Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/612/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 23.03.2017 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 був засуджений за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 03 років позбавлення волі, за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 01 року обмеження волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 03 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 02 роки. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було залишено без змін до набрання вироком законної сили. Також, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 обраний 22.09.2015 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська запобіжний захід щодо ОСОБА_7 продовжено по 21.12.2015. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2017 вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 залишено без змін. Крім того, 23.03.2017 ОСОБА_7 знов був засуджений Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. Вказаним вироком зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07.06.2016 по 23.03.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2019 року, ОСОБА_7 згідно Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, зараховано у строк покарання термін перебування під вартою з 23.03.2017 по 13.02.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Отже, вказаний засудженим період з 22.09.2015 по 21.12.2015, не підлягає зарахуванню за правилами ч.5 ст.72 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою зарахувати у строк попереднього ув`язнення період перебування засудженого під вартою з 22.09.2015 по 21.12.2015 за правилами ч.5 ст.72 КК України, мотивуючи тим, що положення про правила призначення покарань та зарахування попереднього ув`язнення, закріпленні у ст.72 КК України є нормами матеріального, а не процесуального права. Так, він був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за сукупністю вироків, часткою приєднано невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015, у вигляді одного року позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді одинадцять років позбавлення волі. Таким чином, оскільки приєднано частину не відбутого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 у вигляді одного року реального позбавлення волі, то вважав за необхідне звернутися з даним клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення за період з 22 вересня 2015 року по 21 грудня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарг та, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 5 статті 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, що діяла до 20 червня 2017 року, було передбачено зарахування попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно правової позиції, що міститься в ухвалі Великої Палати Верховного суду України, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Як встановлено із матеріалів справи, ухвалою Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 22.09.2015 до підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0002855 за попередньою кваліфікацією ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 22.09.2015 по 21.11.2015.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 ОСОБА_7 було засуджено у даному кримінальному провадженні №0002855 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та призначено йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою даним вироком залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2017 вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 щодо останнього залишено без зміни.

Крім того, 23.03.2017 ОСОБА_7 знов був засуджений Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 12 років. Вказаним вироком зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 07.06.2016 по 23.03.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2019, згідно Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, зараховано у строк покарання термін перебування під вартою з 23.03.2017 по 13.02.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного суду України від 21.01.2020 вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2017 змінено та ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.152, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років. Верховним судом України під час винесення постанови від 21.01.2020 щодо ОСОБА_7 , при визначені йому покарання, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015.

При цьому, колегією суддів враховується, що за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2017 остаточне покарання ОСОБА_7 призначалось за правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання саме невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, враховуючи, що засудженому ОСОБА_7 остаточне покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2017 призначалось за правилами ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, а не шляхом повного складання, колегія суддів приходить до висновку про неможливість зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 у строк покарання за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Відтак, апеляційний суд зауважує, що період перебування ОСОБА_7 під вартою у кримінальному провадженні №0002855, з 22.09.2015 по 21.12.2015 було враховановироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2017, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_7 було застосовано принцип часткового складання покарання за правилами ст.71 КК України, приєднано невідбуте покарання, тобто із покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 у виді позбавлення волі строком 3 роки, враховано відбуту частину покарання у виді 3 місяців та приєднано невідбуте покарання не 2 роки 9 місяців, а 1 рік позбавлення волі.

Таким чином, посилання засудженого в апеляційній скарзі на необхідність зарахування йому строк попереднього ув`язнення до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі через те, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 його було засуджено за вчинення злочину до 20.06.2017 року, а потім даний вирок частково було враховано за сукупністю наступним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2017, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Тому посилання засудженого про необхідність зарахування засудженому ОСОБА_7 терміну попереднього ув`язнення в строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22.09.2015 по 21.12.2015, тобто строку в межах іншого кримінального провадження, то вони не узгоджуються з положеннями ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у суду були відсутні правові підстави для зарахування у строк покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що ухвала Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2023 є законною та обґрунтованою, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для її скасування чи зміни відсутні.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухвали стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2023 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: