У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2482/22

№ 1-кп/183/530/24

17 січня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000069 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, учасника бойових дій, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

09 травня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №131 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 призначено на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення, 3 стрілецького взводу, 1 стрілецької роти, 1 стрілецького батальйону військової частини та зараховано на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців певні обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів у Збройних Силах України визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 (надалі - Інструкція).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.4, 2.15, 2.16, 2.22 цієї ж Інструкції, у підрозділах військової частини облік стрілецької зброї та боєприпасів ведеться за книгою видачі зброї та боєприпасів, книгою обліку за номерами і закріплення озброєння та техніки, книгою обліку озброєння та техніки за номерами і технічним станом, відомістю закріплення зброї за особовим складом.

У підрозділах військової частини стрілецька зброя та боєприпаси до неї, у тому числі спортивна та навчальна, зберігаються в кімнаті для зберігання зброї з порядку, передбаченому статтями 144-151 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Стрілецька зброя (у тому числі спортивна і навчальна) закріплюється за службовцями рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців, у яких штатна зброя - пістолет) під особистий підпис у закріплення зброї за особовим складом. Стрілецька зброя та боєприпаси особовому складу для навчання, занять, під час заступання у варту, з також для чищення видаються під особистий підпис.

Відповідно до п. 2 зазначеної Інструкції, військовослужбовці під час ведення бойових дій отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Отже, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Солдат ОСОБА_3 під час поводження зі зброєю, повинен був зберігати при собі видану йому зброю та бойові припаси та вчиняти всі необхідні дії, які унеможливлювали її втрату чи викрадення.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок зберігання зброї та відповідальність, яка передбачена за його порушення, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, за солдатом ОСОБА_3 , згідно із відомістю закріплення зброї за особовим складом 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової істини НОМЕР_2 закріплено зброю, а саме: 5,45 мм автомат АК-74 з № НОМЕР_3 .

Згідно книги видачі зброї та боєприпасів підрозділам 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , 18 травня 2022 року солдат ОСОБА_3 отримав для службового користування закріплену за ним зброю, а саме: 5,45 мм автомат АК-74 з серійним № НОМЕР_3 та 5,45 мм. набої у кількості 120 шт. на постійне носіння.

18 травня 2022 року приблизно о 23 годині, солдат ОСОБА_3 , маючи при собі 5,45 мм автомат АК-74 з серійним № НОМЕР_3 та 5,45 мм. набоями у кількості 120 шт. на автомобілі ВАЗ2101 залишив розташування військової істини НОМЕР_2 , яка на той час дислокувалася у смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області направився у бік НОМЕР_4 загальновійськового полігону, що у АДРЕСА_2 . Рухаючись по території НОМЕР_4 загальновійськового полігону, що у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 , виїхав на ґрунтову дорогу та через те, що вказаний автомобіль застряг, 18 травня 2022 року приблизно о 23 год. 50 хв. залишив його.

У подальшому, близько 00 годин 20 хвилин 19 травня 2022 року рухаючись пішки по території НОМЕР_4 загальновійськового полігону, що у АДРЕСА_2 солдат ОСОБА_3 залишив вказану зброю та бойові припаси у лісі, чим допустив їх втрату.

Подальшими проведеними розшуковими заходами встановити знаходження втраченої зброї солдатом ОСОБА_3 не надалось за можливе. Наведена зброя перебувала на обліку військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку із чим, внаслідок втрати зброї завдано збитків державі.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 413 КК України, як як втрата ввіреної для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненій в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Він щиро кається у вчиненому правопорушенні, готовий нести передбачену законом відповідальність за вчинене та добровільно відшкодував вартість втраченої зброї та набоїв.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечує щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, вказавши, що ОСОБА_3 вину визнає, щиро кається в скоєному, відшкодував збитки, також він є учасником бойових дій, вперше вчинив нетяжкий злочин.

Суд, дослідивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , вислухавши обвинуваченого та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та підстави щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, встановив, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ст. 288 КПК України розгляд клопотання здійснюється у присутності сторін кримінального провадження в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 передбачене ч.3 ст. 413 КК України, є кримінальним злочином який віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Суд, відповідно до ст. 66 КК України, при вирішенні справи, приймає до уваги дії обвинуваченої особи, її ставлення - щире каяття у скоєному, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в активній участі у розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, який внутрішньо переконавшись, надавши критичну оцінку своїй протиправній поведінці через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, активно, за власною ініціативою сприяв розкриттю правопорушення, надавав докази і іншу інформацію про свою злочинну діяльність.

Тому судом враховано як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого це щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки згідно п. 1 ч. 1 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину, і такі обставини характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи правопорушника та вчиненого ним діяння, слугують критерієм індивідуалізації покарання.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане в діях ОСОБА_3 проявилося щире каяття.

Обставин, які обтяжують вину ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Оцінюючи поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 суд звертає увагу на те, і бере до уваги факти виконання такою особою процесуальних обов`язків, явки в судові засідання, що не призвело до затягування судового розгляду, що вказує на добросовісну і відповідальну процесуальну поведінку обвинуваченої особи.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про обвинувачену особу, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе шляхом задоволення клопотання обвинуваченого, а кримінальне провадження необхідно закрити.

Суд вважає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_3 провину свою визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, мав належну процесуальну поведінку, як на досудовому розслідуванні так і в суді, висловлює жаль з приводу вчиненого, згідний нести кримінальну відповідальність за вчинене, не притягувався до кримінальної відповідальності, він зробив належні висновки для себе.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував завдану шкоду (підтверджено квитанціями), а також те, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_5 від 20 грудня 2023 року), у зв`язку з чим, на думку суду, встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, враховуючи поведінку ОСОБА_3 - дієве каяття, усвідомлення протиправності вчиненого діяння, висловлювання критичного відношення до своїх дій, зважаючи на характеризуючі дані особи, суд дійшов висновку, що ці фактори істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, по справі встановлені обставини, що пом`якшують покарання настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Таке рішення суду, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення в подальшому кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, оскільки здобуті необхідні та достатні підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст. ст. 285-288, 392-395 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , яке підтримав прокурор про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку з дійовим каяттям - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Кримінальне провадження №0000069 від 20 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України - закрити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1