1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1306/24 1-кс/335/587/2024
03 лютого 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, освіти неповної середньої, одруженого, такого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
03.02.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на таке.
- 2 (дві) літні шини марки «Premiori», розміром 195/65/15 одягнені на диски металеві (п`ятиспицеві), марка невідома.
- шину літню в кількості 1 шт. марки «Premiori», розміром 195/65/15 без диску.
- запасне колесо, яке було прикручене до автомобіля в задній частині знизу, а саме біля вихлопної труби.
Після цього, продовжуючи злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 сховавши викрадені речі на цвинтарі, використовуючи автомобіль «Shevrolet Lacetti» в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , повернулися до того самого гаражу № НОМЕР_1 у кооперативі "Радар" по вул. Єлизавети Щедрович у місті Запоріжжя (координати НОМЕР_2 , 35.1530813) з метою продовження своєї злочинної діяльності, але були затриманні працівниками поліції на місці вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.
02 лютого 2024 року, ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
02 лютого 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 , не оспорюючи обґрунтованість повідомленої йому підозри. проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Пояснив, що він є офіційно працевлаштованим у СКП «Запорізька ритуальна служба» завідувачем цвинтаря, має відповідний стабільний дохід, має стійкі соціальні зв`язки, сім`ю та дитину, має місце проживання, ухилятись від органу досудового розслідування та суду, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення не збирається.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку свого підзахисного.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами: протоколами огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Єлизавети Щедрович, гаражний кооператив «Радар», гараж № НОМЕР_1 , від 02.02.2024; протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_3 , від 02.02.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ;протоколом допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; протоколом затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 02.02.2024.
Зокрема, сукупністю вказаних доказів підтверджується, що ОСОБА_4 був викритий і затриманий безпосередньо на місці вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Крім того, сам підозрюваний станом на час розгляду клопотання фактично визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказаний у клопотанні ризик вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень існує і має високу ступінь вірогідності, що є підставою для взяття підозрюваного під варту.
Так, слідчий суддя враховує, що підозрюваний, попри наявність у нього офіційного працевлаштування і відповідного доходу, і в цілому соціально позитивного способу життя, вдався до протиправного діяння корисливої спрямованості, що вказує на свідоме нехтування ним загальноприйнятими нормами життя в дусі поваги до чужої власності. Крім того, в матеріалах клопотання наявні докази того, що ОСОБА_4 може бути причетним й до інших кримінальних правопорушень, щодо яких тривають оперативно-розшукові і слідчі дії в іншому кримінальному провадженні. Відтак, обґрунтованими є доводи сторони обвинувачення про те, що у разі незастосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, останній може вдатися до вчинення нових кримінальних правопорушень.
Стосовно інших вказаних у клопотанні ризиків слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, слідчий суддя вважає, що тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доказів того, що підозрюваний може ухилятися або переховуватися від органу досудового розслідування, а також що він може вплинути на потерпілого та свідків, стороною обвинувачення фактично не надано.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, станом на час розгляду клопотання не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усунуть ризику, існування якого встановлено суддею.
Разом з цим, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи, що підозрюваний є офіційно працевлаштованим і має офіційний дохід, але водночас наявні відомості, що вказують на його активну і ініціативну роль у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024, що, з одного боку, не буде явно надмірним тягарем для підозрюваного, а з іншого, - зможе забезпечити необхідний запобіжний ефект щодо ризику, яким обумовлено обрання запобіжного заходу.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 03 год 30 хв. 02.02.2024 до 03 год. 30 год. 01.04.2024.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування з підозрюваним, потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , роз`яснити підозрюваному чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 00 хв. 06.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1