Справа № 307/3766/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/497/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2023 року, частково задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , (далі - слідчий) у кримінальному провадженні №0000322, внесеному 17.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю до 05 жовтня 2023 року включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів за клопотанням убачається, що до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,- у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану. В обґрунтування доводів клопотання слідчий зазначає, що 23 червня 2023 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, у клопотанні вказується на те, що на розгляді у Тячівському районному суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України, в якому упродовж більше ніж 1,5 року не проведено підготовче судове засідання у зв`язку із неявкою обвинуваченого. Слідчий звертає увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив два кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може : переховуватися від органів досудового розслідування та суду ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Звертає увагу і на те, що підозрюваний постійного місця роботи не має, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, які продовжує вчиняти. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, що є всі підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Так, доводи сторони обвинувачення про існування зазначеного у клопотанні ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду та можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на відсутність доказів неявки підозрюваного на виклик до слідчого та його самостійна явка на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, добровільної видачі ним викрадених речей, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із цим ці ризики не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу. Також будь-яких доказів, підтверджуючих ухилення ОСОБА_7 від явки до суду на розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням, слідчим до матеріалів клопотання не додано. Слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_7 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, необхідність запобігання ризику можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, однак, з огляду на відсутність відомостей про ухилення ОСОБА_7 від явки до слідчого та суду, не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слідчий суддя вважає за необхідне відмовити. Водночас, беручи до уваги наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та наявність у провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч.4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю в межах строків досудового розслідування, оскільки, на переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе запобігти вищезазначеному ризику.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 та обставини вчиненого кримінального правопорушення. Апелянт вказує на те, що наведені слідчим ризики підтверджені належними та достовірними доказами, які слідчим суддею до уваги не взяті. Так, існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, що власне підтверджується тим, що після отримання особисто підозри та повістки про виклик до слідчого, ОСОБА_7 почав ухилятись від органу досудового розслідування та жодного разу не з`явився до слідчого, у зв`язку з чим 03.08.2023 кримінальне провадження було зупинено, а підозрюваний оголошений у розшук. Також звертає увагу на те, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Апелянт також зазначає, що прокурором під час розгляду клопотання вказувалось на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, органом досудового розслідування тривалий час не вдавалось встановити його місце знаходження, у зв`язку з чим підозрюваний оголошувався у розшук, а також у іншому кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді у місцевому суді, ОСОБА_7 постійно направлялись судові повістки за місцем його реєстрації, однак такі жодного разу вручені не були та повертались у зв`язку із відсутністю ОСОБА_7 за місцем реєстрації. Апелянт вказує і на те, що ОСОБА_7 не має постійного місця проживання та роботи, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, підозрюваний раніше судимий, на даний час має непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також два епізоди крадіжок на досудовому слідстві та один епізод крадіжки у судовому розгляді. На підставі вищенаведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 05.10.2023.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності прокурора береться до уваги те, що: прокурор належним чином повідомлений про час та місце судового засідання; заяв чи клопотань про відкладення його розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило, а також те, що апелянт - прокурор, подавши апеляційну скаргу, будучи з огляду на приписи КПК України доводити її обґрунтованість, жодного разу не з`явився на її розгляд (26.09; 16.10; 26.10).

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник - адвокат ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами огляду місць події від 16.05.2023, 20.05. 2023, огляду та переогляду відеозапису від 14.06.2023, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , висновками товарознавчої та дактилоскопічної експертизи, та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбачених ч. 4 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема переховування від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що наведені в клопотанні слідчого ці ризики не підтверджені будь-якими доказами та не обґрунтовані будь-якими фактичними даними.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти потенційним передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам та буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваного (має постійне місце проживання, за яким посередньо характеризується).

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , що апелянт - прокурор, подавши апеляційну скаргу, будучи з огляду на приписи КПК України доводити її обґрунтованість, жодного разу не з`явився на її розгляд (26.09; 16.10; 26.10), позбавивши себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 із моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до часу розгляду апеляційної скарги не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного.

При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому апеляційний суд, з огляду на приєднані до клопотання докази, погоджується з висновками слідчого судді про доведеність передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які, у разі доведення його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми, і при цьому, у нього відсутні соціальні зв`язки за місцем проживання, ніде не працює, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що також не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні, а також жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Тому, апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що обраний слідчим суддею запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_7 передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги приписи ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, а прокурор, будучи з огляду на приписи КПК України зобов`язаний довести обґрунтованість доводів клопотання та апеляційної скарги, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості на доведення будь-яких обставин та надання доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2023 року, якою частково задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000322, внесеному 17.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 та обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю до 05 жовтня 2023 року включно з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: