ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1249/22 Номер провадження 11-кп/814/2245/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтави кримінальне провадження, № 0000241, за апеляційними скаргами заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 червня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого

-22.12.2022 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 року вважати ОСОБА_7 , остаточно засудженим до 5 (п`яти) років 5 (пяти) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу обрано тримання під вартою , взявши його під варту в залі суду негайно.

Вирішено долю речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення за наступних обставин:

06.11.2022 року, близько о 01 год 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу господарства за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_10 , умисно завдав удару правою ногою по лівій нозі ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_7 наніс йому не менше трьох ударів правою ногою в обличчя. Внаслідок завданих ОСОБА_7 ударів потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на обличчі, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 249 від 10.11.2022 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.125 КК України.

21.10.2022 року, близько 15 години ОСОБА_7 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство від 03.03.2022 року), перебуваючи в приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав грошові кошти в сумі 500 грн., що належать ОСОБА_11 , чим завдав останній матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 120 годин громадських робіт;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим призначити покарання у виді 5років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.125,ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання, яке має відбувати реально. Згідно вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 року ОСОБА_7 призначено покарання зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком , а тому в даному випадку вирок від 22.12.20-22 року неможливо поглинути чи приєднати, а необхідно виконувати самостійно.

Обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить, пом`якшити термін його покарання. Вказує, що його співмешканка, яка на даний момент вагітна, та виховує неповнолітню дитину, батьком яких, являється саме обвинувачений ОСОБА_7 є рідною сестрою потерпілої.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили задовольнити подану ними апеляційну скаргу та пом`якшити призначене покарання

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити подану нею апеляційну скаргу.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату і час судового засідання, заяв про відкладення або перенесення судового засідання на адресу суду не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.4 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125, ч.4 ст. 185 КК України судом кваліфіковані вірно та сторонами не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Доводи прокурора про невірне призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України є обгрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

З положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., вбачається, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від покарання в порядку ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З матеріалів провадження, вбачається, що інкриміновані ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 125 та ч.4 ст. 185 КК України, вчинені ОСОБА_7 21.10.2022 року та 06.11.2022 року, тобто до постановлення щодо нього вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Вирок від 22.12.2022 року набрав законної сили .

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначено покарання, яке необхідно відбувати реально, а тому принцип поглинення, часткового чи повного складання покарань, не може бути застосовано, а кожний вирок повинен виконуватись самостійно.

За таких обставин доводи прокурора в цій частині підлягають до задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого та дослідивши вирок суду колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого та його адвоката, викладені при апеляційному розгляді, заслуговують на увагу.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував, що обвинувачений свою вину визнає повністю, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочинів, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстианції обгрунтовано визнав ці обставини, такими, що пом`якшують покарання. Також судом прийнято до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При цьому, суд пославшись на відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Разом з тим колегія судів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України не враховані дані про особу обвинуваченого та обставини скоєння даного злочину, а саме викрадення грошових коштів в незначному розмірі та за відсутності матеріальних чи будь-яких претензій з боку потерпілої, яка, зі слів обвинуваченого є рідної сестрою його вагітної співмешканки, яка вже має малолітню дитину, батьком якої є обвинувачений, що не спростовано матеріалами справи.

За обставин наявності на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини та вагітної співмешканки, а також відсутність будь-яких матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілих, колегія суддів вважає безпідставним не визнання судом першої інстанції цих обставин пом`якшуючими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначені обставини визнає такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а тому у сукупністю з визнаними судом першої інстанції обставинами, що пом`якшують покарання вважає за можливе пом`якшити призначене обвинуваченому покарання виходячи та із застосуванням положень ст. 69 КК України, а тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення, а апеляційна скарга прокурора призначення покарання за ч.4 ст. 185 КК України не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 червня 2023 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 змінити.

ОСОБА_7 призначити покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3