Справа № 635/441/20
Провадження № 1-кп/545/104/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2023 року. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю захисників - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000650, що надійшло від прокурора Харківської місцевої прокуратури прокуратури № 6 Харківської області відносно обвинуваченого гр. ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 1, 15 ч.2, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

Прокурор в судовому засіданні 11.10.2023 року усно заявив суду клопотання та надав його письмово про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб відносно обвинуваченого, яке належним чином вручене обвинуваченому та його захиснику, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. В зв`зку з чим заперечив клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного на заходу на більш м`який не пов`язаний із позбавленням волі цілодобовий домашній арешт, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений заперечив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою з підстав, викладення прокурором неправдивих даних щодо його соціальних зв`язків і наявності існуючих ризиків та, що він має захворювання нирок і йому не надається лікування в умовах Полтавського СІЗО та злочини вчиняв заради своїх 2-х неповнолітніх дітей з метою забезпечення їх існування, тому прохав змінити застосований запобіжний захід на інший не пов`язаний із позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання його матері. Оскільки через неможливість забезпечення явки в засідання свідків та потерпілих у справі, то він безпідставно тримається під вартою, тому буде з цього приводу звертатися до ЄСПЛ та оскаржувати ухвали суду.

Захисник заперечив клопотання прокурора із підстав не підтвердження існування вказаних ним ризиків та підтримав клопотання обвинуваченого про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання матері останнього. Вважає, що останній по тим епізодам, де визнає вину, то він вчинив не тяжкі кримінальні правопорушення, тому перебування його під вартою суттєво обмежує права обвинуваченого на свободу та медичне забезпечення відповідно до вимог діючого законодавства та практики ЄСПЛ. Також, вважає, що прокурор умисно не забезпечує в засідання сторін у провадженні з метою затягування розгляду справи, тому його чергове клопотання вважає не забезпеченням належної поведінки обвинуваченого, а як незаконне позбавлення його волі.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Так, відносно гр. ОСОБА_5 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено ухвалами суддів Полтавського районного суду Полтавської області та строк дії якого закінчується 15.10.2023 року, однак судове провадження по даній справі не можливо закінчити через об`єктивну неможливість забезпечення прокурором явки учасників процесу і в зв`язку з цим потребує певного часу для забезпечення сторін і розгляду справи та спочатку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту відповідно до п.п. «с» п. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі «Ладент протии Польщі» ( Ladent v. Poland ), а тому тримання обвинувачених під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості ( п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 ), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

З урахуванням особи гр. ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні ряду тяжких кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, інкриміновано йому ряд кримінальних правопорушень, що свідчить про його системний характер протиправної поведінки та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, незважаючи на невідворотність покарання, має не зняту та не погашену судимість, хоч і має соціальні зв`язки на які вказує, не має постійного місця проживання, ніде не працює, тобто не має легальних джерел доходу, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він обвинувачується, у суду є обгрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі він може незаконно впливати на свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому ризики визначені ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.

Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі. Будь-яких доказів щодо умисного затягування справи слуханням з боку прокурора або умисного незаконного позбавлення волі обвинуваченого судом не встановлено, враховуючи в країна діє воєнний стан та люди мігрують як в межах країни так і за її межі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обгрунтоване з огляду на стадію розгляду справи та того, що обставини, на які посилається обвинувачений щодо його невинуватості підлягають доведенню саме в ході судового розгляду по суті проовадження, строк тримання під вартою обвинуваченому підлягає задоволенню. В зв`зку з чим у клопотанні обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - слід відмовити.

Інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

На підставі викладеного та керуючись ст. 27, 176, 177, 178, 181 ч.2, 183, 194-197, 201, 369-372, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому гр. ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 ( шістдесят ) днів до 09.12.2023 року.

В задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1