Справа № 583/2954/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. Охтирський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000762 від 09.11.2019 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олешня Охтирського району Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 162,ч.1 ст. 125 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_8 09.11.2019 близько 01:30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на площадці 5 поверху багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , з хуліганських спонукань подзвонив у вхідний дзвінок до квартири АДРЕСА_3 та, ігноруючи правила співжиття, взаємоповаги, засади моральності, діючи з особливою зухвалістю з мотивів явної неповаги до суспільства та реалізуючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень особі, яка відкриє двері квартири, після відкриття вхідних дверей мешканцем квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання від них суспільно небезпечних наслідків, знаходячись навпроти ОСОБА_6 безпричинно раптово наніс останньому один удар правою рукою в область лобної частини голови, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 упав на підлогу в коридор квартири.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Після цього ОСОБА_8 , з метою продовження своїх хуліганських дій, не маючи дозволу власника квартири та осіб, які в ній проживають, або будь-яких інших правових підстав для проникнення у житло ОСОБА_6 , скориставшись вільним доступом до квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_6 , зайшов у приміщення зазначеної квартири, тобто незаконно проник до житла потерпілого ОСОБА_6 , чим порушив недоторканість житла останнього, гарантованого ст. 30 Конституції України.

Перебуваючи в коридорі зазначеної квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 нахилився над потерпілим ОСОБА_6 для продовження нанесення останньому тілесних ушкоджень, однак не реалізував свій намір, залишивши помешкання ОСОБА_6 .

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лоба, що гідно висновку експерта №33 від 26.02.2020 за пунктом 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканість житла громадян.

Крім того ОСОБА_4 09.11.2019 близько 01:45 год., неподалік аптеки «Панацея», що розташована по вул. Армійській в м. Охтирка Сумської області, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_9 , перебуваючи навпроти неї, правою рукою схопив її за волосся та потягнув донизу, після чого кулаком лівої руки наніс два послідовні удари в область потиличної ділянки голови потерпілої, завдавши ОСОБА_9 сильного фізичного болю та спричинивши забій м`яких тканин потиличної ділянки голови. Після цього ОСОБА_4 коліном своєї правої ноги наніс ОСОБА_9 удар в область нижньої третини внутрішньої поверхні лівого стегна, завдавши потерпілій сильного фізичного болю та спричинивши тілесне ушкодження у вигляді садна н/з внутрішньої поверхні лівого стегна, що згідно висновку експерта № 33 від 26.02.2020 за п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України- умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав. Пояснив, що 09.11.2019 близько 01.00 год. повертався з друзями з кафе-бару «Августи», де вживали алкогольні напої, прямували до магазину «АТБ» по вул. Армійській, перебував у стані алкогольного сп`яніння (установлено 2 проміле). Біля магазину «Фірмовий» по вул. Армійській зупинилися, так як на парковці стояв скутер товариша, та почали обговорювати подальші плани, сміялися, спілкувалися. В цей час на балконі п`ятого поверху житлового будинку, у якому знаходиться магазин «Фірмовий», курили люди і почали робити їм зауваження, щоб голосно не розмовляли, при цьому висловлювалися на їх адресу нецензурною лайкою, на що вони почали відповідати у такому ж стилі. Він особисто спілкувався з жінкою, але йому здалося, що на балконі був і чоловік. Загалом було двоє людей. Між ними відбулася словесна перепалка з використанням ненормативної лексики, виник конфлікт. Жінка сказала, щоб він піднявся і вони розберуться. Він зорієнтувався куди потрібно заходити, це був середній під`їзд, вони піднялися разом з товаришем ОСОБА_10 на п`ятий поверх, при цьому товариш залишився позаду, між сходами, а він подзвонив у дзвінок квартири, що розташована по прямій і через 1-2 хвилини двері йому відчинив потерпілий ОСОБА_6 , який із застосуванням нецензурної лайки запитав чому він прийшов, що його обурило і він вдарив останнього правою рукою у лобну частину голови кулаком. Після цього ОСОБА_6 схопив його за куртку і потягнувши за собою впав у свою квартиру, він у квартиру не заходив, при цьому нікого іншого у квартирі він більше не бачив. Після цього товариш сказав йому, що потрібно уходити і вони пішли. Вони наздогнали інших своїх товаришів з компанії біля магазину «АТБ», що по вул. Армійській в м. Охтирка. Коли він вийшов з магазину, то зустрів потерпілу ОСОБА_9 , яку раніше не знав, та вона почала до нього чіплятися, кричала що вона викликала поліцію, зірвала з нього ланцюжок, на якому тримався хрестик, і викинула його. Він потерпілу не бив.

Незважаючи на це винуватість ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження під час судового розгляду сукупністю досліджених та проаналізованих судом доказів.

Так потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 09.11.2019 приблизно о 18.00-19.00 годині прийшла у гості до своїх сусідів ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_11 , вони на кухні пили пиво, але вона не була у стані алкогольного сп`яніння. В квартирі ще знаходилася донька ОСОБА_11 , якій на той час було 10 років і її брат ОСОБА_12 . Потім з ОСОБА_13 вона вийшла на балкон покурити. Балкон виходить на вул. Армійську, в цей час йшла компанія з п`яти чоловік, дуже гучно сміялися і вона зробила їм зауваження, у відповідь почалися висловлювання нецензурною лексикою, зав`язалася словесна перепалка, сказали щоб я спустилася і вони зі мною розберуться, але на тому все припинилося. Нікого з тієї компанії вона не знала і не запрошувала. Але знаходячись на балконі вони почули крик дитини, що ОСОБА_14 б`ють. Коли вона вийшла з балкону, брат ОСОБА_11 вже піднімав ОСОБА_15 з підлоги, у нього була розсічена брова, текла кров, він повідомив, що відчинив двері і відразу отримав удар. Дружина ОСОБА_15 викликала поліцію, а вона почувши, що хтось біжить по сходах, направилася слідом за компанією у напрямку до магазину «АТБ», щоб вони не втекли, підійшла до хлопців і запитала, чи це вони таке вчинили. В цей час обвинувачений ОСОБА_16 дістав телефон і почав знімати її на відео, вона схопилася за його телефон і просила видалити відео, у відповідь він почав її бити, схопив за волосся і вдарив коліном, при цьому його товариш тримав її ззаду за руки. Якось вивільнивши руку вона відмахувалася від ОСОБА_17 і в цей час схопила його за ланцюжок, який опинився у її руці. Вона хотіла віддати ланцюжок поліції як доказ його причетності до події, але ОСОБА_16 її наздогнав і вона викинула ланцюжок у траву, де поліція її і виявила. Потім вона повернулася до квартири ОСОБА_15 , там вже були працівники поліції, згодом приїхала швидка допомога і коли вона з ОСОБА_18 їхали в автомобілі швидкої допомоги, то побачила цих хлопців і показала, хто її побив, ОСОБА_19 також вказав на цього чоловіка, що він його ударив, тоді вони зрозуміли, що то була одна і та сама особа ОСОБА_20 .

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив наступне. У день коли мали місце зазначені події до них у гості прийшла сусідка ОСОБА_21 . На початку 01:00 год. у двері подзвонили, в цей час дружина і ОСОБА_22 курили на балконі, який знаходиться у вітальні, він дивився телевізор у цій кімнаті та пішов відчинити двері, перед ним був обвинувачений, він його добре запам`ятав, так як у під`їзді було світло, інший чоловік стояв на проліт по сходах нижче. Після того як він відчинив двері, одразу отримав від обвинуваченого удар кулаком у лоб, йому здалося, щось у нього було у руках металеве, можливо це був перстень, так як удар був сильний, від якого він впав спиною на підлогу у коридорі своєї квартири, але ОСОБА_16 зайшов до нього у квартиру, нахилився до нього і в цей час наніс йому ще один удар кулаком у голову. Під час цих подій вони з обвинуваченим не розмовляли. Після цього почувся крик дитини і до нього підбіг брат дружини ОСОБА_12 , почав відтягувати від нього обвинуваченого, після цього підійшли жінки, які були на балконі. Розмови між жінками та іншими людьми, у час перебування їх на балконі, він не чув, так як був на кухні, а у кімнаті працював телевізор.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що 08.11.2019, точний час не пам`ятає, він, ОСОБА_16 та ОСОБА_24 святкували День народження останнього у кафе «Августін», що у м-ні Дачний м. Охтирка, де вживали алкогольні напої. Після зачинення кафе вони пішли до магазину «АТБ», який знаходиться у цьому ж районі. Вони йшли, розмовляли та почули грубий голос серед дворів, який висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, на що вони також почали відповідати грубощами. Хто саме з ними говорив йому невідомо, але голос був грубий, схожий на чоловічий. В цей час ОСОБА_16 та ОСОБА_25 кудись відійшли, а він, ОСОБА_26 і ОСОБА_27 пішли до АТБ. Та у магазині до них підійшла жінка і почала кричати по типу вони догралися. Коли вони вийшли на вулицю, біля магазину був ОСОБА_16 , вони перейшли через дорогу до аптеки «Панацея», а жінка продовжувала на них кричати, потім вона напала на ОСОБА_28 , почала його штовхати, бити, зірвала з його шиї ланцюжок і викинула. Щоб ОСОБА_16 бив жінку не бачив, був у стані алкогольного сп`яніння, погано розумів, що відбувається. Після цього до них під`їхали працівники поліції і забрали усіх до відділу поліції.

Свідок ОСОБА_29 вказав на те, що 08.11.2019 святкував з товаришами у кафе «Августин» свій День народження, де вживали алкогольні напої. Разом з ним були ОСОБА_16 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 . Коли кафе зачинилося вони пішли до магазину «АТБ», по дорозі почули у свою адресу крики з балкону житлового будинку, що не далеко від магазину. Крики супроводжувалися нецензурною лексикою, вони так само відповідали. Хто кричав йому невідомо, але голос був грубий. Це тривало не довго і вони пішли до магазину, коли вийшли з АТБ побачили як жінка нападала на ОСОБА_28 , з якого приводу йому не відомо, так як він був у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_32 під час допиту у судовому засіданні пояснив, що він є братом дружини потерпілого ОСОБА_15 , приблизно у грудні 2019 року, точно він не пам`ятає, приїхав до своєї сестри, яка проживає по АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_18 та донькою, повечеряв та ліг спати. Прокинувся приблизно після 24.00 год від крику племінниці та від грохоту. Коли він вийшов з кімнати, побачив, що ОСОБА_19 лежить на спині на підлозі у коридорі побитий, у крові і на ньому сидить обвинувачений і продовжує його бити, наніс близько п`яти ударів. Тоді він схопив обвинуваченого за шию та почав відтягувати від потерпілого. Інший чоловік, що був у під`їзді в цей час втік. Все це відбувалося у квартирі. Коли обвинувачений вже втік, прийшла сестра і її подруга ОСОБА_22 , які в той час були в іншій кімнаті, викликали швидку допомогу та поліцію, до їх приїзду сестра надавала першу допомогу ОСОБА_33 , потім медичні працівники наклали йому шви.

Свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що з 08 на 09.11.2019 вони компанією були на Дні народження у товариша у кафе «Августін», вживали алкогольні напої, з ними був і ОСОБА_20 . Після зачинення кафе вони усі направилися в сторону магазину «АТБ». Компанія розділилася, одні пішли уперед, а він з ОСОБА_35 йшли останні, спілкувалися між собою. В цей час з балкону п`ятого поверху житлового будинку по АДРЕСА_2 безпричинно на них почала кричати якась жінка, висловлювалася на їх адресу нецензурною лайкою, між ними почалася словесна перепалка. ОСОБА_16 пішов у під`їзд цього будинку, він пішов за ним, чому пояснити не може, йшли до тих, хто кричав з балкону. ОСОБА_16 подзвонив у дзвінок квартири. В цей час він стояв між 5 і 4 поверхами. Коли двері відчинилися, мешканець квартири почав ображати ОСОБА_17 , після чого той його вдарив один раз, чоловік схопив ОСОБА_17 за куртку і вони разом впали у квартиру. Він крикнув ОСОБА_36 , щоб той тікав і вони побігли в сторону АТБ. Коли були у магазині, через 5-7 хвилин туди зайшла ОСОБА_22 , почала кричати і він вийшов з магазину, свідком інших подій не був.

Свідок ОСОБА_37 у судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_19 є її чоловіком. Того дня, коли сталася подія вона з ОСОБА_38 були на балконі. Йшла група хлопців напідпитку, 5-6 чоловік, дуже голосно кричали, вживали ненормативну лексику. ОСОБА_22 зробила їм зауваження, попросила поводитися тихіше, на зауваження хлопці почали хамити. Через деякий час почули крик дитини, вибігли у коридор, де ОСОБА_19 лежав на підлозі, ОСОБА_16 сидів на ньому зверху у квартирі, інший хлопець тікав по східцях. Викликали поліцію і швидку допомогу. ОСОБА_33 наклали шви на брів, у нього були синці на тілі, на руках. При цьому свідок чітко зазначила, що у гості хлопців ніхто не запрошував.

Крім того винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується наступними зібраними у справі та дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами.

Даними протоколу огляду місця події від 09.11.2019 з фототаблицею до нього, відповідно до яких за згодою власника ОСОБА_6 проведено огляд житлової квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться у 5 під`їзді на п`ятому поверсі зазначеного п`ятиповерхового житлового будинку, з лівої сторони квартира АДРЕСА_5 . Вхід до квартири облаштований дерев`яними вхідними дверима коричневого кольору без пошкоджень, у квартирі дві кімнати (Т.2 а.с.15, 16-20).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2019, з довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_32 за загальними рисами обличчя, що добре йому запам`яталися за адресою: АДРЕСА_6 за обставин, що відбулися 09.11.2019 близько 01:30 год., впізнав особу на фото №1, яким є ОСОБА_4 (Т.2 а.с. 24-25,26).

Згідно медичної довідки від 09.11.2019 №9556 ОСОБА_6 звернувся до ВЕ(и)МД та йому встановлено діагноз забійна рана лоба (Т.2 а.с.28).

Даними висновку експерта № 56 від 26.02.2020, за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , відповідно до якого у приймальному відділенні КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» ОСОБА_6 встановлено діагноз: забійна рана лоба. Дане ушкодження утворилось від дії тупого предмету, не менше ніж від однієї фізичної дії та відноситься до легких тілесних ушкоджень (Т.2 а.с. 27).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2019, з довідкою до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 за загальними рисами обличчя, що добре запам`ятала, впізнала особу на фото №4, яким є ОСОБА_4 , що 09.11.2019 близько 01:00 год. поблизу аптеки «Панацея» по вул. Армійській в м. Охтирка Сумської області, спричинив їй тілесні ушкодження (Т.2 а.с.35-37,38).

Згідно медичної довідки №9556 від 09.11.2019 ОСОБА_9 звернулася до ВЕ(и)МД з діагнозом забій м`яких тканин потиличної ділянки, садно н/з внутрішньої поверхні лівого стегна (Т.2 а.с.40).

Даними висновку експерта № 57 від 26.02.2020, за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , відповідно до якого у приймальному відділенні КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» ОСОБА_9 встановлено діагноз: забій м`яких тканин потиличної ділянки, садно н/з внутрішньої поверхні лівого стегна. Тілесне ушкодження у вигляді садна н/з внутрішньої поверхні лівого стегна утворилось від дії тупого предмету, не менше ніж від однієї фізичної дії та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Забій м`яких тканин потиличної ділянки встановлений на суб`єктивних скаргах і не підтверджений об`єктивними даними у зв`язку з чим при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується (Т.2 а.с. 39).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_9 від 09.07.2020 з фототаблицею до нього, під час якого потерпіла розповіла про обставини вчинення кримінального правопорушення та на манекені показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим. Так, 09.11.2019 близько о 01:30 год. поблизу «АТБ» маркету в м. Охтирка по вул. Армійській між нею та ОСОБА_35 виник конфлікт, із-за якого якийсь хлопець тримав її за руки, а ОСОБА_16 своєю правою рукою схопив її за волосся, що на тім`яній частині голови та почав її тягти, а кулаком лівої руки наніс 1-2 удари по голові та коліном правої ноги наніс 1-2 удари по її лівій нозі внутрішньої ділянки (поверхні) лівого стегна (Т.2 а.с. 41-45).

Даними висновку експерта № 258 від 10.07.2020, за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , відповідно до якого механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 може відповідати частково механізму, показаному нею під час проведення слідчого експерименту, так як кількість тілесних ушкоджень не співпадає з кількістю нанесення ударів (Т.2 а.с. 46).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_6 від 09.07.2020 з фото таблицею до нього. Відповідно до якого потерпілий розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення та на місці події продемонстрував з допомогою статиста механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, а саме один удар кулаком свої правої руки в лобну частину голови одразу після відчинення вхідних дверей та після цього проник до квартири і знову замахнувшись кулаком правої руки зробив спробу ударити його, але не довівши до кінця зник з місця події (Т.2 а.с.48-54).

Даними висновку експерта № 257 від 10.07.2020, за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , відповідно до якого механізм спричинення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_6 може відповідати механізму, показаному ним під час проведення слідчого експерименту (Т.2 а.с. 55).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 196 від 09.11.2019 ОСОБА_4 на момент огляду, проведеного о 06:05 год. перебуває у стані алкогольного сп`яніння (Т.2 а.с.23).

Оцінивши досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними та допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Суд не приймає до уваги доводи захисника з приводу того, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню складено поза межами строку досудового розслідування, а отже він не може бути предметом судового розгляду.

Так згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000762 від 09.11.2019 вбачається, що 09.11.2019 до Реєстру внесено відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, 09.07.2020 внесено відомості за ч.1 ст. 125 КК України та 10.07.2020 за ч.1 ст. 162 КК України (Т.1 а.с.149).

08.07.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (Т.2 а.с.225-226).

14.07.2020 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у скоєнні кримінальних проступків за ч.1 ст.296, ч.1 ст. 162, ч.1 ст.125 КК України (Т.2 ст.231-234).

23.07.2020 дізнавачем Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_39 на адресу ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_40 направлено повідомлення про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та направлення прокурору Охтирського окружної прокуратури процесуальному керівнику зібрані під час досудового розслідування докази для прийняття рішення в порядку ст. 301 КПК України, що підтверджується фіскальними чеками ВАТ «Укрпошта», ВПЗ Охтирка1 від 23.07.2020 та підтверджено, зокрема, захисником ОСОБА_41 (Т.1 а.с. 127, Т.2 а.с.239-243).

Також захисник обвинуваченого ОСОБА_42 підтвердив, що отримав від прокурора Охтирської окружної прокуратури повідомлення, в порядку ст. 301 КПК України, про завершення досудового розслідування та надання копій матеріалів дізнання, скерованих прокурором на адресу ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_40 23.07.2020 (Т.1 а.с.126-141).

24.07.2020 прокурором Охтирської окружної прокуратури процесуальним керівником ОСОБА_3 направлено копію матеріалів дізнання ОСОБА_4 за останньою відомою адресою його проживання, зазначеною у протоколах допиту підозрюваного від 14.07.2020 та від 10.07.2020 як адреса реєстрації та фактичного місця проживання, а саме: АДРЕСА_7 , правильність даних у яких засвідчено його особистим підписом (Т.2 а.с. 223-224, 244).

Того ж дня 24.07.2020 прокурором направлено пакет документів доказів у даному кримінальному провадженні і на адресу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_40 , офіційні актуальні дані про адресу якого, в якості основної, містилися в публічному доступі у Єдиному реєстрі адвокатів України (смт.Котельва, вул. Покровська,120), які були вручені захиснику 10.08.2020 ( Т.3 а.с.8-10).

11.08.2020 прокурором отримано повернене поштове відправлення з копіями матеріалів дізнання, направлених 24.07.2020 за останньою відомою адресою ОСОБА_4 , без їх вручення, що було розцінено прокурором як зволікання підозрюваного з отриманням копій матеріалів дізнання у зв`язку з чим 11.08.2020 прокурором складено відповідний протокол про неотримання підозрюваним матеріалів дізнання.

11.08.2020 ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, про мається його розписка у матеріалах кримінального провадження (Т.1 а.с.10)

Враховуючи факт отримання копій матеріалів дізнання захисником ОСОБА_41 та вручення ОСОБА_4 обвинувального акту, 12.08.2020 обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування разом з розпискою обвинуваченого скеровано до Охтирського міськрайонного суду Сумської області, який отримано судом 13.08.2020.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Досудове розслідування повинно бути закінчено з дня повідомлення особі про підозру: 1) протягом 72 годин у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу; 2) протягом двадцяти діб у разі повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місця у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 цього Кодексу; 4) протягом двох місяців у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань вперше 09.11.2019, строк досудового розслідування до звернення до суду з обвинувальним актом становить до 09.11.2020, що відповідає строку досудового розслідування, передбаченого до нетяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження первинне повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено 08.07.2020, вину останній не визнавав, отже досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двадцяти діб - до 28.07.2020.

Відповідно до ч.13 ст. 290 КПК України (доповненої згідно із Законом № 2617-VІІІ від 22.11.2018, який набрав чинності з 01.07.2020) відкриття матеріалів дізнання сторонами кримінального провадження здійснюється в порядку, передбаченому статтями 301 і 314 цього Кодексу.

Так за ч.2 ст. 301 КПК України прокурор зобов`язаний не пізніше трьох днів після отримання матеріалів дізнання разом з повідомленням про підозру здійснити одну із зазначених дій: 1) прийняти рішення про закриття кримінального провадження, а в разі затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, - про негайне звільнення затриманої особи; 2) повернути дізнавачу кримінальне провадження з письмовими вказівками про проведення процесуальних дій з одночасним продовженням строку дізнання до одного місяця та звільнити затриману особу ( уразі затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу); 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або про звільнення від кримінальної відповідальності; 4) у разі встановлення ознак злочину направити кримінальне провадження для проведення досудового слідства.

Згідно з ч.5 ст. 301 КПК України, у разі прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор зобов`язаний у межах строків, визначених частиною другою цієї статті, забезпечити надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом надсилання копій матеріалів дізнання за останнім відомим місцем проживання чи перебування таких осіб. У разі відмови вказаних осіб їх отримати чи зволікання з отриманням вказані особи вважаються такими, що отримали доступ до матеріалів дізнання. Про відмову від отримання копій матеріалів дізнання чи неотримання таких копій складається протокол, який підписується прокурором та особою, яка відмовилася отримувати, або прокурором, якщо особа не з`явилася для отримання копій матеріалів дізнання.

Таким чином з 24.07.2020 по 10.08.2020 тривала процедура відкриття матеріалів дізнання стороні захисту.

Із системного аналізу наведених положень кримінального процесуального законодавства та досліджених судом матеріалів справи можна зробити висновок, що прокурором дотримано порядок і строк, визначені ст. 301 КПК України щодо направлення стороні захисту копій матеріалів дізнання та враховуючи, що захисник обвинуваченого отримав такі матеріали 10.08.2020, які направлені прокурором на його адресу 24.07.2020, тобто у строк за чотири дні до дня завершення строку досудового розслідування, то з 10.08.2020 у прокурора був строк чотири дні для скерування до суду обвинувального акту, який згідно вхідного штампу суду надійшов 13.08.2020, тобто у межах строку досудового розслідування.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що сам обвинувачений не отримував копії матеріалів дізнання є неспроможними, оскільки згідно положень ч.5 ст. 301 КПК України достатньо отримання таких матеріалів його захисником, на відміну від порядку вручення матеріалів досудового розслідування щодо злочинів, передбаченого ч.1 ст. 290 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 314 КПК України у разі встановлення об`єктивної неможливості ознайомитися з матеріалами дізнання у порядку, передбаченому ч.5 ст. 301 цього Кодексу, суд за клопотанням сторони кримінального провадження вирішує питання про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів дізнання, про що постановляє ухвалу.

При цьому під час проведення підготовчого судового засідання, як і під час усього судового розгляду справи, стороною захисту не повідомлялося суду про не відкриття обвинуваченому чи його захиснику матеріалів дізнання, клопотання про таке відкриття не заявлялося, навпаки, у судовому засіданні захисник обвинуваченого користувався матеріалами дізнання, що чітко простежується, зокрема, під час судового засідання 06.05.2021, спирався на них під час дослідження доказів, а отже у суду відсутні підстави вважати, що стороні захисту не відкривалися матеріали дізнання та визнавати у зв`язку з цим докази недопустимими, у даному випадку суд розцінює таку позицію захисника як зловживання процесуальними правами та намагання обвинуваченого ухилитися у такий спосіб від покарання.

Не приймає до уваги суд і посилання захисника ОСОБА_5 28.12.2021 про те, що процесуальні дії у суді вчинялися з порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки згідно договору про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, укладеному між адвокатом ОСОБА_41 та ОСОБА_4 , правовий захист стосується його здійснення на стадії досудового слідства, що, на переконання захисника ОСОБА_5 , свідчить про відсутність повноважень адвоката ОСОБА_40 у здійсненні захисту ОСОБА_4 під час судового розгляду справи.

Так у матеріалах кримінального провадження наявний ордер серії ВІ №1011831 від 10.07.2020 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги №831 від 10.07.2020 у судових інстанціях без розмежування територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктивної юрисдикції судів (відповідно за інстанційною належністю), органах влади та місцевого самоврядування, підприємствах, організаціях та установах, перед будь-якими третіми особами незалежно від форм власності, організаційної діяльності або підлеглості. Із зазначенням, що договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються (Т.1 а.с.22)

Відповідно до ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджується: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, зо посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.11.2019 у справі № 648/3629/17 повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених п.2 ч.1 ст. 50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З аналізу наведеного вбачається, що адвокат ОСОБА_42 як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду справи правомірно був допущений захисником для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , надавши відповідний ордер. При цьому під час судового розгляду справи ані захисником, ані обвинуваченим не зазначалося про обставини, які б могли цьому перешкоджати. Сам обвинувачений не висловлював заперечень щодо здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_41 , не відмовлявся від його послуг, хоча мав таке право.

Лише 28.12.2021 до суду надійшло повідомлення від адвоката ОСОБА_40 про розірвання договору про правничу допомогу та припинення захисту ОСОБА_4 на підставі ч.3 ст. 47 КПК України, а саме незгоди з обвинуваченим щодо вибраного способу захисту (Т.2 а.с.135).

Згідно ордеру серії ПТ №222407 від 28.12.2021 подальший захист обвинуваченого ОСОБА_4 здійснював адвокат ОСОБА_5 , на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 25.12.2021 (Т.2 а.с.129).

Отже договір про надання правової (захисної) допомоги у кримінальному провадженні від 10.07.2020, укладений між адвокатом ОСОБА_41 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відносно останнього, надісланий на адресу суду 21.08.2023 адвокатом ОСОБА_5 не спростовує висновки суду щодо правомірного допущення адвоката ОСОБА_40 до здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду справи та про відсутність порушення права на захист обвинуваченого, який як під час досудового розслідування, так і у судовому засіданні під час судового розгляду справи свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнавав, заперечень щодо захисту його саме адвокатом ОСОБА_41 не висловлював, а така позиція сторони захисту свідчить про недобросовісність та зловживання правами з метою уникнення кримінальної відповідальності (Т.2 а.с.203).

У зв`язку з викладеним судом було відмовлено у клопотанні захисника ОСОБА_5 про повторний допит свідків, які допитувалися у судовому засіданні у присутності захисника ОСОБА_43 . Крім того вступ захисника у справу на будь-якій стадії судового розгляду не передбачає розгляд справи спочатку, а захисник має права ознайомитися з матеріалами справи, зокрема, з показами свідків, про що йому було роз`яснено.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю; за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканість житла громадян та за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Так хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на право, охоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється в людних, або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна та призводить до заподіяння матеріальної та моральної шкоди.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування в свідомості винного такого внутрішнього спокушання й відсутності особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності.

Верховний Суд у свої постанові № 461/2694/19 від 22.12.2020 вказав, що для кваліфікації злочинних дій за ознакою особливої зухвалості достатньо лише встановленого судом факту заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому.

Як встановлено судом, причиною хуліганських дій ОСОБА_4 став дріб`язковий привід, а саме висловлення зауваження з боку потерпілої ОСОБА_44 щодо поведінки обвинуваченого та компанії хлопців, з якими він голосно спілкувався у пізній час поблизу житлового будинку, у якому мешкає потерпіла.

Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена не особистою неприязню до потерпілого ОСОБА_6 , з якими, як установлено судом, вони раніше не були знайомі, а бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалася особливою зухвалістю у вигляді приниження людської гідності потерпілого, поєднаного з насильством над ним.

Доказів на спростування встановлених судом обставин стороною захисту не надано.

Твердження захисника про те, що сама потерпіла ОСОБА_22 запросила обвинуваченого у гості до квартири потерпілого ОСОБА_6 , якого не повідомила про це, є хибними, так як і сама потерпіла ОСОБА_22 і свідок ОСОБА_37 , з якою потерпіла під час конфлікту перебувала на балконі зазначили, що не запрошували обвинуваченого у гості, а лише намагалися врегулювати конфлікт, так як обвинувачений почав грубо реагувати на зауваження, хамити.

Таким чином потерпілий ОСОБА_6 отримав несподіваний удар від незнайомої особи обвинуваченого ОСОБА_4 в наслідок зауважень на адресу компанії хлопців, у якій він перебував, зі сторони ОСОБА_44 , після чого обвинувачений зайшов до квартири, власником якої є потерпілий ОСОБА_6 , а саме до коридору, після того як потерпілий від удару обвинуваченого упав у коридор, що свідчить про порушення недоторканості житла гарантованого Конституцією та законами України та незаконне проникнення до помешкання потерпілого.

Так ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє або на підставах, визначених законом. Виключається правомірність проникнення також і у разі, якщо згода була отримана в результаті насильства або погроз.

Таким чином дослідженими судом доказами, зокрема, показами потерпілих, свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_45 , які надавали свої покази під присягою, узгоджуються між собою та з матеріалами справи, є послідовними, логічними та у своїй сукупності підтверджують факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченим у громадському місці та незаконне проникнення до його помешкання доводиться винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначених протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_6 .

Свідки сторони захисту: ОСОБА_30 і ОСОБА_26 події, які відбувалися у під`їзді житлового будинку та квартирі ОСОБА_6 не бачили, змогли підтвердити лише факт конфлікту, що виник між ними і особою, що знаходилася на балконі житлового будинку, поблизу якого їх компанія зупинилася і вони продовжували спілкування по дорозі з кафе, у якому святкували День народження товариша, вживали алкогольні напої. Також зазначили, що перебували у стані алкогольного сп`яніння, через що чітко не пам`ятають подробиць того вечора, але бачили як потерпіла ОСОБА_22 нападала та била ОСОБА_28 , через що саме їм не відомо. Свідок ОСОБА_25 також підтвердив факт конфлікту, що виник у ОСОБА_28 з раніше незнайомою особою, яка з балкона житлового будинку робила зауваження їх компанії щодо їх поведінки у нічний час та в наслідок цього ОСОБА_16 пішов до того будинку, піднявся до квартири потерпілого та коли той відчинив двері і щось грубо йому сказав, вдарив потерпілого кулаком і вони удвох впали у квартиру, після цього вони з ОСОБА_46 побігли звідти.

Отже у своїй сукупності свідки сторони захисту не спростовують встановлених судом фактичних обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Щодо показів свідків про те, що потерпіла ОСОБА_22 била обвинуваченого, суд ставиться до них критично, так як самі свідки зазначили, що перебували на той час у стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому не могли чітко орієнтуватися щодо подій, які відбувалися, причини такої поведінки потерпілої їм не відомі.

При цьому судом установлено, що потерпіла ОСОБА_22 , після того як побачила, що сталося з потерпілим ОСОБА_18 , намагалася відшукати нападника та коли наздогнала компанію хлопців і з`ясувала, що це саме ОСОБА_16 бив ОСОБА_15 , намагалася затримати його до приїзду працівників поліції та в цей час ОСОБА_16 почав наносити їй удари і вона змушена була оборонятися, отже застосування фізичної сили по відношенню до обвинуваченого, про що вказують свідки, у даному випадку, було правомірним. Натомість

легкі тілесні ушкодження спричинені потерпілій ОСОБА_47 внаслідок умисних, неправомірних дій обвинувачено.

Отже наведене свідчить про доведеність вини ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у пред`явленому йому обвинуваченні.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, неодружений, не працює, інших даних, що характеризують особу обвинуваченого суду не надано.

Судом не встановлено обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Разом з тим до обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення та щодо особи з інвалідністю.

При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, конкретні обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, його поведінку до вчинення кримінальних проступків і після цього, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність двох обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема суд бере до уваги, що ОСОБА_4 неодружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, є фізично здоровою особою молодого віку, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий, при цьому враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень проти громадського порядку, проти життя і здоров`я осіб, проти особистих прав і свобод громадянина, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосувавши фізичну силу щодо жінки та особи з інвалідністю, наслідки вчинення даних кримінальних правопорушень, зокрема, спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, протиправне проникнення до житла потерпілого, поведінку обвинуваченого після їх вчинення, а саме відсутністю розкаяння у вчиненому та належних висновків, вибачення у потерпілих не просив, шкоду не відшкодував, що свідчить про виправдування власної негативної поведінки, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, враховуючи позицію прокурора, потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому достатнє і справедливе, що буде відповідати тій шкоді, яку він завдав своїми протиправними діями і з урахуванням даних обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч.1 ст. 296 КК України та ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням п.4 ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню обмеження волі відповідають 8 годин громадських робіт, остаточно призначивши покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на часвчинення кримінальних правопорушень), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За правилами ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 125 КК України (в редакції на момент вчинення діяння), відносилися до злочинів невеликої тяжкості.

Таким чином, строк давності притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 125 КК України (в редакції на момент вчинення діяння), відповідно до положень ст. 49 КК України, на той час становив 2 роки.

Частина 1 ст. 49 КК України (в редакції на даний час) визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України у чинній редакції, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (у чинній редакції) відносяться до кримінальних проступків, за яке передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за правилами ч. 1 ст. 49 КК України становить 2 роки, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 296 та ч.1 ст. 162 КК України (у чинній редакції) відносяться до кримінальних проступків, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за правилами ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки.

Таким чином, оскільки події відбулися 09.11.2019, на даний час закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений, якому було роз`яснено його право заявити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, наполягав на вирішенні пред`явленого обвинувачення по суті.

Разом з тим, згідно приписів ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 Кодексу.

За таких обставин обвинувачений ОСОБА_4 має бути звільнений від призначеного покарання за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 125 КК України.

По даній справі потерпілими заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями, в сумі 10000,00 гривень на кожного.

Моральну шкоду потерпілий ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому спричинено легкі тілесні ушкодження у виді забійної рани лоба, внаслідок удару не втримався на ногах і впав на спину з висоти свого зросту, зазнав сильного фізичного болю, змушений був звертатися за медичною допомогою також зазнав душевних страждань, відчуває почуття образи, обурення, приниження гідності, так як є особою з інвалідністю 3 групи, обмежений у певних можливостях і не зміг захиститися від хуліганських дій у власній квартирі та захистити свою родину. Після цих подій почувається невпевнено у власній квартирі, не захищеним, постійно відчуває насторогу і тривогу.

Потерпіла ОСОБА_9 обґрунтовує завдану їй моральну школи тим, що внаслідок заподіяних їй обвинуваченим тілесних ушкоджень зазнала сильного фізичного болю, змушена була звертатися до лікаря, протягом тривалого часу у неї постійно боліла голова, пережила сильний страх під час нанесення їй тілесних ушкоджень, так як була одна серед компанії дорослих хлопців, яких обвинувачений закликав також, щоб вони її били, вона сильно злякалася за власне життя. Через це вона зазнала душевних страждань, має постійне відчуття страху, коли зустрічає компанію молодих хлопців.

Обвинувачений позовні вимоги не визнав.

Врахувавши позицію учасників суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

У відповідності до п. 10 ч.1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843054/ed_2017_11_14/pravo1/T030435.html?pravo=1#843054" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">С:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843054/ed_2017_11_14/pravo1/T030435.html?pravo=1#843054">таттею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду у постанові від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини. Вина ОСОБА_4 встановлена судом, факт спричинення потерпілим моральних і фізичних страждань обвинуваченим знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Суд погоджується з тим, що потерпілий ОСОБА_6 відчув моральні страждання внаслідок нанесення обвинуваченим йому легких тілесних ушкоджень та незаконного проникнення до його житла, що виразилося у відчутті фізичного болю, реального побоювання за власне життя, приниженні гідності, порушенні звичного для нього укладу життя, відчуття незахищеності у власній домівці, безпричинно отримавши у пізній час у власній квартирі тілесні ушкодження від незнайомого чоловіка та вважає обґрунтованим розмір заявленої шкоди.

Також суд вважає наявною спричинення моральної шкоди і потерпілій ОСОБА_9 внаслідок незаконних дій обвинуваченого, однак зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, за яких потерпілій було нанесено тілесні ушкодження, з урахуванням вимог розумності і справедливості, приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить 5000,00 грн.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надійшло, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 296 КК України 2 (два) роки обмеження волі;

за ч.1 ст. 162 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

за ч.1 ст. 125 КК України 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням п.4 ч.1 ст. 72 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати.

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну моральну шкоду у сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Позов ОСОБА_48 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_48 заподіяну моральну шкоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1