Справа № 538/1530/23
Провадження № 1-кп/538/232/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 03.07.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фаневичі Іванківського району, Київської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.07.2023 близько 15 годин 45 хвилин ОСОБА_4 , маючи прямий умисел направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, на автомобілі таксі приїхав до господарства АДРЕСА_3 . Будучи на вказаному місці та достеменно знаючи, що вказане господарство та житловий будинок на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , відкрив металеву хвіртку цілісного паркану, яким огороджено територію вищевказаного домоволодіння, увійшов у двір домоволодіння, після чого підійшов до вхідних дверей житлового будинку, не отримавши добровільної згоди власника вказаного житла, переслідуючи кримінально- протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла без дозволу власника житла, тобто ОСОБА_5 , відкрито незаконно проник до веранди будинку, що є невідокремленою частиною житлового будинку. Після чого, пройшовши по веранді. ОСОБА_4 відкрив двері до коридору будинку, які в той час намагалась замкнути з іншої сторони ОСОБА_6 , яка проживає у вищевказаному будинку, та перешкоджала незаконному проникненню, відсторонив її у бік та незаконно проник до коридору, а далі до інших кімнат будинку ОСОБА_5 , чим порушив недоторканість житла останнього.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав частково, цивільний позов не визнав, суду пояснив, що 2 липня 2023 р. він приїхав в м. Лохвицю додому до своєї тещі ОСОБА_7 , за деякий час до цього йому стало відомо, що його дружина ОСОБА_8 проживає з іншим чоловіком у батьків цього чоловіка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом з дружиною у будинку останніх проживає і його спільна з ОСОБА_8 дочка. Тому по приїзді він разом зі своєю тещею на автомобілі таксі поїхали до будинку ОСОБА_5 , щоб побачити та повернути дружину та дочку. Він зайшов до двору через хвіртку, яка не була зачинена на замок, побачив авто дружини у дворі, відчинив перші двері темного кольору, пройшов декілька кроків і став відчиняти наступні двері, поряд з якими були вікна. Через таке вікно він побачив ОСОБА_9 , яка стояла навпроти вікна, він став відкривати ці двері, натомість ОСОБА_10 почала його випихати з хати, тоді з інших кімнат вибігла ОСОБА_11 , а також дочка ОСОБА_12 , остання забігла нібито з вулиці, але точно він не пам`ятає. Він підхопив дочку біля дверей. Зазначив, що ніяких стекол при цьому не розбивав, а це навмисне підлаштовано Цюцюрами. Біти в нього не було, була лише палка-ціпок, яку він взяв у тещі, про всяк випадок для самооборони. Тому цивільний позов він не визнає.

Незважаючи на часткове визнання вини самим ОСОБА_4 , його вина в повному обсязі доведена наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 2 липня 2023 року близько 15 год 45 хв разом з дружиною були в кухні свого будинку, дружина через вікно побачила, що до двору під`їхав автомобіль таксі, з якого вийшов якийсь чоловік, вони з дружиною подумали, що це хтось приїхав до їхнього сина. Однак майже відразу дружина сказала, що цей чоловік схожий на чоловіка ОСОБА_13 , яка живе в даний час з їхнім сином в їхньому будинку. Він особисто цього чоловіка не бачив. Дружина вийшла з кухні, щоб покликати ОСОБА_11 , яка знаходилася в своїй кімнаті в будинку, щоб вона вийшла зустріти того чоловіка. В цей момент він почув звук, схожий на звук розбитого скла, і через декілька секунд аналогічний. Він вслід за дружиною вискочив з кухні в коридор, побачив, що дружина намагається зачинити двері, які виходять у веранду, а ОСОБА_4 в цей момент потягнувши двері на себе, зайшов у коридор, відштовхнувши дружину, яку він впіймав біля дверей кухні. Зайшовши до коридору ОСОБА_4 наказав йому та дружині стояти тихо і нічого не робити. Тоді забігла ОСОБА_12 , ОСОБА_4 присів, щоб взяти дочку, а він тим часом вийшов з хати, щоб зателефонувати до поліції. Подальших подій він не бачив, а знає лише зі слів дружини та ОСОБА_14 . З працівниками поліції по телефону спілкувався 7-10 хвилин, перебуваючи за гаражем; коли ж повернувся, ОСОБА_15 вже був на вулиці.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що 2 липня цього року близько 15 год 45 хв вона з чоловіком, який щось робив на комп`ютері, були в кухні власного будинку. Вона у вікно побачила таксі, яке під`їхало до двору, з якого вийшов високий чоловік. Їй здалося, що він схожий на чоловіка ОСОБА_11 , яка проживає з лютого цього року в них разом з їхнім сином. Вона вийшла з кухні, щоб покликати ОСОБА_11 , та почула гучний звук хвірточки, потім, що нібито б`ється скло. Хотіла зачинити на замок двері, що знаходяться між верандою та коридором, але ОСОБА_16 потягнув їх на себе та всунув палку, схожу на біту. Після чого зайшов до коридору, штовхнувши її, сказав "тихо". При цьому забігла ОСОБА_12 , яку ОСОБА_17 взяв на руку. Вона тихенько вийшла надвір, щоб не провокувати ОСОБА_4 сховалася за машиною, щоб подзвонити синові. Потім побачила, що ОСОБА_12 біжить до неї, вона взяла дитину і сховалися за парканом на огород. Відповідаючи на запитання, повідомила, що дозволу ОСОБА_4 щоб можна зайти в хату ні вона, ні інші особи не надавали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що 2 липня цього року близько 16 години перебувала в будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дальній кімнаті, почула звук схожий на розбиття скла, подумала, що коти шкоду зробили. Виходячи з кімнати побачила як ОСОБА_6 тримає ручку дверей, а за ними ОСОБА_4 , останній відчинив двері і зайшов в будинок, став кричати "Де дитина? ОСОБА_19 ключі від машини? Збирай речі дитини." Потім забігла дочка, ОСОБА_4 схопив її на руки, хоча вона і виривалася, та поніс на вулицю до таксі. Вона намагалася забрати дитину, між нею та ОСОБА_4 виникла штовханина. Потім дитина вирвалася і втекла від нього в двір. Відповідаючи на запитання, зокрема обвинуваченого, промовилася, що "зліва вікно розбила", після того як на це звернув увагу обвинувачений, зазначила що оговорилася, хотіла сказати "Вікно розбилось".

Вина ОСОБА_4 доведена і письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця від 02.07.2023 з фототаблицею, відповідно до якого було проведено огляд будинковолодіння та будинку за адресою АДРЕСА_3 .

- протоколом огляду від 08.08.2023, на якому зафіксовано, як обвинувачений показував з якою палицею заходив до будинку ОСОБА_5

- протоколами слідчого експерименту від 14.07.2023 з ілюстративно таблицею з участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідків дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, а саме порушення недоторканості житла особи.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи обвинуваченому міру покарання, враховує характер та тяжкість скоєного кримінального проступка, який відноситься до кримінального проступку, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину взнав частково, дані, які характеризують його особу.

Так, обвинуваченийне працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального проступку визнав частково, щирого каяття на висловлював.

Обставин, які на підставі ст. 66 КК України , пом`якшу ють покарання та обставин які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 в ході розгляду справи судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого, який є несудимим, непрацюючим, враховуючи відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та обставин, що обтяжують покарання, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Що стосується заявленого потерпілим цивільного позову, то в задоволенні такого слід відмовити з таких підстав.

За правилами частини 1 та частини 4 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого...

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, зокрема, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявляючи цивільний позов потерпілий ОСОБА_5 зазначав, що обставина заподіння шкоди обвинуваченим (пошкодження стекол), підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Проте суд, досліджуючи фактичні обставини справи в частині заподіяння шкоди обвинуваченим , досліджуючи докази, здійснюючи їх оцінку як кожного доказу окремо, так і всіх доказів в їх сукупності, з точки зору їх належності та достовірності, дійшов висновку, що ними не підтверджується обставина розбиття стекол саме обвинуваченим.

Такого висновку суд дійшов, критично оцінюючи показання потерпілого, свідка ОСОБА_6 , яка є його дружиною та є по суті заінтересованою особою, та свідка ОСОБА_8 , яка також, на думку суду, є заінтересованою особою, і яка відповідаючи на запитання, на підсвідомому рівні повідомила, що вікно розбивалося особою жіночої статі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлений цивільний позов є безпіставним та необгрунтованим, і в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1