівчат. Вказала, що дівчатка виявляють елементи педагогічної занедбаності. Також пояснила, що дівчата легко вступали в контакт, підтримували бесіду, їх поведінка була адекватна та правильна. Не було відчутно з їх боку примусу або заляканості. ОСОБА_10 детально розповіла про події, досить послідовно, вказавши, що хрещений неодноразово ґвалтує Віку, а вона не погодилась на близькість, тому хрещений тільки мацав її, що їй довелось ночувати на городах, оскільки вона втекла з дому. Повідомляла, що ОСОБА_22 інтелектуально її розбещувала, показувала статеві органи. ОСОБА_10 не схильна до фантазування (т.3 а.п.148-150).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №79-2021 від 23.03.2021, неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 , 2007 року народження, здатна правильно сприймати зовнішню сторону подій та їх відтворювати, давати відповідні показання про них. До її показів потрібно відноситися, як до показів психічно здорової дитини. Може розуміти лише характер протиправних дій, скоєних проти неї, в силу своїх вікових особливостей не здатна чинити опір. Виражених індивідуальних особливостей, які можуть вплинути на характер її показань - не виявляє. Здатна сприймати, запам`ятовувати та відтворювати факти, що мають значення для справи. Схильності до вираженого фантазування та підвищеного навіювання - не виявляє.

Психолог - судовий експерт КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради ОСОБА_50 підтвердила, що ОСОБА_9 під час спілкування вказала, що ввела в оману поліцію про інтимні стосунки з хрещеним, та що мала хлопця 10-12 років, з яким у неї були відносини інтимного характеру. Вважає, що ОСОБА_9 може піддаватися впливу дорослих. Схильності до навіювання не виявляє (т.3 а.п.152-154).

А тому, твердження потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що вони оговорили обвинуваченого є надуманими, оскільки потерпілі не схильні до навіювання та фантазування, що підтверджено висновками судово- психіатричної експертизи, показаннями експерта - психолога ОСОБА_51 , показаннями вищезазначених свідків.

Твердження захисника, що суд залишив поза увагою показання свідків матері ОСОБА_13 та батька ОСОБА_14 є голослівними та не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Показання батьків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про те, що вони не бачили, щоб обвинувачений чіплявся до дівчат та показання батька, що чутки про те, що він чіпляється до дівчат ходили, суд першої інстанції оцінив в сукупності з іншими доказами.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження інтереси малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як на досудовому розслідуванні так і в судах першої та апеляційної інстанції представляла начальник ССД Краснопільської сільської ради ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що інтереси законних представників - батьків потерпілих не відповідали інтересам дітей ( т.4 а.п. 201).

Крім того, діти перебували на обліку ССД Краснопільської сільської ради, у зв`язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків( т.5 а.п.17).

Показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_38 , ОСОБА_35 встановлено, що батьки неналежно виконували свої обов`язки, тому їх сім`ю неодноразово відвідували соціальні служби.

Крім того, сама ж мати ОСОБА_13 викликала поліцію, оскільки ОСОБА_32 втекла з дому, через те, що ОСОБА_6 мав залишатися у них на ночівлю.

А тому, твердження захисника та потерпілих про те, що судом допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження не відповідає дійсності.

У скарзі захисник також вказує на недопустимість як доказів протоколу огляду місця події від 11 березня 2021 року з фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 .

Огляд місця події проводився з участю спеціаліста- криміналіста, понятих, які посвідчили правильність протоколу без зауважень, що на думку апеляційного суду відповідає вимогам ст. 237 КПК України( т.2 а.п. 175-182).

Захисник вимагаючи визнати цей доказ недопустимим акцентує, на думку колегії суддів, увагу на незначних недоліках протоколу, як то відсутність підписів на фототаблицях понятими і спеціалістом-криміналістом, відсутність фотознімків на флеш картах- оригінальних носіях інформації, однак, на думку апеляційного суду, такі формальні недоліки жодним чином не свідчать про недопустимість цього доказу чи його неналежність, оскільки огляд проведено повноважною особою з участю понятих та в цілому ця слідча дія, проведення якої допускається до внесення відомостей до ЄРДР, здійснена відповідно до вимог ст. 237 КПК України.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 99 КПК України матеріали фотозйомки відносяться до документів за умови наявності в них відомостей, які можуть бути використання як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому оригіналом є сам документ, а оригіналом електронного документу - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Це на думку апеляційного суді свідчить про те, що документом у даному випадку є додатки до протоколу огляду місця події - фототаблиці, долучення до протоколу носія електронної інформації, а саме фотозображення, не було обов`язковим, а подекуди не можливе, оскільки він може бути невід`ємною частиною пристрою на який здійснювалася фотозйомка. Як засвідчують матеріали кримінального провадження вказані фототаблиці відкривалася стороні захисту.

Згідно матеріалів кримінального провадження, житло, в якому відбувалися події даного кримінального правопорушення (домоволодіння АДРЕСА_3 ), 11 березня 2021 року ОСОБА_13 добровільно надала письмовий дозвіл співробітникам поліції на проведення огляду вказаного будинку. Таким чином огляд місця події проведено відповідно до вимог КПК, а тому відсутні правові підстави вважати протокол огляду місця події та похідний від нього доказ: висновок молекулярно-генетичної експертизи від 18.06.2021 №СЕ-19/102-21/5530/-БД недопустимим доказом.

Апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт незгоди сторони кримінального провадження з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів не свідчить про допущення істотних порушень вимог КПК України.

Органом досудового розслідування у визначений ст. 290 КПК України спосіб надано доступ стороні захисту та обвинуваченому до матеріалів кримінального провадження та сторона захисту повністю реалізувала своє право на доступ до матеріалів кримінального провадження, а тому доводи сторони захисту про порушення стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України не підтверджуються фактичними обставинами справи (т.1 а.п. 19).

У свою чергу, захиснику ОСОБА_7 судом першої інстанції було надано матеріали кримінального провадження на ознайомлення ( т. 5 а.п.61).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів відхиляє ці доводи, як необґрунтовані.

Під час перевірки доводів захисника встановлено, що на технічному носії інформації відсутній запис судового засідання суду першої інстанції від 20 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим апеляційним судом було витребувано архівну копію. За змістом даних, які містяться на диску із записом архівної копії судового засідання від 20 жовтня 2021 року встановлено, що вони відповідають даним, що викладені в журналі судового засідання суду першої інстанції від цієї ж дати, та містять відповіді на поставлені питання учасниками судового процесу. Захисник ознайомився зі змістом технічного носія інформації з фіксацією ходу судового засідання від 20.10.2021 у приміщенні Житомирського апеляційного суду (т.5 а.п. 61).

Системний аналіз первинних показань потерпілих, які в деталях узгоджуються з інформацію, яку надали свідки: педагоги, психологи, однокласники і сусіди про стосунки обвинуваченого з потерпілими, статеве життя з ОСОБА_9 , виявлення у неї за результатами судомо - медичної експертизи характерних ознак, які підтверджують статеве життя у малолітньому віці, наявність слідів букального епітелію обвинуваченого на підковдрі, ковдрі з дитячого ліжка ОСОБА_9 , на переконання колегії суддів переконливо свідчать про правильність висновків суду першої інстанції та не викликають жодних сумнівів у колегії суддів.

Наявність клітин з ядрами на поверхні ковдри ОСОБА_9 , які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі, відповідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/102-21/5530-БД не спростовує висновки суду та не породжує жодних сумнівів, оскільки в складі членів сім`ї потерпілої були чоловіки, батько та брат, що логічно може пояснити їх походження.

Натомість наявність слідів, які походять від обвинуваченого, а саме букального епітелію на півковдрі, ковдрі узгоджується з показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про те, що обвинувачений вступав з потерпілою ОСОБА_9 у статеві стосунки на її ліжку, коли залишався ночувати.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК. При цьому всім наявним доказам суд відповідно до вимог КПК дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції було враховано тяжкість кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характеризуючи дані про особу обвинуваченого, а зокрема те, що він раніше не судимий, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги неповнолітніх потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: