Провадження №1-кп/127/865/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023 за № 0000483,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України.

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту, потерпілу, а також свідків згідно з реєстром матеріалів кримінального провадження. Крім того, заявила клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи тяжкість ймовірного покарання, обвинувачена може ухилятись від явки до суду. Крім того, зазначила, що обвинувачена зможе чинити тиск на потерпілу та свідків кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні поклалась на розсуд суду щодо вирішення усіх питань.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 проти призначення судового розгляду не заперечувала, разом з тим просила задовольнити її клопотання, подане через відділ прийому, щодо виклику та допиту в судовому засіданні малолітніх свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Щодо застосування до її підзахисної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечила, наголосивши на тому, що ризики, на які посилається прокурор, останньою не доведені. Звернула увагу суду на те, що під час досудового розслідування до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід, строк дії якого закінчився, та протягом місяця обвинувачена перебувала без жодного запобіжного заходу. При цьому ОСОБА_8 належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки. Зауважила, що ОСОБА_8 має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, працевлаштована та позитивно характеризується. Наголосила на тому, що за умови застосування цілодобового домашнього арешту обвинувачена не зможе утримувати та забезпечувати своїх дітей.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), тобто для затвердження угоди, закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта прокурору, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Згідно з пред`явленим ОСОБА_5 обвинуваченням остання обвинувачується у вчиненні незакінченого замаху на особливо тяжкий злочин.

Суд враховує приписи частини третьої статті 68 КК, відповідно до яких за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція частини першої статті 115 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З сукупного аналізу наведених норм випливає, що у разі доведення винуватості за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 115 КК особі не може бути призначене покарання більше десяти років.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати відповідно до частини першої статті 31 КПК суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, потерпілу, свідків згідно з реєстром матеріалів кримінального провадження, про виклик і допит яких клопотала прокурор, а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про виклик і допит яких клопотала сторона захисту.

Підстави для складання досудової доповіді згідно з приписами пункту 6 частини третьої статті 314 та статті 314-1 КПК, на думку суду, відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, суд враховує таке.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченої. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вимоги до клопотання про застосування запобіжного заходу визначені статтею 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. Також пунктом 1 частини третьої статті 184 КПК регламентовано, що до клопотання додаються копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У судовому засіданні встановлено, що копія клопотання прокурора була вручена обвинуваченій та її захиснику завчасно, а відтак стороною обвинувачення були дотримані вищезазначені вимоги кримінально-процесуального законодавства.Саме тому, суд вважає за необхідне вирішити клопотання прокурора по суті, надавши доводам сторін відповідну правову оцінку.

Порядок застосування запобіжного заходу регламентований статтею 194 глави 18 КПК, зокрема, зі змісту частини другої статті 194 КПК випливає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на цей час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення вказаного питання на цій стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Прокурор як на підставу для застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу послалась на те, що за відсутності цілодобового домашнього арешту обвинувачена може протиправно впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження, а також та зможе ухилитись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Зазначені доводи прокурора в частині наявності у обвинуваченого наміру ухилятись від суду суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин прокурор не надала.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Суд приймає до уваги, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на цей час не розпочате, а відтак і не допитані потерпіла та свідки кримінального провадження, про виклик і допит яких клопотали сторони. Саме тому, суд дійшов до переконання про доцільність застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання щодо часових меж застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує таке.

Захисник обвинуваченої, заперечуючи проти застосування до її підзахисної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, послалась на ту обставину, що на утриманні в обвинуваченої перебуває 4 неповнолітніх дітей. Разом з тим, такі твердження захисника не були підтверджені документально, а тому суд оцінює їх критично.

Однак, захисник обвинуваченої також послалась на те, що обвинувачена ОСОБА_5 офіційно працевлаштована, а тому, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, обвинувачена буде позбавлена можливості працювати та отримувати дохід. На підтвердження зазначеної обставини захисник надала суду копію цивільно-правовий договір від 14.06.2023, зі змісту якої випливає, що ОСОБА_5 з 14.06.2023 та по теперішній час виконує роботи з цивільно-правового договору.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне з метою забезпечення кримінального провадження та виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 23.00 години до 06.00 години наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на останню обов`язки, визначені пунктами 1-4 частини п`ятої статті 194 КПК.

Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023 за № 0000483, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 23 листопада 2023 року о 17.00 годині.

У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, потерпілу, свідків сторони обвинувачення та сторони захисту.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 23.00 години до 06.00 години наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 1-4 частини п`ятої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі зобов`язання: прибувати на виклики до суду за першою ж вимогою на визначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками кримінального провадження.

Строк дії ухвали в частині застосування до обвинуваченої запобіжного заходу становить 60 днів, тобто до 23.59 години 14.01.2024.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: