Справа № 442/4382/23
Провадження № 1-кп/442/292/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000110 від 30.04.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніде не зареєстрованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , уродженця м.Трускавець, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що в період часу приблизно з 22.00 год 29 квітня 2023 року до 02.00 год 30 квітня 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості лісового масиву, що на території села Модричі Трускавецької територіальної громади, що на відстані приблизно 1 км від приміщення будівлі Трускавецького лісництва №23в, по вул. Мазепи, в м. Трускавці Львівської області спільно із своєю знайомою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв на ґрунті довготривалих особистих неприязних стосунків, вступив з нею у словесну суперечку, під час якої у нього виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , в цей же період часу приблизно з 22.00 год 29 квітня 2023 року до 02.00 год 30 квітня 2023 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер і наслідки своїх злочинних дій та бажаючи їх настання, переслідуючи мотив, спрямований на протиправне заподіяння шкоди здоров`ю іншої людини, використовуючи підручні знаряддя взяв в свої руки фрагмент дерев`яної гілки та утримуючи її в двох руках, перебуваючи поряд із ОСОБА_8 умисно ногами та дерев`яною гілкою заподіяв їй не менше 10 ударів по різним анатомічним ділянкам тіла, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітки, прямі переломи ребер зліва по середньоключичній лінії з крововиливами в паренхіму легень та лівобічним гемопневматороксом, закритого прямого перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки, забійної рани верхньої третини правого плеча, множинні садна та синці, які відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забійних ран із крововиливами в м`які тканини спини та голови, травматичний субдуральний крововилив, травматичний субарахноїдальний та крововилив в речовину головного мозку як таких, які відносяться до категорії тяжких, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

У результаті отриманих вище вказаних тілесних ушкоджень, незважаючи на вжиті заходи лікарями реанімаційного відділення КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла у реанімаційному відділенні вказаного медичного закладу.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне та протиправне заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Пояснив, що дійсно в ніч з 29 на 30 квітня 2023 року спільно з ОСОБА_8 вживали спиртні напої в лісовому масиві. Під час такого в них виникла словесна суперечка і він почав її бити руками і ногами. Однак він не хотів завдавати таких ударів щоб потерпіла померла. У вчиненому щиро розкаявся. Цивільний позов визнав, пояснив, що в майбутньому відшкодує завдану шкоду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому органом дізнання кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом дізнання правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто як умисне та протиправне заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України увиді позбавлення волі.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 , в якому, з уточненням позовних вимог, просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 403800 грн. моральної шкоди та 17522,07 грн. матеріальної шкоди.

До позовної заяви позивачем додано квитанції про оплату за медикаменти та медичний інвентар, товарний чек про оплату за атрибути для поховання, копію паспорта ОСОБА_7 , Довідку № 132 від 16.05.2023 про те, що ОСОБА_7 займався похованням ОСОБА_9 за власні кошти, Свідоцтво про поховання ОСОБА_9 від 10.05.2023, Свідоцтво про народження ОСОБА_7 серія НОМЕР_1 , Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , Посмертний екіприз медичної карти ОСОБА_8 № НОМЕР_3 .

Таким чином, вказаним злочином ОСОБА_7 заподіяно матеріальної шкоди на суму 17522,07 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди потерпілому у заявленому розмірі та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_4 та завданою потерпілим матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілому збитків, суд дійшов висновку, що є усі підстави для задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Також суд враховує ту обставину, що цивільний позов цивільним відповідачем визнано в повному обсязі, що є також підставою для задоволення такого.

Потерпілий також просить стягнути з обвинуваченого 403800 гривень моральної шкоди.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди мотивує тим, що незаконними діями ОСОБА_4 завдано сильного руйнівного фізичного болю, моральних переживань, що призвело до погіршення життєдіяльності та зниження добробуту.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом.

Отже, заявлені вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 403800 гривень підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; порушенні стосунків з оточуючими людьми; при настанні інших негативних наслідків. При визначенні моральної шкоди суд з`ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст.23,1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 403800 гривень є такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду потерпілому, і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення злочину.

Витрати на залучення експертів (проведення експертиз) у кримінальному провадженні згідно висновків експертів: №СЕ-19/114-23/8450-БД становлять у сумі 3762,87 гривень, №СЕ-19/114-23/8449-БД становлять у сумі 3762,87 гривень, №СЕ-19/114-23/8451-БД становлять у сумі 8527,26 гривень, а всього 16 053 гривень.

З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме з 12:25год. 30.04.2023, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку за правилами ч.5 ст.72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідає день попереднього ув`язнення.

До вступу вироку в законну силу продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 403800 (чотириста три тисячі вісімсот) гривень моральної шкоди та 17522 (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 07 копійок матеріальної шкоди.

Вирішити долю речових доказів у кримінальному провадженні у відповідності до ст.100 КПК України, а саме:

- куртку вельветову сірого кольору із слідами РБК, джинсові штани синього кольору та зелений пасок із слідами РБК, кросівки з візерунками синього, червоного, сірого та чорного кольорів фірми «PUMA» із слідами РБК, мобільний телефон Samsung, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4 16.06.1975, зв`язку ключів, яка складається з 4 ключів, сумку через плече фірми fashion jinpaidi із слідами РБК повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- РБК з дерев`яної колоди, 3 недопалки, волосся з дерев`яної колоди, фрагмент зламаного дерева, 3 змиви із автомобіля; 3 ПЛС із слідами рук знищити;

- CD диск з відеозаписом з камер відеоспостереження встановлення маршруту руху ОСОБА_4 , DVD диск з відеозаписами з нагрудних камер працівників СРПП, CD диск з копією аудіозапису телефонного дзвінка, який надійшов на спецлінію відділу служби «102» 30.04.2023, CD диск з електронною інформацією, а саме записом дзвінка який надійшов спецлінію відділу служби «103» та завірену копію карти виїзду ШМД №61 на 2 арк залишити при матеріалах судової справи;

- мобільний телефон Redmi M2101K6G із чохлом чорного та червоного кольору повернути свідку ОСОБА_10 ;

- медичну карту стаціонарного хворого №04509 на ім`я ОСОБА_8 прошиту та пронумеровану на 77 арк. повернути до КНП «Дрогобицька міська лікарня №1»;

- жіночі спортивні кросівки синього кольору та шкарпетки чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення експертизи №СЕ-19/114-23/8450-БД у сумі 3762,87 гривень, експертизи №СЕ-19/114-23/8449-БД у сумі 3762,87 гривень, експертизи №СЕ-19/114-23/8451-БД у сумі 8527,26 гривень, всього на суму 16 053 гривень на користь держави, в особі Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 02.05.2023 на змив РБК з дерев`яної колоди, 3 недопалки, волосся з дерев`яної колоди, фрагмент зламаного дерева.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 02.05.2023 на куртку вельветову сірого кольору із слідами РБК, джинсові штани синього кольору та зелений пасок із слідами РБК, кросівки з візерунками синього, червоного, сірого та чорного кольорів фірми «PUMA» із слідами РБК, мобільний телефон Samsung, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звязку ключів, яка складається з 4 ключів, сумку через плече фірми fashion jinpaidi із слідами РБК.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 02.05.2023 на 3 змиви із автомобіля; 3 ПЛС із слідами рук; мобільний телефон Redmi M2101K6G із чохлом чорного та червоного кольору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1