Справа № 357/9088/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - адвоката ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, (1) угоду про визнання винуватості, яка укладена 17 листопада 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_8 , (2) угоду про визнання винуватості, яка укладена 17 листопада 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 , за згодою потерпілого ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0002989, яке внесене до ЄРДР 15 червня 2023 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого вантажником в Торговому домі «DONAT», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

а також:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Степове, Тетіївський район, Київська область, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 02 вересня 2005 року, за ч. 1 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік;

2) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 03 жовтня 2007 року, за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

3) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 20 лютого 2013 року, за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки;

4) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 22 серпня 2013 року, за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

5) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року, за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць;

6) вироком Тетіївського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України (далі - угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану за таких фактичних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Встановлено, що 14 червня 2023 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 знаходились в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить останньому, де разом вживали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у середині зазначеної квартири.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 після вжиття алкогольних сп`яніння заснув, переконавшись у тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих із спальної кімнати викрали: телевізор марки «SamsungUE32H5020», вартістю 4250 гривень, мобільний телефон «SamsungA04e», вартістю 3850 гривень та приставки «X98» із кабелем до нього, вартістю 1004 гривні, які належать потерпілому ОСОБА_8 та із викраденим майном залишили приміщення квартири та направились до виходу із будинку.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки на східцевому майданчику 4-го поверху вказаного будинку вони були зупинені свідком ОСОБА_9 , який їх затримав та викликав працівників поліції.

ОСОБА_5 обвинувачувався за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану за таких фактичних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Встановлено, що 14 червня 2023 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 знаходились в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить останньому, де разом вживали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у середині зазначеної квартири.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 після вжиття алкогольних сп`яніння заснув, переконавшись у тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих із спальної кімнати викрали: телевізор марки «SamsungUE32H5020», вартістю 4250 гривень, мобільний телефон «SamsungA04e», вартістю 3850 гривень та приставки «X98» із кабелем до нього, вартістю 1004 гривні, які належать потерпілому ОСОБА_8 та із викраденим майном залишили приміщення квартири та направились до виходу із будинку.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки на східцевому майданчику 4-го поверху вказаного будинку вони були зупинені свідком ОСОБА_9 , який їх затримав та викликав працівників поліції.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодами про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати винуватість у обсязі обвинувачення у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати винуватість у обсязі обвинувачення у судовому засіданні.

Сторони погодились, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Сторони погодились, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання ч. 2 ст. 15 за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Сторони також погодилися, що згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угод про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0002989, яке внесене до ЄРДР 15 червня 2023 року стосовно: ОСОБА_5 , а також: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угоди про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченій роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також, у судовому засіданні ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки виконані усі дії, які вони вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не закінчене з причин, які не залежали від його волі, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану; а також ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки виконані усі дії, які вони вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не закінчене з причин, які не залежали від його волі, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра медичну допомогу не отримує, перебуває на обліку військовозобов`язаних, як засуджений.

Погоджене в угоді про визнання винуватості покарання ОСОБА_5 відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра медичну допомогу не отримує.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Обвинувачений ОСОБА_5 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання, а саме за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У свою чергу, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання, а саме за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, які визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що з огляду дані про особу ОСОБА_5 , наявність пом`якшуючих обставин, йому необхідно установити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 16 червня 2023 року, визнаний речовим доказом: LED-телевізор марки «Самсунг», моделі «UE32H5020», код моделі: UE32H5020AKXUA, серійний номер: 0A9W3LJB00392D; приставка марки «X98», із кабелем до нього, із серійним номером X1; мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «А04е».

Вони повернуті ОСОБА_8 , згідно з розпискою від 16 червня 2023 року.

За правилами п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно залишити власнику.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 17 листопада 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_8 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 , здійсненого на виконання цього вироку.

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 17 листопада 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 , за згодою потерпілого ОСОБА_8 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Установити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Іспитовий строк обчислювати з 17 листопада 2023 року.

Речові докази: LED-телевізор марки «Самсунг», моделі «UE32H5020», код моделі: UE32H5020AKXUA, серійний номер: 0A9W3LJB00392D; приставка марки «X98», із кабелем до нього, із серійним номером X1; мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «А04е», - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області