У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000690, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2023 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Васільківка Дніпропетровської області, зареєстрований та фактично мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалено, початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з дня його взяття під варту, після набрання вироком законної сили.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави 3 089,16 грн. за проведення експертизи № СЕ19/115-21/15321-НЗПРАП.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки із покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини ОСОБА_5 , вважає призначене за оскаржуваним вироком покарання таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

На думку апелянта, сукупність обставин, встановлених судом першої інстанції, зокрема, визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку, пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має ряд хронічних та супутніх їм захворювань, переконливо свідчить про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання і очевидну недоцільність, в даному випадку, застосування щодо нього реального позбавлення волі.

Захисник наголошує на тому, що сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути підставою для призначення реальної міри покарання та повинна оцінюватись судом у комплексі з іншими вагомими обставами.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Вважає, що судом, із врахуванням положень закону на конкретних обставин справи, ОСОБА_5 призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В середині жовтня 2021 року, ОСОБА_5 , на території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із вирощених кущів коноплі нарвав суцвіття, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб, у невстановленій кількості, але не менше, ніж 18 665,027 г.

Після цього, ОСОБА_5 , у своєму будинку, за вказаною адресою, висушив суцвіття, таким чином виготовив наркотичний засіб, у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, але не менше, ніж 18 665,027 г, та залишив зберігати у будинку за місцем мешкання, без мети збуту до 16.11.2021 р.

16.11.2021 р. в період часу з 15.46 год. до 17.44 год. працівниками поліції Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, у ході проведення санкціонованого обшуку, у будинку, де проживає ОСОБА_5 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 18 665,027 г, який ОСОБА_5 незаконного придбав, виготовив та зберігав для власного вживання без мети подальшого збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, тяжким у сфері обігу наркотичних засобів, має високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань, є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, 3 категорія; за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи. Встановив наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 309 КК України вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Так, суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання ОСОБА_5 врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань, є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, 3 категорія; за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи. Встановив наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, який має високий ступінь суспільної небезпеки, яка визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності. Цим явищам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Між наркоманією і злочинністю існує тісний взаємозв`язок. Він характеризується вчиненням наркоманами та іншими особами кримінальних правопорушень з метою заволодіння цими засобами і речовинами для їх вживання та/або розповсюдження, вчиненням значної кількості кримінальних правопорушень під безпосереднім впливом наркотиків і психотропних речовин на психіку і волю їхніх споживачів (у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, абстиненції), віктимним характером поведінки наркоманів (часом вони самі стають жертвами кримінальних правопорушень).

Таким чином кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення становлять реальну загрозу генофонду нації та забезпеченню правопорядку.

Тобто, врахувавши всі обставини, які за законом мають правове значення, суд першої інстанції інстанції, належно умотивувавши своє рішення, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Повне визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття у скоєному та дані його особу, про що зазначає захисник в апеляційній скарзі, були належним чином враховані судом першої інстанції та дали суду право призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 309 КК України.

Інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, не виправдовують злочинної поведінки обвинуваченого та, з огляду на встановлені у даному провадженні обставини, не впливають на можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку не виявлено, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2023 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3