ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000149 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутори, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді старшого слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене ним.

Поновлено ОСОБА_7 у правах, обмежених під час кримінального провадження. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді застави скасовано;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кривець, Маньківського району, Черкаської області, українця, громадянина України, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено ним.

Поновлено ОСОБА_8 у правах, обмежених під час кримінального провадження. Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді застави скасовано.

в с т а н о в и л а :

Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.368 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , працюючи відповідно до наказу №121 о/с від 28.04.2017 на посаді старшого слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, будучи представником влади та працівником правоохоронного органу та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005169 від 19.07.2018 за фактом вчинення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Після отримання вказаного кримінального провадження у своє провадження, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, у невстановлений досудовим розслідуванням час, після 19.07.2018, перебуваючи у м. Черкаси, залучив у якості пособника дільничного офіцера поліції сектору превенції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , який мав спеціальне звання старшого лейтенанта поліції та є службовою особою. Домовившись із ОСОБА_8 , з яким були раніше знайомі як колеги, розробили злочинну схему, спрямовану на одержання від ОСОБА_12 для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_12 дій, а саме: за повернення вилученого у останнього пристрою для відстрілу патронів несмертельної дії «ПМР» № НОМЕР_1 та закриття кримінального провадження №0005169.

При особистій зустрічі біля будівлі магазину «Делікат», розташованого за адресою: вул. Сумгаїтська, 39 в м. Черкаси, близько 22 год. 26.07.2018 ОСОБА_8 , будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_7 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та виступаючи пособником вчинення злочину, повідомив ОСОБА_12 , що слідчий ОСОБА_7 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005169 за фактом хуліганських дій, вчинених ОСОБА_12 , бажає отримати неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за повернення пристрою для відстрілу патронів несмертельної дії «ПМР» № НОМЕР_1 та за винесення постанови про закриття кримінального провадження.

У послідуючому ОСОБА_8 , виконуючи свою роль пособника, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч інтересам служби, неодноразово в робочий та позаробочий час з 26.07.2018 по 02.08.2018 при особистих зустрічах та розмовах по мобільному телефону наголошував ОСОБА_12 на необхідності передання ОСОБА_7 неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США за повернення пристрою для відстрілу патронів несмертельної дії «ПМР» та закриття кримінального провадження, запевняючи, що у разі відмови передати кошти для ОСОБА_12 можуть настати негативні наслідки у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності.

Зокрема, о 21 год. 48 хв. 02.08.2018, зустрівшись по вул. Хоменка, 18 у м. Черкаси, біля магазину «Карпати», дільничний офіцер поліції ОСОБА_8 під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 вимагав від нього грошові кошти, наголошуючи при цьому, що рішення у кримінальному провадженні №0005169 приймає не він, а слідчий ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 , є лише посередником і передає пропозицію ОСОБА_7 . Під час розмови ОСОБА_8 довів їх із ОСОБА_7 позицію, що у разі неприйняття ОСОБА_12 їх пропозиції про надання неправомірної вигоди пристрій для відстрілу патронів несмертельної дії «ПМР» повернутий йому не буде та його притягнуть до кримінальної відповідальності. Разом з тим, ОСОБА_8 погодив суму неправомірної вигоди в розмірі 26 000 гривень.

Після цього, о 12год. 18хв. 03.08.2018 ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_12 по вул. Байди Вишневецького, 40 в м. Черкаси, поблизу АКБ «ПРИВАТ БАНК». Під час бесіди та після телефонної розмови із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відхилив пропозицію ОСОБА_12 передати їм частину неправомірної вигоди у розмірі 5000 гривень за повернення пристрою для відстрілу патронів несмертельної дії, вилученого у ОСОБА_12 .

У подальшому, о 15год. 09хв. 08.08.2018, попередньо домовившись по телефону, ОСОБА_12 зустрівся із ОСОБА_8 по вул. Хоменка, 18 у м. Черкаси біля магазину «Карпати», після чого на автомобілі «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , прослідували до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, розташованого за адресою: вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси, погодивши при цьому суму неправомірної вигоди в розмірі 25000 гривень. Біля входу до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області вони зустрілись із слідчим ОСОБА_7 , який у свою чергу погодився на отримання неправомірної вигоди, наданої ОСОБА_12 у гривнях та пообіцяв, що після передачі грошей він найближчим часом закриє кримінальне провадження № 0005169. Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 пройшли до службового кабінету №429 слідчого ОСОБА_7 , розташованого за адресою: вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси, де ОСОБА_7 , використовуючи владу і своє становище та пов`язані з цим можливості на виконання зазначених вище домовленостей, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_8 , повернув ОСОБА_12 вилучений у нього пристрій для відстрілу патронів несмертельної дії «ПМР» № НОМЕР_1 .

У послідуючому ОСОБА_8 , діючи умисно, виступаючи як пособник ОСОБА_7 , за попередньою з ним змовою, знаходячись у салоні автомобіля «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_3 , біля будівлі за адресою: вул. Маршала Красовського, 1, м. Черкаси, куди вони спільно із ОСОБА_12 прибули на вказаному автомобілі, усвідомлюючи злочинність своїх дій, одержав від ОСОБА_12 , який був залучений до конфіденційного співробітництва з правоохоронними органами та виконував завдання з викриття осіб, що вчиняють корупційні злочини, неправомірну вигоду - кошти в сумі 25000 гривень для їх передачі слідчому ОСОБА_7 за дії, вчинені ним з використанням влади в інтересах ОСОБА_12 , а саме за повернення вилученого у нього пристрою для відстрілу патронів несмертельної дії «ПМР» № НОМЕР_1 та закриття кримінального провадження №0005169.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, як пособництво в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Вироком районного суду обвинувачені були визнані невинуватими та виправдані у вчиненні інкримінованих їм злочинів за недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені ними, мотивуючи тим, що покази допитаних свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та інші докази, надані прокурором на підтвердження обвинувачення, не доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, через те, що не містять жодних даних, які б вказували на вчинення обвинуваченими вказаних злочинів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2019 року через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк три роки, з конфіскацією майна, а також з урахуванням ст. 54 КК України позбавити його спеціального звання старшого лейтенанта поліції; визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк три роки, з конфіскацією майна, а також з урахуванням ст.54 КК України позбавити його спеціального звання старшого лейтенанта поліції.

Свою апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 370, 374 КПК України та п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» не надав належної оцінки зібраним доказам, побудував своє рішення про виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на суперечливих та достатньо не перевірених доказах, взявши до уваги одні докази , і відкинув інші.

Зокрема, судом не прийнято до уваги та не надано належної правової оцінки таким доказам сторони обвинувачення як: протоколу обшуку автомобіля «Opel Astra»; речовим доказам - грошовим коштам на загальну суму 25 000 грн та повістці на ім`я ОСОБА_12 до слідчого ОСОБА_7 , в яку були загорнуті зазначені вище грошові купюри; протоколу обшуку від кабінету № 429 Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області; протоколу огляду матеріалів кримінального провадження №0005169 від 19.07.2018 за ч.1 ст.296 КК України, протоколу оглядів документів - телефонних з`єднань за номерами мобільних телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ; протоколу за результатами проведення негласних слідчих розшукових) дій, а факт виявлення та вилучення під час обшуку автомобіля ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 25 000 грн. взагалі залишився поза увагою суду.

Водночас, суд, розглядаючи справу, упереджено та однобічно підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, і свій висновок про виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побудував фактично на визнанні недопустимими матеріалів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у зв`язку із невідкриттям стороною обвинувачення під час виконання вимог ст. 290 КПК України стороні захисту ухвал суду, які були підставами для проведення НСРД, не взявши до уваги та належним чином не перевіривши інші докази, зібрані органом досудового слідства.

Приймаючи таке рішення, суд застосував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 751/7557/15-к, при цьому судом не взято до уваги останні висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 11.06.2019 № 750/3402/16-к та від 25.06.2019 у справі № 331/1898/16-к, відповідно до яких процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання), які не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, можуть бути відкриті іншій стороні і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Також, вказує апелянт, суд, приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не взяв до уваги показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , в яких містяться відомості про вимагання та одержання обвинуваченими у ОСОБА_12 неправомірної вигоди.

Іншим доказам сторони обвинувачення також не надано належної оцінки, вони лише перераховані у вироку та судом констатовано, що зазначені матеріали кримінального провадження не вказують на доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину.

Також, судом визнано недопустимим доказом протокол від 08.08.2018 огляду ідентифікації та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових коштів та огляду особи, який виконаний в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину, що на думку прокурора є незаконним.

Також судом визнано недопустимим доказом протокол, складений за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину, оскільки стороною обвинувачення не надано ухвал Апеляційного суду Черкаської області про надання дозволу на проведення НСРД.

Водночас контроль за вчиненням злочину проводився на підставі постанови прокурора, яка була розсекречена в установленому законом порядку та відкрита стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Серед іншого судом зазначено, що в порушення вимог ч.3 ст.252 КПК України, протоколи за результатами проведення НСРД складені з порушенням 24-годиного строку з моменту припинення зазначених НСРД.

Вказане взагалі не впливає на вирішення питання щодо допустимості чи недопустимості доказів, оскільки такий строк встановлений з метою оптимізації проведення досудового розслідування та здійснення його в розумні строки і наслідки його порушення КПК України не передбачає.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

У вироку суд звернув увагу на те, що в обвинуваченні не описано суб`єктивну та об`єктивну сторони злочину, відсутній суб`єкт, оскільки, на думку суду, стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , із застосуванням погроз вимагали від ОСОБА_12 неправомірну вигоду за вчинення певних дій, тобто за повернення вилученої травматичної зброї та закриття кримінального провадження.

Такі висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового засідання, оскільки свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прямо вказували на обставини вимагання неправомірної вигоди та наслідки, які могли би настати для ОСОБА_12 у вигляді конфіскації травматичної зброї та притягнення його до кримінальної відповідальності, що підтверджується також протоколами НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Крім цього, об`єктивна сторона полягає в одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою, що було зазначено у формулюванні обвинувачення.

Також судом вказано, що відсутня суб`єктивна сторона злочину, однак суд не звернув увагу на те, що умисел обвинуваченого доведено в ході досудового розслідування, доказами, які надані суду під час судового розгляду справи.

Окрім цього, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд послався на відсутність у ОСОБА_7 повноважень щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні стовно ОСОБА_12 , у зв`язку з відсутністю в матеріалах кримінального провадження передбаченого ст.39 КПК України доручення на проведення досудового розслідування.

Вказані висновки не відповідають дійсним обставинам, оскільки наявність у ОСОБА_7 можливості та повноважень щодо прийняття рішень у кримінальному провадженні підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: показами свідка ОСОБА_19 , витягом з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні, фактами перебування кримінального провадження та вилученої у ОСОБА_12 травматичної зброї у володінні ОСОБА_7 , поверненням безпосередньо ОСОБА_7 зброї, наявністю повістки про виклик на ім`я ОСОБА_12 про явку до слідчого ОСОБА_7 , іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що виправдувальний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не ґрунтується на законі, а тому підлягає скасуванню.

Під час апеляційного перегляду даної справи, після повторного дослідження апеляційним судом за клопотанням прокурора письмових доказів, адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подали клопотання, кожен в інтересах свого підзахисного, аналогічного змісту, в яких просили кримінальне провадження №0000149 від 31.07.2018 щодо ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, закрити в зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Також просили виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати. Обвинувачені підтримали клопотання своїх захисників, також просили скасувати виправдувальний вирок щодо них, а кримінальне провадження закрити на підставі п.10.ч.1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування своїх клопотань захисники вказали, що під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000149 від 31.07.2018 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 09.08.2018 було повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а 01.10.2018 їм було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, отже з 09.08.2018 почався відлік двохмісячного періоду проведення досудового розслідування, з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, визначений ч.1 ст.219 КПК України. Зазначили, що до 10.10.2018 стороною обвинувачення мав бути складений обвинувальний акт, і в межах строку досудового розслідування він мав бути направлений до суду першої інстанції, однак до суду обвинувальний акт надійшов лише 16.10.2018, тобто поза межами досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечив проти задоволення клопотань адвокатів про закриття кримінального провадження за п.10.ч.1.ст. 284 КПК України та пояснив, що строки досудового розслідування порушені не були, оскільки обвинувальний акт разом з додатками відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був зданий до канцелярії Черкаської обласної прокуратури для направлення до суду своєчасно - 10.10.2018, а вже канцелярія направила його до суду 11.10.2018, що підтверджується реєстром за №195 Черкаського обласного вузла спеціального зв`язку; думки адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подані клопотання про закриття кримінального провадження та скасування виправдувального вироку, та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши повторно дослідження доказів по справі за клопотанням прокурора, та дослідження доказів дотримання строків досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався не повністю, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

Законом № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК України було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом з 16.03.2018, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18).При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги, повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК України).

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно ч.4 ст.219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями статті 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 у справі №556/1381/18,від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України є усталеною у діяльності не тільки Верховного Суду, а й судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі Вищого антикорупційного суду (ухвала Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2020 року та ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 991/6516/20).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 31.07.2018 до ЄРДР за №0000149 було внесено відомості про злочин на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, про те, що працівники правоохоронних органів Черкаської області вимагають неправомірну вигоду, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (т.1 а.с1).

09.08.2018 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України (т.3 а.с.33-37), та ОСОБА_7 за ч.3 ст.368 КК України (т.3 а.с.104-108).

01.10.2018 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України (т.3 а.с.48-53), а також ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.3 ст.368 КК України (т.3 а.с.124-129) в частині фактичних обставин, при цьому кваліфікація їх дій залишилася попередньою.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні з врахуванням повідомленої 09.08.2018 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підозри закінчується 09.10.2018.

03.10.2018 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисникам ОСОБА_10 і ОСОБА_9 було повідомлено про завершення досудового розслідування та право на доступ до матеріалів розслідування, які в свою чергу 04.10.2018 підтвердили факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про що свідчать протоколи про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, підписані підозрюваними та їх захисниками (т.3 а.с.172-173).

Таким чином, 04.10.2018 року, згідно з приписами частини 5 статті 219 КПК, не включається у строк досудового розслідування. Тобто днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 10.10. 2018 року.

Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був підписаний і затверджений прокурором 05 жовтня 2018 року, 08 жовтня 2018 року разом з реєстром матеріалів досудового розслідування вручений під розписку обвинуваченим.

11 жовтня 2018 року обвинувальний акт був скерований прокуратурою Черкаської області згідно штемпеля на поштовому конверті спецзв`язком до суду, який судом першої інстанції отриманий та зареєстрований 16 жовтня 2018 року (т.4 а.с.1-41). Вказане свідчить про очевидне порушення прокурором зазначених вище вимог кримінального процесуального законодавства України.

Доводи прокурора про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 разом з додатками до нього був направлений до суду своєчасно, шляхом здачі його до канцелярії Черкаської прокуратури 10.10.2018, і тому строки досудового розслідування порушені не були, є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи та даними реєстру за №195 від 11.10.2018 на кореспонденцію, яку здано прокуратурою Черкаської області до Черкаського обласного вузла спеціального зв`язку, який було надано апеляційному суду прокурором, досліджено та долучено до матеріалів справи ( т.6 а.с.33), і з якого вбачається, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 разом з додатками до нього був направлений до Соснівського районного суду м. Черкаси 11.10.2018.

Колегія суддів зазначає, що одним із завдань підготовчого провадження в суді першої інстанції є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.

На переконання колегії суддів, суду першої інстанції слід ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291-293 КПК України, а й виконання ним приписів статті 219 КПК України в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування, в тому числі і за вчинення злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.412 КПК України становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

З огляду на положення пункту 1 частини 2 статті 412 КПК України, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, статті 415 КПК, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, статті 417 КПК України, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених ст.284 КПК України, тому суд апеляційної інстанцій дійшов переконливого висновку про необхідність скасування судового рішення суду першої інстанції і закриття кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.

За викладених обставин, враховуючи, що злочин, який інкримінувався ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, підлягають застосуванню приписи пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, а тому колегія суддів погоджується з позицією сторони захисту, зазначеною в поданих до апеляційного суду клопотаннях про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.с.404, 405, 407, 412, 417, 419, п.10 ч.1 ст.284 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.

Клопотання адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 08 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 31 липня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, закрити на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді