Провадження № 1-кс/712/5204/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н ОВ И В:

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Озерне, Житомирського району, Житомирської області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітній чи малолітніх дітей не маючого, освіта середня, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не є, знятий з реєстрації, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.08.2012 Житомирським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 1000 грн. штрафу; 22.10.2012 Житомирським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт; 16.07.2013 Житомирським районним судом за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 місяців 7 днів арешту; 02.04.2014 Житомирським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 01.12.2017 звільнений з ДУ «Райківської ВК (№73)», 02.12.2014 Житомирським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, 16 вересня 2019 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 152 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Визначити розмір застави та встановити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із м. Черкаси без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд, про зміну свого місця проживання.

Клопотання мотивується тим, що в провадженні СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003291 від 20.10.2023.

ОСОБА_6 20.10.2023 близько 13:00 год., перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ, 1, на території КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни ЧОР» помітив автомобіль марки «Citroen», моделі «Berlingo» синього кольору, 2012 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданий 16.09.2020. В той час у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з метою подальшого розпорядження ним з корисливих мотивів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу власника ОСОБА_8 , який знаходився на лікуванні у КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни ЧОР» у палаті № 417 взяв ключ від автомобіля марки «Citroen», моделі «Berlingo», після чого вийшов на вулицю та підійшов до автомобіля марки «Citroen», моделі «Berlingo» синього кольору, 2012 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , що знаходився запаркованим на території поблизу госпіталю за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ, 1, після чого, без дозволу власника - ОСОБА_8 , не маючи ні дійсного ні уявного права на керування чи розпорядження вказаним автомобілем, незаконно заволодів даним транспортним засобом, а саме ОСОБА_6 відкрив ключем дверцята автомобіля, сів за кермо вказаного автомобіля, повернув ключ запалення двигуна внутрішнього згорання, таким чином запустивши двигун, після чого розпочав рух на вказаному автомобілі та з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 292800 тис.грн.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

20.10.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

21.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинене кримінальне правопорушення; показаннями потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами огляду місця події від 20.10.2023; протоколом огляду від 20.10.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.10.2023; допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2) можливий незаконний вплив на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; 4) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також слід брати до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Наразі досудове розслідування знаходиться на початковій стадії тому перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , розуміючи, що йому оголошено підозру у вчиненні злочину матиме реальну можливість змінити місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), даний ризик обґрунтовується тим, що у ОСОБА_6 відсутнє постійне місце роботи, а також сталі соціальні зв`язки, оскільки останній не має місця реєстрації, а також з його слів проживає в іншій області, у зв`язку із чим він матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце свого проживання.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_6 матиме реальну можливість змінити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, крім цього вчинити інше кримінальне правопорушення, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, чинити незаконний вплив на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, крім цього залишається ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Також існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_6 будучи на волі зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Натомість органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно підозрюваного не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків; 3) застава - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про те, майновий та сімейний стан підозрюваної дає їй можливість внести за себе заставу; 4) домашній арешт - оскільки підозрюваний, будучи раніше судимим, маючи не зняту і не погашену судимість знову вчинив новий злочин, що свідчить про можливість вчинення нових злочинів, у випадку обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі.

Беручи до уваги, вищевказане, а також зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, тому існує достатньо реальних підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні.

Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З клопотання вбачається, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, наведені у ньому ризики, як мета обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є такими, що виправдовують його застосування.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Наразі досудове розслідування знаходиться на початковій стадії тому перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підозрюваний ОСОБА_6 , розуміючи, що йому оголошено підозру у вчиненні злочину матиме реальну можливість змінити місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), даний ризик обґрунтовується тим, що у ОСОБА_6 відсутнє постійне місце роботи, а також сталі соціальні зв`язки, оскільки останній не має місця реєстрації, а також з його слів проживає в іншій області, у зв`язку із чим він матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце свого проживання.

Підозрюваний ОСОБА_6 матиме реальну можливість змінити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, крім цього вчинити інше кримінальне правопорушення, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, чинити незаконний вплив на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, крім цього залишається ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_6 будучи на волі зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_6 обґрунтовується тим, що останній, не має власного постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність працевлаштування, як джерела законного доходу, також систематичне вчинення ним тяжких майнових злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, що свідчить про стійкий характер його злочинної діяльності, в зв`язку з цим підозрюваний може вчинити злочин повторно.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_6 , обґрунтовується тим, що підозрюваний раніше був засуджений 13.08.2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України, 22.10.2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України, 16.07.2013 року за ч. 2 ст. 389 КК України, 16.09.2019 року за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 152 КК України. На шлях виправлення не став.

Крім того, як з`ясовано в судовому засіданні підозрюваний притягувався до адміністративної відповідальності, до нього застосовувалися термінові приписи.

Попередня поведінка підозрюваного дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях.

В судовому засіданні також зазначалося, що при затриманні підозрюваного також була вилучена зброя. По даному факту порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 263 КК України, а також порушено кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки останній викрав у потерпілого ключі від автомобіля. На час розгляду даного клопотання підозра підозрюваному не вручена, оскільки по зазначеним кримінальним провадженням проводяться слідчі дії, після яких підозрюваному буде вручена обґрунтована підозра.

В судовому засіданні підозрюваний зазначив що він перебуває на військовій службі, однак доказів які б підтверджували даний факт підозрюваним не надано.

Разом з тим, прокурором долучено до матеріалів клопотання копію військового квитка, в якому зазначено що підозрюваний знятий з військового обліку 25.04.2023 року.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

Жоден менш обтяжливий запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, враховуючи поведінку підозрюваного, не дозволить мінімізувати вищевказані ризики, особливо на такому етапі досудового розслідування, який потребує проведення значної кількості слідчо-розшукових дій.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи норму статті 182 КПК України, суд приходить до висновку визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 19 грудня 2023 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з 20.10.2023 року.

Визначити розмір застави 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 107 360 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на нього:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до слідчого ізолятора м. Черкаси.

Виконання ухвали покласти на Черкаське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1