Дата документу 22.11.2023Справа № 554/7151/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про застосування заходів безпеки,

в с т а н о в и в:

21.11.2023 року до провадження слідчого судді надійшла вищезазначена заява ОСОБА_2 , в якій останній звернувшись до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави, просив вжити щодо нього, як заявника в кримінальному провадженні № 0000330, заходів безпеки у формі заборони його етапування з Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» або в будь-якій іншій найбільш ефективній в даному випадку встановленій діючи законодавством Україні формі. Заявник вважає, що є етапування його до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» поставить під загрозу не тільки його здоров`я, а й життя, а тому посилаючись на норми Закону Українии «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23 грудня 1993 року № 3782-ХІІ (далі - Закон № 3782-ХІІ), просить застосувати щодо нього такі заходи.

Дослідивши заяву, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність її повернення, виходячи з такого.

До повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в порядку, передбаченому положеннями КПК України.

Повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні врегульовані нормами КПК України.

Відповідно до ст. 132 КПК України до компетенції слідчого судді належить розгляд клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, види яких встановлені ч. 2 ст. 131 КПК України. До таких заходів заходи забезпечення безпеки заявника не відносяться.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону № 3782-ХІІ підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 3782-ХІІ рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Зважаючи на те, що Державна установа «Полтавська установа виконання покарань (№ 23), що в м. Полтава по вул. Пушкіна, 91, де ОСОБА_2 утримується під вартою, розташована на території Київського району м. Полтави, тобто в межах територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Полтави, слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави не уповноважений вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення безпеки особи.

Разом із тим, слідчий суддя звертає увагу, що положеннями ч. 2 ст. 3 Закону № 3782-ХІІ питання про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором або судом у провадженні яких знаходиться кримінальне провадження.

Вжиття слідчим суддею необхідних заходів для забезпечення безпеки осіб частиною 6 статті 206 КПК України передбачено виключно у випадку, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про таку необхідність.

При цьому порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування чітко визначений главою 26 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді в ході досудового розслідування, та встановлений.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки.

Таким чином, положеннями КПК України встановлені повноваження слідчого судді лише для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки, що подаються особами, до яких відповідно до ст. 2 Закону № 3782-ХІІ вони можуть бути застосовані, або в разі повідомлення слідчому судді в судовому засіданні особою про такі обставини в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України.

Таким чином, звертаючись до слідчого судді з цією заявою, ОСОБА_2 не оскаржує рішення, дію чи бездіяльність прокурора при застосуванні заходів безпеки, а порушує виключно питання про застосування слідчим суддею заходів безпеки у формі заборони його етапування з Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» або в будь-якій іншій найбільш ефективній в даному випадку встановленій діючи законодавством Україні формі, що не відноситься до повноважень слідчого судді.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави не уповноважений розглядати зазначену заяву ОСОБА_2 ..

На підставі викладеного, заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 203, 303, 309, 372 КПК України, Законом № 3782-ХІІ, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про застосування заходів безпеки, разом з доданими до неї матеріалами, - повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1