У Х В А Л А

щодо вирішення клопотання про недопустимість доказів

Справа №348/326/22

Провадження № 1-кп/348/68/24

16 січня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у ході судового розгляду у судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінального провадження № 0000899, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.11.2019 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_5 , захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

встановив:

стороною захисту подано клопотання, відповідно до якого захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просить визнати очевидно недопустимими доказами: протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії з використанням технічних засобів фіксації - аудіо-, відео- контроль особи від 14.05.2020, протокол огляду оптичного носія інформації від 07.12.2020 та доданих до них стенограми із аудіофайлу "200121_154127_002308.wav" і фототаблицю із відеофайлу "200121_1542.avі", оскільки такі докази отримані з істотним порушенням права на захист, без роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_4 його права відмовитися від дачі показань та не відповідати на запитання.

Прокурор просив відмовити у задоволенні такого клопотання та надати оцінку вказаним доказам у ході ухвалення вироку у нарадчій кімнаті.

Інші учасники проти задоволення клопотання не заперечували.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Слід зазначити, що у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах: Балицький проти України, Шабельник проти України, Нечипорук і Йонкало проти України, Суд наголосив щодо недопустимості використання доказів, отриманих із порушенням права на мовчання та свободи від самовикриття, які лежать у основі поняття справедливого судового розгляду.

Судом встановлено, що докази щодо яких подано клопотання стосуються інформації, яку надав ОСОБА_4 двом працівникам поліції у приміщенні службового кабінету Надвірнянського ВП ГУНП.

Допит це слідча дія, що провадиться шляхом опитування особи з метою одержання даних щодо обставин, які підлягають доказуванню, а також для отримання іншої інформації, яка має доказове чи інше значення для кримінального провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 224 КПК України визначено, що перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту.

При цьому кримінальним процесуальним законом визначено, що в ході допиту підозрюваного у ході кримінального провадження щодо особливо тяжких злочинів присутність захисника є обов`язковою. Крім цього, такій особи слід роз`яснити ст.63 Конституції України, відповідно до якої особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе.

У свою чергу негласні слідчі (розшукові) дії це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт і методи проведення яких не підлягають розголошенню, спрямовані на збирання, перевірку чи дослідження фактичних даних у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться у разі крайньої необхідності, коли відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати іншим способом.

Негласні слідчі (розшукові) дії, які, за визначенням законодавця, є видами втручання в приватне спілкування, мають характер обмеження широкого права недоторканості особистого життя, забезпечення якого належить до принципів кримінального процесу. Підстави проведення негласних слідчих (розшукових) дій визначено в ст. 246 КПК України.

Тому суд погоджується з позицією сторони захисту про те, що в ході проведення слідчої (розшукової) дії органом досудового розслідування фактично проводився саме допит особи ( ОСОБА_4 ), а не втручання в приватне життя цієї особи. При цьому ОСОБА_4 не було роз`яснено його право на захист, а також не було повідомлено про те, що він має право не свідчити проти себе.

За таких обставин, суд доходить висновку, що протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії з використанням технічних засобів фіксації - аудіо-, відео- контроль особи від 14.05.2020, протокол огляду оптичного носія інформації від 07.12.2020 та доданих до них стенограми із аудіофайлу "200121_154127_002308.wav" і фототаблицю із відеофайлу "200121_1542.avі" є очевидно недопустимими доказами, оскільки отримані з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме: з порушенням права на захист та у ході отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання.

Враховуючи вищенаведене, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 87, 89 КПК України, суд,

постановив:

клопотання задовольнити.

Визнати очевидно недопустимими докази: протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії з використанням технічних засобів фіксації - аудіо-, відео- контроль особи від 14.05.2020, протокол огляду оптичного носія інформації від 07.12.2020 та доданих до них стенограми із аудіофайлу "200121_154127_002308.wav" і фототаблицю із відеофайлу "200121_1542.avі".

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1