Провадження 1-кс/522/ 5541/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 05.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно клопотання, в провадженні слідчого відділення відділення поліції №1 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0000598 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області із Приморської окружної прокуратури м. Одеси надійшли матеріали кримінальної справи № 44 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, які було повернуто ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2021 року для проведення додаткового розслідування. ЖЄО №16805 від 04.10.2021

Так, в обвинувальному акті, що було направлено до суду, серед іншого зазначено, що ОСОБА_4 , 18.12.2002 року, звернулася до місцевого суду Центрального району м. Одеси з позовом до ОСОБА_5 про визнання угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсною та визнання права власності на вказану квартиру за собою, при цьому надавши суду завідомо підроблені документи, а саме - 2 екземпляри договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 від 22.07.2000 року, згідно з яким ОСОБА_5 нібито продала ОСОБА_4 вищезгадану квартиру за 15 000,00 тисяч доларів США.

В подальшому, під час вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено, що 25.12.2002 року суддя Центрального району міста ОСОБА_6 у справі №2-2874/2002 року прийняв рішення, згідно з яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено повністю, угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22.07.2000 року визнано дійсною. Право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_4 . На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 в подальшому продала квартиру АДРЕСА_1 іншій особі - ОСОБА_7 .

Так, відповідно Указу Президента України № 41/2003 від 25 січня 2003 року «Про внесення змін до Мережі та кількісного складу суддів місцевих судів», утворено ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі 29 суддів на заміну ліквідованих Жовтневого, Центрального та Приморського судів міста Одеси. Матеріали справ, що розглядались Центральним судом міста Одеси було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони і зберігаються на теперішній час.

Таким чином, під час проведення досудового розслідування слідчим встановлено, що в матеріалах справи №2-2874/2022, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні документи, що становлять доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий до суду не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, яке підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови в його задоволенні.

Згідно з п.5 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до положень ст. 132, ст. 159 КПК України, застосування такого заходу не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Аналіз наданих матеріалів, дозволяє суду прийти до висновку, що в проваджені відсутні достатні підстави, передбачені Законом для надання тимчасового доступу до інформації, яка зазначена в клопотанні, так як слідчим не доведено те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання та неможливість отримати документи іншим чином, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити з наведених вище підстав.

Крім того, керівником апарату суду ІНФОРМАЦІЯ_2 була надана відповідь на запит, щодо надання тимчасового доступу до матеріалів судової справи 2-2874/2022, відповідно до якої, згідно даних Автоматизованої системи документообігу суду- комп`ютерної програми «Д-3», ІНФОРМАЦІЯ_1 не реєстрував, відповідно не розглядав судову справу № 2-2874/2022.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

За приписами частин першої та третьої статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Відповідно до статті 131 Конституції України, статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя вживає заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів.

Право на розгляд справи безстороннім судом, встановленим законом, гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суддя повинен виконувати професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Як зазначено у Висновку Консультативної ради європейських суддів № 18 (2015) «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії», довіру й повагу потрібно постійно завойовувати і зберігати за допомогою відмінної роботи судів на основі найвищих стандартів. Судді повинні визнати, що вони є публічними особами і їм не слід бути занадто чутливими.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно приписів ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

За таких обставин на день розгляду клопотання, не вбачається підстав для його задоволення, оскільки клопотання є необґрунтованим та стороною кримінального провадження не доведено необхідність надання тимчасового доступу до вказаних документів у межах цього кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 87, 132, 159-163 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволені слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 05.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: