Справа № 177/842/21
Провадження № 1-кп/177/23/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 13.01.2021 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, освіта професійно-технічна, одружений, неповнолітніх дітей не має, пенсіонер, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

30.08.2020 у денний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився у дворі належного йому домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В цей же час, у дворі суміжного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Приблизно о 16:00 годин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_3 виникло почуття гострої неприязні до ОСОБА_5 та намір на заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_3 , приблизно о 16:05 годин 30.08.2020, діючи умисно, усвідомлюючи, що не вправі проникати на територію чужого домоволодіння без згоди його власника, не маючи законних підстав та всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 , перетнувши паркан, що розділяє домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , незаконно проник до суміжного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 162 КК України за ознаками незаконного проникнення до іншого володіння особи.

Після чого, ОСОБА_3 30.08.2020 приблизно о 16:05 годин, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_5 , яка знаходилась в положенні стоячи, діючи умисно, з мотивів раніше виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, наніс не менше одного удару удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_5 , після чого поваливши її на землю коліном притиснув ОСОБА_5 в області лівого плеча до землі, посилюючи тиск вагою власного тіла, та наніс не менше одного удару в область потилиці ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення кримінально протиправних намірів до кінця, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:

- синців обох плечей та лівої сідниці, які відповідно до висновку експерта №516 від 20.04.2021, за результатами проведеної судово-медичної експертизи, за своїм характером відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як таких, що мають незначні; скороминучі наслідки

- синців голови та обличчя, струсу головного мозку, які відповідно до висновку експерта №516 від 20.04.2021, за результатами проведеної судово-медичної експертизи, за своїм характером відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки на сьогоднішній день минуло понад три роки з дня вчинення правопорушень, що йому інкримінуються. Крім того, зазначив, що свою вину за пред`явленим обвинуваченням він не визнає, що не є перешкодою для задоволення судом клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

Прокурор, який приймає участь у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження, вказуючи на необхідність дотримання прав обвинуваченого та на наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків давності.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти заявленого клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п.2 ч.1. ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, зокрема, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків, за які передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінальних проступків передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 125 КК України, які відповідно до обвинувального акту, скоєні 30.08.2020, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності заявлено 19.10.2023, тобто після спливу трьох років з дня вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність підстав, передбачених ст. 49 КК України, для закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Згідно до основоположних принципів права, передбачених ст. 67 Конституції та ст. 18 КПК України, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні клопотання (висновок Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду у постанові від 29.07.2021 по справі 552/5595/18, провадження №51-5289км19).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що йому відомі наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав та він наполягає на задоволенні заявленого клопотання.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальні правопорушення за якими обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальними проступками, за які передбачено покарання у виді обмеження волі, з моменту скоєння яких минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню.

У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду, з роз`ясненням цивільному позивачу права вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.. 49 КК України, п. 1 ч.2 ст. 284, ч. 8 ст. 284, ст.ст. 369, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 13.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України та звільнити його від кримінальної відповідальності за пред`явленим обвинуваченням у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази

диск із відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання;

-карту пам`яті об`ємом 16 гб маркування з написом Apacer 16 GB, яка зберігається у потерпілої залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1