Житомирський апеляційний суд
Справа №296/120/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 01 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 01 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, що підтверджується зібраними доказами, а ризики, передбачені п. 1, 2, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Стверджує, що вказана підозра є необґрунтованою і не підтверджена належними та допустимими доказами, отриманими в порядку та спосіб передбачений КПК України.

Вказує, що з 02 січня 2024 року по 05 січня 2024 року підозрюваний ОСОБА_6 не порушив жодного разу обов`язків визначених у КПК України, а також за відсутності будь-якого запобіжного заходу продовжив дотримуватись своїх обов`язків передбачених ст. 42 КПК України. За вказаний тривалий період часу він не вчинив жодного кримінального, чи адміністративного правопорушення.

Зазначає, що місце свого проживання підозрюваний не змінював, з іншими підозрюваними та свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні не спілкується.

На його переконання, ризики, передбачені п. 1, 2, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджені матеріалами справи і є припущеннями слідчого.

Наголошує на тому, що ОСОБА_6 раніше не судимий.

Також, зазначає, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід позбавить його реальної можливості працювати, отримувати дохід та утримати себе.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, зокрема обґрунтованість підозри підтверджується: протокол аудіоконтролю особи № 6486т/55/105-2023 від 06.12.2023 відносно ОСОБА_9 ; протокол аудіоконтролю особи № 6487т/55/105-2023 від 06.12.2023 відносно ОСОБА_10 ; протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_11 від 16.11.2023;протокол проведення спеціального слідчого експерименту від 16.11.2023;висновком судового експерта № 1508 від 31.08.2023;висновком судового експерта № 2183 від 29.12.2023;протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 5149/55/105-2023 від 15.09.2023, відносно ОСОБА_9 ; протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 5981/55/105-2023 від 06.11.2023, відносно ОСОБА_9 ; протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 6488/55/105-2023 від 06.12.2023, відносно ОСОБА_12 ; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину № 5373/24 від 18.12.2023, відповідно до якого 18.10.2023 ОСОБА_11 , в ході зустрічі передав ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 частину грошових коштів в сумі 80 000 грн.; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 26.12.2023;протоколом ОТЗ № 4773т від 23.08.2023 відносно ОСОБА_9 ; протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 6493/55/105-2023 від 06.12.2023, відносно ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 06.11.2023;протоколом аудіоконтролю особи № 6494/55/1052-2023 від 06.12.2023 відносно ОСОБА_14 ; протоколом ОТЗ № 4515/55-105-2023 від 07.08.2023, відносно ОСОБА_15 ; протоколом аудіоконтролю особи № 6767/55/1052-2023 від 18.12.2023 відносно ОСОБА_14 .

З сукупності цих даних вбачається, що ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення умисного особливо тяжкого злочину поєднаного з насильством небезпечного для життя чи здоров`я, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, оскільки він був присутній при передачі коштів потерпілим 18.10.2023 р. та 02.01.2024 р., з зафіксованих розмов вбачається, що він зустрічав потерпілого, був активним співрозмовником, вказував про грошові кошти, які той повинен віддати, а які з нього списують, тощо.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а також ризик знищити, сховати, спотворити речові докази, які органом досудового розслідування наразі встановлюється; може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження для зміни (відмови) від показів останніх; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинив з корисливих мотивів, будучи військовослужбовцем та має офіційний дохід, проте ймовірно вчинення злочинів проти власності були його основним джерелом доходу, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі засудження, характеру, обставин злочину, що йому інкримінується вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого як домашній арешт.

Разом тим, апеляційний суд бере до уваги те, що на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України.

Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи захисника, що застосований до підозрюваного запобіжний захід позбавить підозрюваного реальної можливості працювати та утримувати себе, не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки наявність офіційного джерела доходу не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 331, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 01 березня 2024 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: