ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1498/23 Провадження № 1-кп/636/796/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт кримінальному провадженню № 0000307, внесеному 25.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з середньо-спеціальною освітою, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, неповнолітніх дітей та осіб з інвалідністю на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , 02.01.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, знаходячись у місці тимчасової дислокації підрозділу в районі АДРЕСА_1 , 02.01.2023, самовільно залишив місце служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця солдат ОСОБА_4 в період з 02.01.2023 по 30.03.2023, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі солдат ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням своїх службових обов`язків до 30.03.2023.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, та добровільно розказав про обставини його вчинення, як вони викладені вище, а саме, що з 02.01.2023 по 30.03.2023 умисно залишив місце служби.

Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в самовільному залишенні місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченого та стан його здоров`я, а саме: те, що він раніше несудимий, є громадянином України, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, є військовослужбовцем.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Суд вбачає наявними підстави, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а також щодо того, що ОСОБА_4 має намір продовжити військову службу та захищати Батьківщину, для призначення покарання відповідно до вимог ст. 69 КК України нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 15 від 28.12.1996 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» зазначив, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні застосовується, у випадках коли засуджених можна залишити на військовій службі й виправити в умовах дисциплінарної частини. Цей вид покарання може бути застосований і до військовослужбовців, які вчинили злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, за умови, що суд, враховуючи особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійде висновку про можливість призначення такого покарання.

Суд враховує викладені обставини, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і приходить до висновку про можливість заміни призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, на підставі ч. 1 ст. 62 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів. Такий вид і розмір покарання, відповідає інтересам суспільства, не порушує прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Стосовно ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 31 березня 2023 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 161040,00 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень.

На підставі ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 10 липня 2023 року сума застави була зменшена до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто до 134200,00 (сто тридцять чотири двісті) гривень.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 20.07.2023, платником ОСОБА_5 , сплачено на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, заставу згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 10 липня 2023 року, у розмірі 134200,00 гривень.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 р. № 15 (далі-Порядок) встановлений порядок повернення застави, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заяву особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчену судом копію ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копію платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави останнім не порушувався, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 468-475 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки, із розрахунку 1 (один) день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців відповідає 1 (одному) дня позбавлення волі, в порядку передбаченому п.п. А п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави з покладеними обов`язками залишити без змін, до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками скасувати.

Заставу, визначену за ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 липня 2023 року у розмірі 134200,00 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, внесену 20 липня 2023 року за обвинуваченого ОСОБА_4 заставодавцем ОСОБА_5 на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (згідно квитанції № 0.0..1 від 20.07.2023) - повернути заставодавцю ОСОБА_5 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком суду законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, в порядку виконання вироку суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя