Справа № 444/3502/23
Провадження № 1-кп/444/347/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження № 0000289, відомості про якевнесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2023 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мокротин, Жовківського району, Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, пенсіонерки, українки, громадянки України, раніше не судимої, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 03.11.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 15 липня 2023 року близько 15 години 30 хвилин перебуваючи за фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , що у АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень завдала ОСОБА_6 декілька ударів дерев`яною палицею в різні частини тіла, зокрема в область голови, грудей та рук потерпілої, чим спричинила потерпілій чотири синці та одне садно на голові, сім саден на грудях, одне садно та один синець на лівій руці, один синець на правій руці, багатовідламковий перелом нижньої третини правої ліктевої кістки із незначним зміщенням, що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_3 вчинила умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні пояснила, що між нею, її захисником ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 та її захисником ОСОБА_7 укладено угоду про примирення, відповідно до якої вона визнає, що 15 липня 2023 року близько 15 години 30 хвилин перебуваючи за фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , що у АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту, завдала ОСОБА_6 декілька ударів дерев`яною палицею в різні частини тіла, зокрема в область голови, грудей та рук потерпілої.

Наголосила, що вона примирилася з потерпілою і 29.09.2023 року уклали угоду про примирення, яку просить суд затвердити.

Потерпіла ОСОБА_6 та її захисник в підготовчому судовому засіданні показали, що між ними та обвинуваченою ОСОБА_3 та її захисником укладено угоду про примирення. Просять суд її затвердити.

Суд вважає, що угода про примирення досягнута між обвинуваченою, її захисником та потерпілою і її захисником відповідає вимогам передбаченим ст. 471, 473, 474 КПК України і тому може бути за даною угодою ухвалений вирок.

Так, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 , їх захисникицілком розуміють наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473, 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченої у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, дана угода укладена без застосування насильства, примусу, погроз чи непередбачених обіцянок, вимоги ч. 5 ст. 474 КК України обвинувачений розуміє.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Крім того, суд перевіривши угоду на відповідність вимог КПК України та КК України, прийшов до висновку про відсутність підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, а відтак дана угода про примирення підлягає затвердженню.

Суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані вірно.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 полягає в тому, що вона вчинила умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої і тому суд такі її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу винної, яка не працює, пенсіонерка, раніше не судима, позитивно характеризується, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції статті за якою вона судиться, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 являється особою пенсійного віку, а тому до неї у відповідності до ч. 2 ст. 57 та ч. 3 ст. 61 КК України судом не може бути застосовано покарання у виді виправних робіт чи обмеження волі.

В той же час, суд вважає, що покарання передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у виді позбавлення волі є надто суворим за вчинення даного діяння, і відповідно, не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а відтак, суд приходить до висновку про можливість застосування при обранні покарання обвинуваченій ч. 1 ст. 69 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире розкаяння обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні та її похилий вік, активне сприяння у розкритті злочину, суд приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, слід перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 статті 122 (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, тобто при призначенні покарання застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, а саме призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу, що також учасниками узгоджено в угоді про примирення від 29.09.2023 року.

Долю речового доказу необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 373 , 374, 475 КПК України , суд,-

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 , її захисником ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 , її захисником ОСОБА_5 , укладену 29 вересня 2023 року.

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК Українита, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (пятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесять) грн. 00 коп.

Речові докази, а саме дерев"яну палицю, яка зберігається в камері збереження речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_3 про її обов`язок виконання умов угоди про примирення та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про примирення.

Роз`яснити потерпілій про те, що у разі невиконання угоди про примирення, потерпіла має право звернутися до суду , який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1