ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3425/23 Справа № 202/7610/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, яка зареєстрована та проживає

за адресою:

АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17 листопада 2023 року включно. Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає довготривале позбавлення волі, що може спонукати останню до здійснення спроб переховування. Також судом взято до уваги, що заявлені ризики не зменшились, крім того з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. При визначенні розміру застави судом враховано дані про особу останньої та її майновий стан.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21:00 до 06:00 год. до 17 листопада 2023 року включно.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність заявлених ризиків і необґрунтованість рішення суду в частині визначення розміру застави.

Вказує, що клопотання прокурора не містить посилання на докази та обмежується виключно перерахуванням ризиків. Зазначає про те, що судом не надано належну оцінку тому, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, працевлаштована, під час перебуванням під домашнім арештом дотримувалась належної процесуальної поведінки.

Зазначає, що судом визначено непомірний розмір застави, не враховано майновий обвинуваченої, середня заробітна плата якої складала близько 10-12 тис. гривень.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену та її захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався частково.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0005701 від 10.10.2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

19 вересня 2023 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека її особи не відпали і продовжують існувати.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами та не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Аналізуючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що хоча останні і існують, однак з огляду на обставини справи та дані про особу підозрюваної на даний час їх вагомість істотно зменшилася.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність щодо ОСОБА_7 ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останньої існує обґрунтоване обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у розрізі чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваної від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Однак колегією суддів приймається до уваги, що ОСОБА_7 , будучи під домашнім арештом на початковому етапі кримінального провадження, дотримувалась належної процесуальної поведінки та спроб переховування не здійснювала.

Аналізуючи апеляційні доводи щодо надмірного розміру застави, колегія суддів зважає на те, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

З наданих матеріалів вбачається, що у межах судового розгляду даного кримінального провадження Індустіральним районним судом м. Дніпропетровська досліджено докази, допитано обвинувачену, яка вину у скоєному визнає, розкаюється. Стороною обвинувачення не надано доказів здійснення ОСОБА_7 будь-яких спроб незаконного впливу на свідків, здійснення спроб перешкоджання кримінальному провадженню у будь-який інший спосіб.

Колегія суддів враховує, що підозрювана є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, вину у скоєному визнає, під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дотримувалась належної процесуальної поведінки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження встановлені щодо обвинуваченої ризики, передбачені ст. 177 КПК України, за збігом часу істотно зменшилися, а отже запобігти їх реалізації зможе альтернативна застава у меншому розмірі, ніж обраний раніше.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у межах, встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого кримінального правопорушення та стадії судового розгляду, даних про особу підозрюваної ОСОБА_7 та обсягу існуючих на даний час ризиків, буде цілком достатньою для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення нею встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з її сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Пунктом першим частини першої ст. 413 КПК України передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

На підставі викладеного апеляційна скарга скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17 листопада 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 17 листопада 2023 року включно процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- прибувати за викликом прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4