ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 624/392/20 Номер провадження 11-кп/814/344/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000396 за апеляційною скаргою прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Талди-Курган Республіки Казахстан, громадянина України, із неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого завідувачем складом Кегичівського відділення ТОВ АФ «Сади України», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати ранспортними засобами на 2 роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна, речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 04 квітня 2020 року, приблизно о 23 год. 45 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-21104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ АФ «Сади України» та рухався вул. 1-го Травня в смт Кегичівка Харківської області, зі сторони провулку Привокзального в напрямку провулку 1-го Травня. Проїжджаючи в районі буд. 39 по вул. 1-го Травня смт Кегичівка Харківської області, ОСОБА_8 втратив контроль над керуванням вищевказаного автомобіля та, діючи необережно, здійснив виїзд на ліве по ходу його руху узбіччя та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , чим грубо порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого: - п.12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Причиною смерті ОСОБА_9 став розрив хребта, який ускладнився гострою крововтратою.

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він 04 квітня 2020 року приблизно о 23 год 45 хв, після наїзду на пішохода ОСОБА_9 , суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людині, що перебуває у небезпечному стані, та маючи можливість надати таку допомогу, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, свідомо залишивши потерпілого в небезпечному для життя становищі.

Виправдовуючи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, місцевий суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів про наявність прямого умислу у діях ОСОБА_8 та його обізнаність щодо небезпеки, яка загрожувала життю потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, застосування закону, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 75 КК України, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження в частині виправдання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 135 КК України та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, в результаті якого загинула людина, просив врахувати поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та вважає, що застосування ст. 75 КК України є вочевидь несправедливим та покарання в разі звільнення від його відбування з випробуванням, не досягне своєї мети..

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку суду, та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ч. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч. 1 ст. 413 цього Кодексу, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; конкретні обставини вчинення злочину; наслідки від вчиненого кримінального діяння; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, має постійне місце проживання, за місцем реєстрації, проживання та роботи характеризується позитивно, частково відшкодував завдану шкоду та зобов`язався відшкодовувати і надалі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди); обставину, що його обтяжує, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння; думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні покарання у виді позбавлення волі; досудову доповідь органу пробації.

З огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого висновок місцевого суду про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі є правильним.

Водночас, доводи прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є слушними.

Врахувавши все наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам статті 75 КК України, а тому, відповідно до ст. 65 цього Кодексу, необхідно призначити ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі.

Приймаючи рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, яким завдано тяжкі наслідки, а саме - загибель людини. Крім того, ОСОБА_8 порушив правила безпеки дорожнього руху перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди одразу після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та не надав потерпілому допомогу. Також колегія суддів врахувала досудову доповідь Кегичівського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_8 та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що всі наведені дані про особу обвинуваченого та обставини, які визнані такими, що пом`якшують покарання і були враховані судом, у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам ст. 75 КК України, суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами. Тому, відповідно до ст. 65 цього Кодексу, необхідно призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді реального позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком 2 роки.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не ставиться вимога щодо визнання винуватості обвинуваченого та його засудження за ч. 1 ст. 135 КК України, зазначене питання апеляційним судом не вирішується.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407. 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2021 року, щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Зарахувати у строк покарання період перебування під вартою з 05.04.2020 по 03.06.2020.

У зв`язку з набранням вироком законної сили взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 05.02.2024.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4