Дата документу 13.02.2024
Справа № 330/2760/21
Провадження № 1-і/334/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя, в режимі відео конференції, клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 18.11.2021 року до Якимівського районного суду Запорізької області Якимівським відділом Мелітопольської окружної прокуратури направлений обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні №0000304 від 26.08.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 26 серпня 2021 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою продовження сварки з ОСОБА_6 , яка виникла між ними в ніч з 25 на 26 серпня 2021 року з приводу того, що ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння без дозволу ОСОБА_4 перебував у будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 та в якому ОСОБА_4 тимчасово мешкав, прийшов у приміщення зазначеного будинку, де під час сварки, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_6 декілька ударів рукою в обличчя, чим спричинив крововиливи у м`які тканини, синці та садна на голові, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_6 7 ударів ножем в передню поверхню грудної клітки та 1 удар ножом по лівій кисті, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 три непроникаючі сліпі колото-різані поранення грудної клітки без ушкодження внутрішніх органів та різану рану лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також чотири сліпі колото-різані поранення грудної клітки з локалізацією шкірних ран на передній поверхні грудної клітки, в проекції 3-го ребра, справа від серединної лінії, на передній поверхні грудної клітки справа, в проекції 5-го ребра по навкологрудинній лінії, на передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції мечоподібного відростка грудини, на рівні 7-го ребра, на передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції 2-го ребра по передній пахвовій лінії, проникаючі в плевральні та черевну порожнини, з ушкодженням за ходом ранових каналів правої та лівої легені, серцевої сорочки, легеневої артерій, аорти, діафрагми, печінки та нижньої порожнистої вени, які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, ускладнилися розвитком гострої крововтрати та призвели до настання 26 серпня 2021 року смерті потерпілого ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

26.08.2021 року ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затриманий без ухвали слідчого судді (суду) за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 28.08.2021 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 21.10.2021, ухвалами Якимівського районного суду Запорізької області від 19.11.2021, 12.01.2022 та 03.03.2022, ухвалами Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 29.04.2022, 21.06.2022 та 17.08.2022, ухвалами Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13.10.2022, 02.12.2022, 25.01.2023, 23.03.2023, 17.05.2023, 12.07.2023, 04.09.2023 та 27.10.2023.

Розпорядженням Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» визначена підсудність судових справ, які розглядались Якимівським районним судом Запорізької області, за Ленінським районним судом міста Запоріжжя.

Таким чином, на даний час у провадженні Ленінського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №0000304 (судова справа № 330/2760/21) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.12.2023 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 20.02.2024 включно.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 20.02.2024, але на даний час не закінчено судовий розгляд кримінального провадження, не допитані свідки обвинувачення, не досліджені матеріали досудового розслідування, не оглянуті речові докази і застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з його триманням під вартою, або взагалі незастосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу може унеможливити судовий розгляд.

Окрім цього, на даний час наявні ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, які не змінилися з часу застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії, що є підставою для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Розуміння ОСОБА_4 тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, суворості передбаченого покарання у разі доведеності його винуватості, поведінка обвинуваченого, який намагався ввести в оману працівників поліції, до яких звернувся із повідомленням про виявлення трупу ОСОБА_6 , повідомивши вигадані обставини смерті ОСОБА_6 , відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків (неодружений, неповнолітніх дітей або батьків похилого віку на утриманні не має, не працевлаштований, власності не має), відсутність місця реєстрації (будинок АДРЕСА_1 , де зареєстрований обвинувачений, повністю зруйнований) та місця проживання (проживав у будинку, належному потерпілому ОСОБА_6 , з дозволу останнього), дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі, буде переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, тобто вчиняти дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, буде незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (очевидець вбивства), оскільки обвинувачений був особисто знайомий з ними до вчинення кримінального правопорушення, підтримував товариські стосунки, та які під впливом ОСОБА_4 можуть змінити показання, що негативно вплине на швидке, повне та неупереджене проведення судового розгляду, встановлення усіх обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше був неодноразово засуджений. Наявні судимості погашені у встановленому законом порядку і не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, але вказують на те, що він схильний до вчинення злочинів, є суспільно небезпечною особою та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 унеможливить запобігання вказаним ризикам.

З огляду на вищевикладене, прокурор просить продовжити строк дії раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з триманням обвинуваченого під вартою в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» без визначення розміру можливої застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо розгляду клопотання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просила в клопотанні прокурора відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304 від 26.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» внесені зміни до розпорядження Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», визначено територіальну підсудність судових справ Якимівського районного суду Запорізької області за Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

22.12.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 20.02.2024 включно.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

В ході судового розгляду суд дійшов висновку про існування ризиків передбачених п. п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 суд враховує, що останній обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині. Строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, але на даний момент не допитані всі свідки обвинувачення, не досліджені інші докази. Разом з тим, на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що є підставою для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Так, злочин, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 віднесено до категорії особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Розуміння ОСОБА_4 тяжкості злочину, у вчинені якого він обвинувачується, суворості передбаченого покарання у разі доведеності його винуватості, відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків (неодружений, неповнолітніх дітей або батьків похилого віку на утриманні не має, не працевлаштований, власності не має), відсутності місця реєстрації (будинок, де зареєстрований обвинувачений повністю зруйнований) та місце проживання, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі, буде переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Крім того, наявні ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а тому обвинувачений схильний до вчинення злочинів.

Від жодної особи до слідчого, прокурора та суду не надходило клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 особистої поруки. Відсутність у останнього майна та доходу, відсутність відповідних клопотань сторонніх осіб виключають застосування запобіжного заходу у вигляді застави. Окрім цього, щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування, а також злочину, який спричинив загибель людини, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Застосування запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, передбачає знаходження обвинуваченого за місцем проживання, яке у обвинуваченого відсутнє, а також його вільне пересування, спілкування обвинуваченого з іншими особами, у тому числі зі свідками, а тому обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Зазначене свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, в період воєнного стану та збройної агресії в Україні, в разі не продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання вартою, останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може виїхати на непідконтрольну Україні територію.

Вказані обставини дають суду підстави стверджувати, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, існують, обрання іншого, більш м`якого виду, суд вважає не доцільним і буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає продовженню на строк шістдесят днів відповідно до вимог ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 197, 315, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню за №0000304 від 26.08.2021 року за ознаками ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 13 квітня 2024 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено 13 лютого 2024 року о 16 годині 00 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1