УХВАЛА

9 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 941/766/22

провадження № 51-3815 ск 23

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судове рішення в кримінальному провадженні щодо нього,

установила:

Як убачається зі змісту короткої касаційної скарги, у ній засуджений не погоджуючись із відмовою суду апеляційної інстанції в поновленні строку апеляційного оскарження, порушує питання про перегляд цього рішення у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 3, 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено: 1) судове рішення, що оскаржується; 2) правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 3) вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

При цьому слід мати на увазі, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і уповноважений скасувати чи зміните оспорюване рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, зокрема у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Наведене не було враховано при зверненні до суду касаційної інстанції.

Усупереч законодавчим приписам у поданій короткій скарзі не відображено конкретного судового рішення, яке оскаржується в порядку касаційної процедури; не викладено жодних доводів на обґрунтування незаконності цього рішення й необхідності його скасування на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 399, 412 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.

Крім того, у прохальній частині скарги засудженим не сформульовано вимог до суду касаційної інстанції відповідно до ст. 436 КПК (повноваження суду за наслідками розгляду касаційної скарги).

Також до касаційної скарги не додано копії судового рішення, яке оскаржується, як це передбачено ч. 5 ст. 427 вказаного Кодексу.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

У разі необхідності отримання правової допомоги для складання касаційної скарги засуджений може звернутися до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судове рішення в кримінальному провадженні щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3