Справа № 545/3933/23
Провадження № 1-в/545/15/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

адвоката: ОСОБА_4

засудженої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відеоконференції клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що засуджена сумлінною поведінкою довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджена, адвокат та представник колонії клопотання підтримали, просили його задовольнити. Адвокат звернув увагу на ту обставину що п`ять стягнень були застосовані до підзахисної під час її перебування в СІЗО та на даний час вони погашені а отже остання має два заохочення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджена не довела своє виправлення.

Врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

ОСОБА_5 засуджена 26.05.2021 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.115 ч.1, 72 ч.5 КК України до 12 років позбавлення волі. Зараховано час попереднього ув`язнення з 13.06.2017 року по дату набрання вироком законної сили зараховано 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується незадовільно, мала 7 стягнень, які погашені в установленому законом порядку та 2 заохочення. Працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді №15, працівником з ручних робіт.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 неодноразово, а саме чотири рази судима, протягом строку відбуття покарання мала лише 2 заохочення, проте має 5 стягнень, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженої ОСОБА_5 є те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, однак засуджена за весь час відбування покарання має два заохочення, які передують поданню заяви та п`ять стягнень, характеризується посередньо, заохочувалась в період часу, що передує настанню права на умовно-дострокове звільнення.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в клопотанні, дослідивши матеріали особової справи засудженої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що за весь час відбування покарання засуджена не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджена не досягла необхідного ступеня виправлення та не довела своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1