ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2590/23 Справа № 173/1143/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_8 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального права розглянув його заяву одноособово, а не у складі колегії суддів, та без участі захисника.

Зазначає, що він звернувся із заявою до суду першої інстанції, оскільки ані суд апеляційної інстанції, ані суд касаційної інстанції не можуть в повному обсязі забезпечити дотримання прав учасників провадження, так як вони не є судами першої інстанції.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_8 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що всупереч вимогам кримінального процесуального закону, подана засудженим ОСОБА_8 заява не містить вказівки на обставини, що могли вплинути на судові рішення, які засуджений просить переглянути та скасувати, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час розгляду справи та не зазначено обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 3 ст. 459 КПК України, та які є підставами для здійснення кримінального провадження в порядку глави 34 вказаного Кодексу.

Окрім того, місцевий суд як суд першої інстанції не вправі перебирати на себе повноваження апеляційної та касаційної інстанцій, в тому числі, переглядати судові рішення апеляційної та касаційної інстанцій у зв`язку з виключними чи нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 подав до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області заяву про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07.12.2004 року.

В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначив про те, що судові рішення щодо нього підлягають перегляду за виключними обставинами, у зв`язку із рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, яким визнано неконституційним положення третього речення ч.3 ст.315 КПК України, а саме те, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Згідно із ч. 1 ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Частинами 2, 3 ст. 464 КПК України встановлено, що суддя перевіряє заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами на відповідність вимогам ст.462 КПК України і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Положеннями ч.2 ст.459 КПК України визначено обставини, які визнаються нововиявленими.

За змістом положень ст. 464 КПК України, якщо заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подано без додержання встановлених ст. 462 КПК України вимог щодо форми, структури заяви та додатків до неї, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

З огляду на вказані положення кримінального процесуального закону, суд першої інстанції встановивши, що засудженим ОСОБА_8 у його заяві фактично не зазначено обставини, які у розумінні положень ч.2 ст.459 КПК України є виключними, мав би виконати вимоги ст.464 КПК України.

Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.

При цьому, суд першої інстанції відмовляючи засудженому у відкритті провадження надав оцінку посиланню засудженого ОСОБА_8 на рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, яким визнано неконституційним положення третього речення ч.3 ст.315 КПК України, тобто фактично зробив висновок щодо невідповідності його виключним обставинам, разом з цим, встановлення наявності чи відсутності виключних обставин є предметом розгляду заяви по суті.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що підстав для відмови у відкритті цього провадження у суду першої інстанції не було, так як стаття 464 КПК України, якою керувався суд, не передбачає підстав для відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за виключними обставинами, оскільки відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17) положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті, тобто такий висновок стосується перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме доступу до правосуддя відповідно до ст. 7 КПК України, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування ухвали суду.

Також посилання суду на те, що місцевий суд не може переглядати судові рішення апеляційної інстанції, у зв`язку з нововиявленими або виключними обставинами є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд рішення за виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

За змістом ст. 33 КПК України кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві загальні суди, а також Вищий антикорупційний суд, в апеляційній інстанції відповідні апеляційні суди, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду, у касаційній інстанції Верховний Суд.

Відповідно до ч. 5 ст.33 КПК України кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 459 цього Кодексу, судом, який ухвалив рішення, що переглядається, а з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу, - Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами ч. 1 ст. 466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом за правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

За положеннями вказаного Кодексу розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснюють виключно місцеві загальні суди, а також Вищий антикорупційний суд. Натомість суди апеляційної інстанції здійснюють свої повноваження лише щодо перегляду рішень, постановлених судами першої інстанції, у випадках, передбачених законом.

Як убачається з матеріалів провадження засуджений ОСОБА_8 подав до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області заяву про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07.12.2004 року.

Апеляційний суд Дніпропетровської області, ухвалюючи вирок від 03.08.2004 року щодо ОСОБА_8 , діяв на той час як суд першої інстанції в силу повноважень, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України в редакції 1960 року.

У зв`язку з прийняттям у 2012 році нової редакції Кримінального процесуального кодексу України, апеляційні суди втратили повноваження суду першої інстанції і наразі позбавлені можливості здійснювати кримінальне провадження про перегляд вироків за нововиявленими або виключними обставинами, постановленими цими судами раніше як судами першої інстанції.

Тому відповідно до положень ч. 1 ст. 463 КПК України розгляд заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2004 року за виключними обставинами з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України, повинен відбуватись у відповідному суді першої інстанції за місцем вчинення злочину.

З наявної в матеріалах провадження копії вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2004 року вбачається, що злочин засудженим ОСОБА_8 був вчинений в с. Ганнівка Верхньодніпровського району, що свідчить про те, що засуджений, звертаючись до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд вироку від 03.08.2004 року за виключними обставинами, дотримався вимог ч. 1 ст. 463 КПК України.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене, ухвала щодо ОСОБА_8 не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України, під час якого слід врахувати викладене та постановити законне й обґрунтоване судове рішення із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_8 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4