Справа № 304/1807/23 Провадження № 1-кс/304/677/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000226 від 16 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И В:

Повний текст ухвали оголошено учасникам провадження о 08.10 год 08 грудня 2023 року.

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000226 від 16 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії ухвали та розміру застави. Клопотання мотивує тим, що слідчими групи слідчих відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00000226 від 16 серпня 2023 року, щодо ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 121 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 серпня 2023 року близько 19.35 год у групі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з хуліганських спонукань, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, взявши з дому дерев`яні кілки та дерев`яну биту, вище вказаною групою зайшли до дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, нехтуючи встановленим у суспільстві порядком, демонструючи грубу силу та жорстокість, за відсутності будь-яких підстав, безпричинно, нахабно, виражаючись нецензурними словами, почали наносити вищевказаними дерев`яними предметами удари по тілу ОСОБА_7 . На зауваження сторонніх громадян вказана група осіб не реагувала та продовжували вчиняти хуліганські дії, а саме наносити дерев`яними кілками та битою удари по вікнах та дверях будівлі, пошкодивши при цьому віконні та дверні скла, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 та тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Крім цього встановлено, що 07 серпня 2023 року близько 19.40 год ОСОБА_5 у групі з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного проникнення до чужого житла, порушуючи право на його недоторканість, без будь-якого дозволу власника та всупереч його волі, відчинивши хвіртку, потрапили на подвір`я дворогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , належного на праві приватної власності громадянці ОСОБА_8 , де в подальшому, шляхом пошкодження вхідних дверей, зайшли в середину будинку, чим порушили право громадян на недоторканість до житла. Також встановлено, що 07 серпня 2023 року близько 19.40 год ОСОБА_5 у групі із ОСОБА_6 всупереч волі власниці ОСОБА_8 проникли у будинок, а саме до спальної кімнати, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заздалегідь заготовленими дерев`яними кілками, нанесли близько 4 ударів по голові останнього, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: вдавленого перелому кісток склепіння черепа, багатоуламкового перелому кісток основи черепа, субдуральної гематоми, травматичного субарахноїдального крововиливу, масивного геморагічного забою головного мозку, синців на обличчі, двох ран на голові, найбільш ймовірно виникли внаслідок неодноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Після чого, з місця події ОСОБА_7 каретою швидкої допомоги був доставлений до реанімаційного відділення Ужгородської ЦМКЛ, де останній перебував без свідомості та ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Комплекс вищевказаних тілесних ушкоджень кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 . За результатами досудового розслідування та встановлених вищевказаних обставин вчинення кримінальних правопорушень, органом досудового розслідування 29 вересня 2023 року у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, ч. 1 ст. 162 КК України порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла, що порушують недоторканність житла громадян, та ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого. Слідчий зазначає, що на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено та його оголошено у розшук. На думку органу досудового розслідування докази, які зібрані на даному етапі розслідування, в достатній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та достатні для обрання останньому запобіжного заходу, а саме: протоколами огляду будинків АДРЕСА_3 та № 36 за адресами: АДРЕСА_1 ; речовими доками, вилученими дерев`яними кілками та битою на (поверхнях яких виявлено сліди бурого кольору, схожі на кров); протоколами проведення впізнання; протоколами допиту свідків; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 ; протоколами проведення слідчих експериментів з потерпілими; висновками судово-медичних експертиз; висновками молекулярно-генетичних експертиз; висновками товарознавчих експертиз тощо. Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлені та підтверджені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, злочини, які інкримінуються ОСОБА_5 , є тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відомо, що ОСОБА_5 , користуючись паспортом для виїзду за кордон НОМЕР_1 , 11 серпня 2023 року в пункті перетину державного кордону «Лужанка» залишив митну територію України та направився в країни Євросоюзу. На теперішній час відомості щодо в`їзду на територію України відсутні. Враховуючи те, що ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу, під час досудового розслідування та після вчинення злочину покинув територію України, ці обставини можуть вказувати на ризик, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість переховуватись від слідства та суду та намагатись уникнути покарання. Також запобігання спробам незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. Цей ризик обґрунтовано тим, що у даному кримінальному провадженні допитані особи, які дали покази відносно злочинних дій ОСОБА_5 та інших учасників вказаних кримінальних правопорушень. Оцінюючи можливість впливу на свідків, слід виходити із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що утруднить встановлення дійсних обставин справи. З огляду на вищевикладене, вказане обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, що створює ризик перешкоджання кримінальному провадженню. 29 вересня 2023 у зв`язку із відсутністю ОСОБА_5 за місцем реєстрації і проживання та наявною в органу досудового розслідування інформацією про виїзд останнього за кордон, повідомлення про підозру в порядку глави 6 та 11 КПК України вручено його рідному брату ОСОБА_15 . Крім того, неодноразово вживалися заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 шляхом відвідування його за місцем проживання, однак його тривалий час ніхто із сусідів не бачили. Враховуючи викладене, 06 жовтня 2023 року ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук. Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеністю факту перебування особи у міжнародному розшуку, але визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України). Винесення органом досудового розслідування 06 жовтня 2023 року постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, та внесення відомостей про розшук підозрюваного ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань є достатнім для підтвердження факту оголошення особи в міжнародний розшук у розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Частиною першою статті 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Положеннями частини шостої статті 193 КПК України чітко унормовано, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. При цьому, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається (ч. 4 ст. 183 КПК України). На підставі викладеного просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив таке задовольнити, при цьому посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Встановлено, що органом досудового розслідування 29 вересня 2023 року у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, ч. 1 ст. 162 КК України порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до житла, що порушують недоторканність житла громадян, та ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Також встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, про що свідчать зібрані у кримінальному провадженні докази.

Крім цього встановлено, що неодноразово вживалися заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 шляхом відвідування його за місцем проживання, однак його тривалий час ніхто із сусідів не бачили. ОСОБА_5 користуючись паспортом для виїзду за кордон НОМЕР_1 , 11 серпня 22023 року в пункті перетину державного кордону «Лужанка» залишив митну територію України та направився в країни Євросоюзу. На теперішній час відомості щодо в`їзду на територію України відсутні. Враховуючи викладене, 06 жовтня 2023 року ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід задовольнити.

Поряд з цим, винесення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, який перебуває в розшуку, з посиланням на використання каналів МОКП-Інтерпол для доведення факту оголошення міжнародного розшуку особи суперечить вимогам інституцій Генерального секретаріату Інтерполу до публікації оповіщень та циркулярних розшукових повідомлень з метою арешту та подальшої видачі (екстрадиції) розшукуваної особи (лист Комісії з контролю файлів Інтерполу від 17.04.2019 № CCF/109/6.14/c759.19 щодо використання інструментів МОКП-Інтерпол).

При цьому, відповідно до рішення Комісії з контролю файлів Інтерполу, ухваленої на 99 сесії, яка відбувалась у період з 27 лютого до 03 березня 2017 року, дозволи на затримання підозрюваного з метою приводу не є запобіжними заходами, а відповідно і не є ордерами на арешт у розумінні ст. 83.2 (b.ii) Правил МОКП-Інтерпол.

Слідчий суддя наголошує, що нормою 2 ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчого, після затримання підозрюваної особи і не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця здійснення досудового розслідування слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відтак, cлідчим суддею протягом 48 годин з моменту доставки підозрюваного до органу досудового розслідування, у випадку його затримання, буде здійснена перевірка необхідності застосування саме такого запобіжного заходу, а не, зокрема, більш м`якого, що належним чином забезпечить права підозрюваного.

Крім того, враховуючи те, що на даний час вирішується питання саме про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вирішення питання про застосування такого запобіжного заходу буде вирішуватися окремо у випадку його затримання, слідчий суддя, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, не вирішує питання про визначення того чи іншого розміру застави, а також, згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, не визначає дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000226 від 16 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 та ч. 1 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця здійснення досудового розслідування, забезпечити його доставку до Перечинського районного суду Закарпатської області для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1