УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000429 від 07.06.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000429 від 07.06.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000429 від 27 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному вказаному провадженні здійснюється прокурорами Київської міської прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 2020 року по

2021 рік, невстановлені слідством особи, шахрайським шляхом заволоділи квартирою у Київській області громадянина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в особливо великих розмірах, чим завдали матеріальної шкоди.

Прокурор у клопотанні зазначає, що під час перевірки Державних реєстрів прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_6 , відчужила для себе у власність після встановлених фактів смерті братів Котовичів дві квартири, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , на підставі завідомо підроблених документів, а саме договорів дарування.

Згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно договір дарування на квартиру АДРЕСА_2 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 29.09.2009, реєстровий номер у реєстрі нотаріальних дій 1378 від 29.09.2009, обдарованою згідно договору дарування квартири виявилася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , УНЗР: НОМЕР_2 .

Згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно, 24.07.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , здійснила реєстрацію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , між продавцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покупцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до даного посвідченого правочину ОСОБА_9 стала власницею квартири, про що у Державному реєстрі нотаріальних дій є відомості про право власності у графі власник.

31 травня 2023 року за вих. СУ № 12799/125/23/2-2023 надіслано запит до комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської ради Київської області» з приводу об`єкту нерухомого майна що за адресою: АДРЕСА_3 та хто з фізичних або юридичних осіб звертався до ввіреного підприємства з приводу вище вказаного об`єкту нерухомого майна.

18 липня 2023 року за вих. СУ № 16990/125/23/2-2023 надіслано запит до Київського державного нотаріального архіву щодо того чи передавався до Київського державного нотаріального архіву приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 договір дарування квартири серія та номер: 1378 від 29.09.2009, відповідно до якого ОСОБА_6 стала власником квартири АДРЕСА_2 та якщо передавався повідомте коли саме (число, місяць, рік) та які саме до даного правочину були долучені копії документів.

25 липня 2023 року вих. № 3136/01-21 на № 16990/12523/2-2023 від 18.07.2023 отримано листа з Державного нотаріального архіву у м. Києві, щодо нотаріального бланку, який посвідчував договір дарування квартири АДРЕСА_2 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 та згідно якого встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 передала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву за 2008-2010 роки.У справі № 02-27 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій», том № 2 ОСОБА_7 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, під зазначеним реєстровим номером в зазначену дату не посвідчувався договір дарування квартири, нотаріальна дія під указаним реєстровим номером вчинялась 29.07.2009 року. Також повідомляємо, що в справі № 02-03 «Договори відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчувались» приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 міститься договір купівлі-продажу квартири від 29 липня 2009 року за реєстровими № 1378 та документи, на підставі яких він був посвідчений. Враховуючи вищевикладене повідомляємо, що Київський державний нотаріальний архів зможе надати копію вищевказаного договору та документів, на підставі яких він був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 лише після отримання ухвали суду про витребування копій цих документів.

25 липня 2023 року за вхідним СУ № 9478 на запит від 31.05.2023 за вих. СУ № 12799/125/23/2-2023 комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» надає копії матеріалів інвентаризаційної справи № 632 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, повідомляє, що 20.04.2021 до БТІ для отримання інформаційної довідки звертався ОСОБА_10 (замовлення № СФ-000000715). Ним було подано запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 02.12.2020 № 184/01-16/2020 щодо надання інформації про реєстрацію права власності. Відповідно до замовлення виготовлена довідка від 21.04.2021 № 649. Інформація щодо особистого звернення для реєстрації права власності ОСОБА_12 відсутня.

01 серпня 2023 року за вих. № 100/01-16 на лист СУ ГУНП у м. Києві від26 липня 2023 року за вих. СУ № 17731/125/23/2-2023, що надійшов на адресу нотаріуса, у зв`язку з кримінальним провадженням № 0000429 від 27 березня 2023 року, приватний нотаріус КМНО ОСОБА_8 повідомляє наступне, що 24 липня 2021 року нею, приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 , після ретельних перевірок (встановлених чинними нормами законодавства України для такого виду правочину), а також, враховуючи той факт, що станом на 11:07:36 24.07.2021 були відсутні будь-які обмеження/обтяження щодо об`єкта нерухомості квартири АДРЕСА_2 , а також з урахуванням наданих сторонами правочину оригіналів документів, що свідчать про набуття права власності, було посвідчено договір між громадянами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) продавець та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) покупець, щодо купівлі-продажу зазначеного вище об`єкта нерухомого майна. Договір зареєстровано в реєстрі за № 235. Вказана квартира належала продавцю на праві власності відповідно на підставі: Договору дарування квартири, посвідченого 29 вересня 2009 року ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1378. Право власності продавця на квартиру зареєстрованого ОСОБА_13 , державним реєстратором Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 14 червня 2021 року: реєстраційний номер об`єкта: 224, № запису про право власності 42479672, (витяг з ДРРП: 261355478 від 14.06.2021 року). Враховуючи той факт, що реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на вказану квартиру здійснював ОСОБА_13 , державний реєстратор Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, то надати для ознайомлення реєстраційну справу до об`єкта нерухомого майна № 224 не вбачається можливим. Приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 надано копію договору купівлі-продажу квартири, що зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 235 від 24.07.2021 та копій супутніх документів на підставі яких договір купівлі-продажу квартири було посвідчено.

31 липня 2023 року за вих. СУ №18189/125/23/2-2023 направлено запит до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області стосовно державного реєстратора ОСОБА_13 , який здійснював реєстрацію в Державному реєстрі речових прав квартири АДРЕСА_2 . 07 серпня 2023 року за вих. № 10-03/1821 отримано лист з Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області в якому зазначено, що станом на момент отримання вище вказаного запиту ОСОБА_13 не є працівником Борщагівської сільської ради та з огляду на таке, у сільській раді відсутня інформація стосовно робочого місця та/або контактних даних ОСОБА_13 . Крім того, у сільській раді відсутня передбачена чинним законодавством можливість надання копій документів, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація.

27 вересня 2023 року у період часу з 12 години 10 хвилин по 12 годину

30 хвилин проведено тимчасовий доступ до речей та документів у Державному підприємстві «Національні інформаційні системи», на підставі ухвали Шевченківського районного суду від 15.08.2023 (справа № 761/28379/23 провадження № 1-кс/761/18478/2023) щодо відомостей про виконані дії в Єдиних реєстрах по квартирі АДРЕСА_2 .

У клопотанні прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування виникли всі підстави вважати, що укладання правочину, а саме договору купівлі-продажу № 235 виданого 24.07.2021, де предметом виступає квартира АДРЕСА_2 , укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , відбувся на підставі підроблених документів, в результаті чого особа, що назвалась ОСОБА_6 шахрайським шляхом набула на підставі договорів дарування квартири АДРЕСА_4 від 29.07.2009 права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, після чого відчужила його ОСОБА_9 .

Аналізуючи матеріали кримінального провадження в їх сукупності, у слідства є всі підстави вважати, що ОСОБА_9 може бути добросовісним покупцем вказаного об`єкту нерухомого майна, однак слідство не виключає того, що дана особа може бути пов`язаною з особами, які шахрайським шляхом на підставі підроблених документів оформили вище вказаний об`єкт нерухомого майна.

На думку слідства всі вище перелічені факти дають всі підстави вважати, що невстановленими особами за попередньою змовою, здійснено шахрайське заволодіння об`єктом нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , за допомогою підроблених документів, з метою подальшої реалізації вказаного майна та отримання грошових коштів добросовісних покупців.

Постановою слідчого від 02.10.2023 у даному кримінальному провадженні вищезазначене нерухоме майно у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених та просив задовольнити.

З огляду на обставини викладені у клопотанні, його розгляд здійснюється без виклику володільця майна відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, якою визначено можливість розгляду клопотання прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання, додані на його обґрунтування матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000429 від 27 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному вказаному провадженні здійснюється прокурорами Київської міської прокуратури.

04.10.2023 постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_14 , об`єктом нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 31, 1 кв.м, визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Як на мету накладення арешту прокурор посилається на необхідність збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з цим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчою суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення клопотання та накладення арешту із забороною розпоряджання вказаним майном.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:224, із забороною розпоряджання вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША