Справа № 462/2020/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1139/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України, -

встановила:

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання - 07.11.2018 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено в силі до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2018 р. - скасовано (а.с. 123 Том №1).

Згідно вироку, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 23.04.2012 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 07.11.2018 р. приблизно о 01:30, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , до якого згідно із ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.05.2019 року застосовано примусові заходи медичного характеру, перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту, що на площі Двірцевій, 1 у м. Львові, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_11 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відкрито заволоділи його майном, а саме: кросівками марки "Splinter" вартістю 500 грн, десятьма пачками сигарет марки "PHILIP MORRIS" вартістю 30 грн кожна, однією купюрою номіналом 100 доларів США, офіційний курс якого станом на 07.11.2018 року становить 27,95 гривень (2795 гривень), 90 польськими злотими, офіційний курс яких станом на 07.11.2018 року становив 7,4 гривень (666 гривень), чим завдали шкоду потерпілому в сумі 4261 грн.

На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просить вирок Залізничного районного суду м.Львова від 04.10.2023 стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_10 , до якого застосовані примусові заходи медичного характеру, та зазначити, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального процесуального закону, покликається у вироку на вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , до якого згідно із ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22.05.2019 застосовано примусові заходи медичного характеру, а відтак обвинувальний вирок стосовно останнього за вказаним фактом судом не ухвалено.

Звертає увагу, що суд першої інстанції неправомірно зазначив у вироку прізвище, ім`я та по батькові особи, яка не визнана судом винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд повинен був зазначити, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, виходячи із наступного.

Висновок суду про винуватість у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено порушення вимог п.3 ч.3 ст. 409 КК України, згідно якого, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до положень ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Ч.1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Проаналізувавши вищенаведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд у своєму рішенні не може використовувати формулювання, які б вказували на винуватість осіб, вина яких вироком суду не встановлена.

Відтак, на думку колегії суддів, місцевий суд безпідставно зазначив у мотивувальній частині вироку прізвище та ініціали особи, а саме ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки матеріали відносно такого виділено в окреме провадження, до ОСОБА_10 застосовано примусові заходи медичного характеру, тим самим, наперед вирішивши питання про доведеність його вини, чим порушив принцип презумпції невинуватості, а тому вирок в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задоволити частково, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання про те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_10 ..

Зазначити, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4