У Х В А Л А

"18" січня 2024 р. Справа153/88/24

Провадження1-кс/153/31/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської

окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5

слідчого ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП

у Вінницькій області - ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Клопотання мотивовано наступним: 16 січня 2024 року ОСОБА_4 знаходився в гостях у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , де спільно із останньою розпивали алкогольні напої. Цього ж дня, приблизно о 11.10 год. ОСОБА_4 , виходячи на вулицю, помітив на ліжку в одній із кімнат будинку мобільний телефон «Xiomi Redmi Note 8T», із картою пам`яті microCD «Kingston CANVAS Select Plus», об`ємом 32 Гб, що належить ОСОБА_9 , який був приєднаний до зарядного пристрою, після чого у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізовуючи зазначений злочинний намір та керуючись жагою наживи, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 з 26.03.2022 строком на 30 діб, № 259/2022 від 18.04.2022 з 25.04.2022 строком на 30 діб, № 341/2022 від 17.05.2022 з 25.05.2022 строком на 90 діб, № 573/2022 від 12.08.2022 з 23.08.2022 строком на 90 діб, № 757/2022 від 07.11.2022 з 21.11.2022 строком на 90 діб, № 58/2023 від 06.02.2023 з 19.02.2023 строком на 90 діб, № 254/2023 від 01.05.2023 з 20.05.2023 строком на 90 діб, № 451/2023 від 26.07.2023 з 18.08.2023 строком на 90 діб, № 734/2023 від 06.11.2023 з 16.11.2023 строком на 90 діб, користуючись тим, що ОСОБА_9 знаходилась в іншій кімнаті будинку, а інших осіб в будинку не було, переконавшись, що він діє таємно та за його діями ніхто не спостерігає, від`єднав вказаний телефон від зарядного пристрою та поклав його собі до кишені куртки, в яку був одягнутий.

В цей час, ОСОБА_9 почула сигнал телефону про від`єднання від зарядного пристрою, зайшла до кімнати, де перебував ОСОБА_4 , та помітивши відсутність її телефону на ліжку, поставила ОСОБА_4 вимогу повернути їй телефон. У відповідь на це ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його протиправні дії було викрито та не бажаючи їх припиняти, заперечив свою причетність до цього та із мобільним телефоном ОСОБА_9 у кишені вийшов із кімнати і покинув будинок потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_9 почала рухатись за ОСОБА_4 та вимагала повернути її майно, але ОСОБА_4 не бажаючи припиняти свої протиправні дії та бажаючи довести до кінця свій намір спрямований на викрадення мобільного телефона ОСОБА_9 , прискорившись уникнув переслідування ОСОБА_9 , місце злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 1500 грн. У подальшому того ж дня через незначний проміжок часу з моменту вчинення злочину, ОСОБА_4 було затримано поліцією та при ньому виявлено вищевказаний мобільний телефон потерпілої.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

16 січня 2024 року о 13 год. 18 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

17 січня 2024 року о 13 год. 02 хв. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину доводиться наступними матеріалами кримінального провадження: заявою ОСОБА_9 від 16.01.2024, про викрадення ОСОБА_4 її мобільного телефону; протоколом огляду місця події по АДРЕСА_2 від 16.01.2024; протоколом затримання та особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 від 16.01.2024, під час якого вилучено мобільний телефон «Xiomi Redmi Note 8T» (ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 ) та карту пам`яті microCD «Kingston CANVAS Select Plus», об`ємом 32 Гб; довідкою про проходження обстеження на предмет алкогольного сп`яніння від 16.01.2024, згідно якої у ОСОБА_4 встановлено алкогольне сп`яніння 0,98 ‰; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 16.01.2024; протоколами допиту свідків від 16.01.2024; протоколом огляду речей від 16.01.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 17.01.2024; протоколом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 17.01.2024.

З матеріалів кримінального провадження слідує наступне: 15 січня 2024 року ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було направлено обвинувальний акт до суду відносно ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. На даний час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину проти власності, а саме передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів. Не має постійного місця проживання, оскільки житло за місцем його реєстрації не придатне для проживання внаслідок пожежі та він проживає на базі, де займається тимчасовими заробітками. Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В зв`язку з викладеним, такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому у слідства є достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж взяття під варту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а саме п.1 (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), п.3 (незаконно впливати на потерпілу, свідків) та п.5 (вчинити інше кримінальне правопорушення).

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів.

У судовому засіданні слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили суд застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід. Підозрюваний ОСОБА_4 заявив про намір вступити до лав Збройних Сил України з метою захисту територіальної цілісності України від збройної агресії російської федерації.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового розгляду матеріали, дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У зв`язку з цим частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; -чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_4 ознак злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Слідчим доведена наявність ризику, передбаченого у статті 177 КПК України, який дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення. Ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу слідчим та прокурором доведені. Проте, суд враховує, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 . Доказів того, що житловий будинок за місцем його реєстрації не придатний для проживання, внаслідок пожежі, суду не надано. ОСОБА_4 за зареєстрованим місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. Посилання слідчого на наявність обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України на розгляді в суді, не є підтвердження вчинення ним злочину, згідно ст.62 Конституції України, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним у застосуванні відносно ОСОБА_4 , тому слідчий суддя має підстави для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Слідчий суддя має підстави з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арештуу певний період доби, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, передбачений ст.181 КПК України.

Даний запобіжний захід забезпечить виконанняОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому підозрюваний не буде позбавлена можливості працювати. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя має підстави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-196, 309, 310, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби із 22:00 години по 06:00 годину, строком на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- Прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на визначений час;

- Не відлучатися із місця проживання АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

Строк дії ухвали два місяці з дня її постановлення, тобто до 18 березня 2024 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Копію ухвали надіслати до ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області для постановки підозрюваного на облік та здійснення за ним контролю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1