провадження №1-кп/947/1403/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

14 грудня 2023 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000678 від 25.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Крижопіль Вінницької області, громадянина України, неодруженого, освіта середня, офіційно непрацюючого, раніше судимого, а саме: 05.10.2023 року Богунським районним судом м.Житомир за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

1. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

Відповідно до обвинувального акту від 17.11.2023 року по кримінальному провадженню №0000678 від 25.10.2023 року, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 24.10.2023 року приблизно о 12 год. 00 хв. перебуваючи у приміщенні хостелу за адресою: м.Одеса, вулиця Писарєва, буд.10, коли у нього виник умисел на вчинення шахрайства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, зловживаючи довірою та ввівши в оману ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: місто Одеса, Писарєва, буд.10, під приводом необхідності отримання термінового телефонного дзвінка, отримав від ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Realmi RМХ 3760», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Після чого, з метою утримання зазначеного майна, ОСОБА_3 , безперешкодно покинув місце вчинення злочину, в подальшому маючи можливість розпорядитись зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 5437 гривень.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

2. Позиція сторін кримінального провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.190 КК України.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, покарання залишив на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.190 КК України визнав повністю.

3. Докази.

3.1. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми його вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення та вважає за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

3.2. Допитаний під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 суду зокрема пояснив, що телефоном потерпілого заволодів 24.10.2023 року у першій половині дня у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілого раніше не знав. Телефон у потерпілого попросив у користування на пару днів, але повертати його не збирався. Телефон тримав більше тижня, а повернув його лише після того, як потерпілий звернувся до поліції.

3.3. Відповідно до вироку Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2023 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

3.4. Згідно з інформацією КУ ООМЦПЗ від 14.11.2023 та КНП «МПД» ОМР від 14.11.2023, ОСОБА_3 на обліку не перебуває.

3.5. Відповідно до розписки потрепілого ОСОБА_5 від 14.11.2023 року, останній отримав від слідчого мобільний телефон марки «Realmi RМХ 3760», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, без сім-картки.

4. Судові дебати та останнє слово.

Під час судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України під час судового розгляду доведена у повному обсязі. Вказував, що до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України слід віднести щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення майна, а обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України не встановлено. Просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 років та на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судових дебатів, зокрема просив надати йому шанс.

Під час останнього слова, обвинувачений також зазначив, що дуже шкодує з приводу вчиненого, просив його пробачити, оскільки більше вчиняти так не буде.

5. Оцінка доказів та висновки суду.

5.1. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що: 24.10.2023 року у першій половині дня, ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні хостелу за адресою: м.Одеса, вулиця Писарєва, буд.10, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою та ввівши в оману потерпілого ОСОБА_5 , під приводом необхідності отримання термінового телефонного дзвінка, отримав від останнього мобільний телефон марки «Realmi RМХ 3760», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, який на праві власності належав потерпілому.

Після чого, з метою утримання зазначеного майна, ОСОБА_3 , безперешкодно покинув місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому маючи можливість розпорядитись зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 5437 гривень.

5.2. Відповідно до ч.2 ст.190 КК України, кримінальна відповідальність настає за шахрайство (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Відповідно до примітки ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З вироку Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2023 року по справі №947/36844/23 вбачається, що ОСОБА_3 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та був засуджений до покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин. До відбування вказаного покарання станом на 14.12.2023 року не приступив.

Відповідно до п.2-1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

5.3. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковано правильно, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

6. Призначення покарання.

6.1. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікуються як нетяжкий злочин, раніше судимий, що враховано при кваліфікації кримінального правопорушення, до відбуття покарання за раніше призначеним вироком не приступив, на обліках у інших медичних установах не перебуває. Відповідно до досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. В той же час, орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. При цьому, орган пробації вважає за доцільне покласти на порушника обов`язки відповідно доп.п.1, 2 ч.1 та п.4 ч.2 ст.76 КК України, а саме: пройти заходи програми «Зміна прокримінального мислення».

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення майна, а також сприяння судовому розгляду.

6.2. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у вигляді обмеження волі в мінімальному розмірі, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України, оскільки будучи засудженим за корисливий проступок, ОСОБА_3 менш ніж через три тижні, тобто протягом короткого проміжку часу, знову вчинив більш тяжке корисливе кримінальне правопорушення (нетяжкий злочин), що свідчить про його соціальну небезпечність, так як останній на шлях виправлення не став та висновків про недопустимість злочинної поведінки для себе не зробив.

6.3. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 був засуджений за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2023 року по справі №947/36844/23 до покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин, яке станом на 14.12.2023 року не відбув.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

7. Процесуальні витрати та речові докази.

7.1. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню не заявлені.

7.2. Речові докази: 1) мобільний телефон марки «Realmi RМХ 3760», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору залишити потерпілому; 2) DVD-R з копіями відеозаписів з камер внутрішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

2. На підставі ч.1 ст.71 КК України, із застосуванням п.4 ч.1 ст.72 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_3 за цим вироком у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік повністю приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2023 року у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин, у співвідношенні одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів.

3. Речові докази: 1) мобільний телефон марки «Realmi RМХ 3760», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору залишити потерпілому; 2) DVD-R з копіями відеозаписів з камер внутрішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

4. Строк відбування покарання за цим вироком рахувати з моменту фактичного звернення цього вироку до виконання.

5. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1