Справа № 203/3710/22
Провадження № 1-кп/0203/377/2023
УХВАЛА

іменем України

23 жовтня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 від 11.02.2022, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт. Вказали, що ризики є недоведеними. Також послались на можливість ОСОБА_6 працевлаштуватись, щоб допомагати своїй родині матеріально.

Захисник ОСОБА_4 при вирішенні клопотання прокурора поклався на розсуд суду.

Заслухавши заявлене клопотання, думку учасників провадження щодо нього, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до обвинуваченого застосовано запобіжній захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, який спливає 06 листопада 2023 року.

Суд вважає, що на даний момент ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, враховані при попередньому вирішенні клопотання щодо запобіжного заходу, продовжують існувати.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, ОСОБА_6 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів, одне з яких є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років. При цьому правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, вчинено ним у період іспитового строку, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений, усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованих злочинів, одне з яких є корисливим, не був працевлаштований, законних та стабільних джерел доходів не мав, тому є підстави вважати, що він зможе вчинити інше кримінальне правопорушення задля особистого збагачення, що встановлює наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на існування якого послався прокурор, зазначаючи, що обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на потерпілого, суд зазначає, що вважає, його недоведеним, оскільки потерпілого в судовому засіданні вже допитано, а наявність вказаного ризику існує до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Крім цього, суд зазначає, що бажання обвинуваченого працевлаштуватись не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Також суду не надано будь-яких доказів можливості такого працевлаштування (гарантійний лист працевлаштування, наявність вакантних посад, які б відповідали його освіті, тощо).

Враховуючи наявність вказаних ризиків, з метою захисту суспільного інтересу, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає доцільним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, на 2 місяці.

На думку суду, інший запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 196, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці, тобто до 22 грудня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

-носити електронний засіб контролю;

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на Новомосковський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1