Справа № 461/288/23
Провадження № 1-кп/461/301/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року м. Львів.

Колегія суддів Галицького районного суду м. Львова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 20.09.2018 Яворівський районним судом міста Львова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження Галицького районного суду м.Львова надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

02.10.2023 року в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів. В клопотанні прокурор зазначив про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, перелічивши останні. Також прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. Даними обставинами прокурор мотивував існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема навів докази того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити подане ним клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник погодився з думкою обвинуваченого.

Заслухавши учасників кримінального провадження суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 перевірена суддею під час обрання останнім запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В суду є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме за п.13 ч.2 ст.115 КК України. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.

В ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки останній офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, відсутні особи на його утримані. Останній зареєстрований в центрі обліку та нічного перебування бездомних осіб, що свідчить про відстність в ОСОБА_6 свого будинку, квартири, кімнати, яке він може використовувати для проживання, перебування і в якому може бути зареєстрований. Також суд враховує тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_6 виним у вчиненні злочину, який передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі.

Ризик переховування обвинуваченого від суду не може бути усунутий у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

Крім цього, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується, тим що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків шляхом їх переконання, залякування чи схиляння до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями останніх. З урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 .

Крім цього, ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, підтверджується, тим що в обвинуваченого ОСОБА_6 наявні судимості, в тому числі за умисне вбивство. Він обвинувачується у вчиненні ним злочину після відбуття покарання за попередніми судимостями та під час виконання покарання за останнім вироком. Це свідчить про можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а також про ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, передбачений п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Сукупність вищеперелічених відомостей про обвинуваченого є вагомою для підтвердження можливого ризику переховування обвинуваченого від суду, ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Вищевказані ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладених ризиків, які існують, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.

Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» до 01.12.2023 року, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3