ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/360/24 Справа № 212/5964/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м.Кривий Ріг

16.01.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2023р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

за участю захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Вирок суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд не звернув належної уваги на показання потерпілої, які змінювалися під час досудового розслідування та судового розгляду, а саме маркування викраденого монітору потерпіла точно не могла назвати, при досудовому розслідуванні потерпіла видала монітор «LG 20mk4 series модель L2000C», проте в судовому засіданні вказала що обвинувачений викрав в неї монітор «LG 22mk4 400А»;

- вказує, що обвинувачений в судовому засіданні надавав показання, що крім обвинуваченого в будинку матері перебували інші особи, які могли викрасти монітор, а в день викрадення він перебував в ломбарді з товаришем, який закладав свій власний монітор, та за відсутності паспорту, скористався паспортом обвинуваченого;

- звертає увагу, що стороною обвинувачення у якості доказів суду надані специфікації до договорів на закладене майно, які не мають підпису, тобто вказані докази є недійсними, на переглянутому відеозаписі обвинувачений дійсно закладає в ломбард монітор, проте не можливо встановити, який саме це монітор, при цьому, на відеозапису видно, як обвинувачений підписує якісь документи, проте матеріали справи документів з ломбарду із підписом обвинуваченого не містять;

- вважає, що покарання призначене обвинуваченому є надто суворим, висновки суду, що обвинувачений не визнав свою винуватість, тому його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, є хибними, оскільки невизнання винуватості є обраною позицією захисту, на яку обвинувачений має право;

- вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ґрунтуються лише на тому, що обвинувачений раніше вчиняв злочини, був судимий, має не зняту та непогашену судимість, бажанні матері притягнути сина до кримінальної відповідальності, та щоб до нього було застосовано покарання у виді позбавлення волі, оскільки потерпіла вважала можливим тримати обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства;

- прохає оскаржуваний вирок скасувати, призначити судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали її задовольнити, обвинувачений фактично визнав свою винуватість, просив вибачення у потерпілої, зазначив, що усвідомив вчинене, прохав суворо не карати, позицію потерпілої, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, прохала призначити обвинуваченому покарання не пов`язане позбавленням волі, позицію прокурора, яку заперечила проти задоволення апеляційної скарги, прохала вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став діючи умисно, повторно, 01.10.2022 р. приблизно об 15:00 год. прийшов за адресою свого мешкання по АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю матір`ю - потерпілою ОСОБА_8 , пройшов до спальної кімнати, де побачив належне потерпілій майно - монітор фірми LG 22 mk 400А, придбаний потерпілою за чеком ТОВ «Комфі-Трейд» від 08.11.2019р. за 2299 грн., який знаходився на столі вказаної кімнати, де у обвинуваченого в цей час раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного потерпілій та обернення його на свою користь. З метою реалізації свого виниклого злочинного умислу, обвинувачений 01.10.2022р. приблизно об 16:00 год., перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, з метою таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливого мотиву, переконавшись у відсутності можливих свідків і очевидців, та в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав з приміщення зазначеного будинку майно, належне потерпілій - монітор фірми «LG 22 mk 400А», вартість якого складає 1612,65 грн. за висновком експерта від 22.05.2023 р. № СЕ-19/104-23/15150-ТВ, після чого обвинувачений з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь шляхом закладу вказаного монітору до ломбарду «Парус», тим самим розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілій було завдано майнової шкоди на суму 1612,65 грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений фактично визнав свою винуватість, прохав пробачення у матері, прохав суворо його не карати, вважав, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, повідомив що вони з матір`ю вже вирішили конфліктну ситуацію, яка склалася, та знайшли спільну мову.

Потерпіла у судовому засіданні суду апеляційної інстанції повідомила, що не має претензій до обвинуваченого, які були від початку кримінального провадження, жаліє сина, прохала признати йому покарання з іспитовим строком, та вважала конфлікт вичерпаним, бажала, щоб син мав можливість прийти участь у вихованні власної дитини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування висновку про винуватість обвинуваченого поклав:

- заяву-повідомлення потерпілої про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, який викрав за адресою мешкання в АДРЕСА_1 , належний потерпілій монітор «LG» вартістю приблизно 2000 грн.;

- протокол огляду місця події яким підтверджується, що 03.10.2022р. проведено огляд трьох кімнат кв. АДРЕСА_2 , в ході проведення огляду було виявлено комп`ютерний стіл без наявності на ньому монітору, проте виявлено системний блок, клавіатуру, колонки та дроти до них;

- керівництво користувача на монітор «LG» Led lcd monitor 20 mk4 series та 22 mk4 series з гарантійним талон до нього моделі «L2000C»;

- протокол огляду предметів від 24.10.2022р., яким проведено огляд цифрового носія інформації з 3-ма відео файлами з фіксацією приміщення ломбарду, розташованого по вул. Едуарда Фукса 13/2 в м. Кривий Ріг, яким підтверджується, що 01.10.2022р. обвинувачений приніс чорний монітор із дротами у сумці, який передав до складського приміщення ломбарду для огляду, після чого, заповнивши відповідні документи, отримав за нього гроші;

- відповіді з ломбарду «Парус», якими підтверджується, що за даними клієнтської бази ПТ «Ломбард Парус», що розташований по вул. Едуарда Фукса 13/2 в м. Кривий Ріг, обвинувачений на підставі договору № 051221397 від 29.09.2022р. закладав браслет, на підставі договору № 051221450 від 08.10.2022р. закладав машинку для підстригання, на підставі договору № 051221462 від 01.10.2022р. закладав монітор LG L2000C;

- копії договорів № 051221397 від 29.09.2022 р. закладу браслету, № 051221450 від 08.10.2022р. закладу машинки для стрижки.

Суд першої інстанції також дослідив та з`ясував існуючи розбіжності при зазначенні маркування викраденого монітору, а саме зазначення потерпілою про викрадення монітору LG 22 mk400А саме 09.10.2022р., проте при досудовому розслідуванні надання нею слідчому для огляду монітору «LG 20mk4 series модель L2000C», та встановив наступне.

Відповідно до інформації від 06.03.2023р. наданої ТОВ «Комфі Трейд» вбачається, що 08.11.2019р. було придбано монітор LG 22 mk400А-В.

За даними клієнтської бази ПТ «Ломбард Парус», що розташований по вул. Едуарда Фукса 13/2 в м. Кривий Ріг, обвинувачений закладав монітор LG на підставі договору № 051221410 від 01.10.2022 р., який був повернутий 08.10.2022р. внаслідок виконання умов такого договору закладу.

У подальшому, на підставі договору № 051221462 від 09.10.2022 р., який діяв до 23.10.2022р., монітор був знов закладений, та був реалізований іншій особі через порушення обвинуваченим, який його заклав, умов такого договору закладу.

01.11.2022р на підставі договору закладу від 25.10.2022р., монітор був проданий іншій особі через порушення умов договору, копія такого договору закладу від 25.10.2022 р. не зберіглася.

Наведена вище інформація з ПТ «Ломбард Парус» підтверджується долученими до справи копіями договорів, укладених обвинуваченим з ПТ «Ломбард Парус» щодо закладу ним монітору LG 22 mk400А № 051221410 від 01.10.2022р. із строком дії до 08.10.2022р. на суму 910 грн., а також договором № 051221462 від 09.10.2022р. із строком дії до 23.10.2022 р. на 1072 грн.

Допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 показала, що обвинувачений, який є її сином, наприкінці весни 2022р. повернувся з тюрми та вони стали проживати разом. Обвинувачений без дозволу знімав з її батьківської картки гроші та вимагав дати йому кошти, виносив з будинку належне їй майно, яке заставляв у ломбардах, зокрема, неодноразово виносив пошивну машинку, мобільний телефон та монітор для комп`ютера, які вона була змушена викупати за власні кошти та за позичені кошти знайомих й рідних. 03.10.2022р. вона виявила, що з її квартири зник монітор LG, який вона придбавала за власні кошти в магазині «Комфі», коли обвинувачений відбував покарання у виді позбавлення волі, та який обвинувачений виніс без її дозволу з житла та здав у ломбард. При цьому потерпіла зауважувала, що своїх речей у будинку по АДРЕСА_1 у обвинуваченого не було, монітор «LG», викрадений обвинуваченим, належав саме їй. Потерпіла вказувала, що 23.10.2022р. вона викупила монітор LG з ломбарду, після чого 24.10.2022р. передала слідчому для огляду, а 25.10.2022 року, коли слідчий повернув їй назад такий монітор, обвинувачений знову викрав монітор LG з її будинку. Оскільки у неї не було грошей, то в подальшому вона вже не змогла викупити викрадений монітор LG з ломбарду.

Факт викупу потерпілою монітору LG 22 mk400А в ПТ «Ломбард Парус» підтверджується інформацією такого ломбарду та копією договору закладу № 051221462 від 09.10.2022р., укладеного із обвинуваченим, який діяв до 23.10.2022р.

Суд першої інстанції також відкинув висловлену позицію обвинуваченого, що в ломбарді 01.10.2022р. він закладав інший монітор «LG» на прохання свого знайомого, оскільки відсутні докази на підтвердження таких пояснень.

Суд першої інстанції перевірив доводи сторони захисту щодо відсутності підпису в наявних у матеріалах справи копіях договорів закладу, укладених між ПТ «Ломбард Парус» та обвинуваченим, та дійшов висновку, що вказана обставина не спростовує самого факту укладення ним таких договорів, що підтверджується оглянутим у судовому засіданні відео з камер спостереження у приміщенні ломбарду.

При цьому, відповідно до витягу з ЄРДР № 0000040 від 22.03.2023р. вбачається, що за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України були внесені відомості за фактом викрадення 24-25.10.2022р. речового доказу по даній справі, монітору LG, переданого на зберігання потерпілій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, висновоки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті, є логічно вмотивованими та підтверджені доказами, які судом досліджено та оцінено відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд не звернув належної уваги на показання потерпілої, які змінювалися під час досудового розслідування та судового розгляду, а саме маркування викраденого монітору потерпіла точно не могла назвати, при досудовому розслідуванні потерпіла видала монітор «LG 20mk4 series модель L2000C», проте в судовому засіданні вказала що обвинувачений викрав в неї монітор «LG 22mk4 400А», є неспроможними та спростовуються викладеним вище.

Доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений в судовому засіданні надавав показання, що крім обвинуваченого в будинку матері перебували інші особи, які могли викрасти монітор, а в день викрадення він перебував в ломбарді з товаришем, який закладав свій власний монітор, та за відсутності паспорту, скористався паспортом обвинуваченого, також не мають під собою підґрунтя, та спростовуються договорами на закладення майна до ломбарду, які укладені із обвинуваченим; відеозаписом, на якому зафіксовано особу обвинуваченого, який передає в ломбарді монітор, за який отримує грошові кошти, а також відсутність доказів закладення до ломбарду монітору на прохання знайомого.

Доводи апеляційної скарги, що стороною обвинувачення у якості доказів суду надані специфікації до договорів на закладене майно, які не мають підпису, тобто вказані докази є недійсними, на переглянутому відеозаписі обвинувачений дійсно закладає в ломбард монітор, проте не можливо встановити, який саме це монітор, при цьому, на відеозапису видно, як обвинувачений підписує якісь документи, проте матеріали справи документів з ломбарду із підписом обвинуваченого не містять, також не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки суд першої інстанції дослідив вказаний довод сторони захисту, та відкинув його як неспроможний, навівши достатні та обґрунтовані мотиви, з якими також погоджується суд апеляційної інстанції.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи обвинуваченого та потерпілої були фактично зведені до суворості призначеного покарання, та непризначення судом першої інстанції покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК є тяжким, особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нові злочини невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, перебуваючи на обліку у лікаря нарколога до травня 2022р. з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками, за місцем проживання характеризується посередньо, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, яка є його матір`ю, та дійшов до переконання про наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті кримінального закону.

При цьому суд першої інстанції не встановив законних підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України, оскільки обвинувачений у судовому засіданні суду першої інстанції своєї винуватості не визнав, завдану шкоду не відшкодував.

Суд першої інстанції також врахував, що потерпіла наполягала на позбавленні волі обвинуваченого, та вважав, що визначена міра покарання у виді позбавлення волі для обвинуваченого буде необхідною та достатньою для його виправлення, та саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості покарання.

Суд апеляційної інстанції також погоджується із висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру кримінального покарання, яке призначено обвинуваченому, та вважає його законним, обґрунтованим та справедливим за таких підстав.

Кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , є вчинення ним таємного викрадення майна в умовах воєнного стану.

Законодавець при внесенні змін до ч. 4 ст. 185 КК України додав кваліфікуючу ознаку за вказаною статтею, тим самим акцентував увагу на вчинення злочинів в умовах воєнного стану, чим посилив відповідальність осіб, які в умовах надскладного часу для країни, свідомо, ігноруючи протиправність своїх дій, надають пріоритет особистим інтересам шляхом злочинного збагачення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обвинувачений корисною працею не займався, офіційного доходу та засобів для існування не мав, новий злочин вчинив через короткий проміжок часу після відбування покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, потерпілою у яком тож була його мати, тобто обвинувачений не зробив для себе належних висновків та продовжив злочинну діяльність, і тому, на думку суду апеляційної інстанції, його вибачення перед матір`ю за вчинене носить формальний характер, та не є щирим.

Суд апеляційної інстанції не встановив переконливих доводів та фактичних обставин, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо призначеного обвинуваченому покарання та свідчили б про наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого чи ст. 75 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника, що покарання призначене обвинуваченому є надто суворим, висновки суду, що обвинувачений не визнав свою винуватість, тому його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, не мають під собою підґрунтя, оскільки невизнання винуватості є обраною позицією захисту, на яку обвинувачений має право є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Враховуючи викладене вище та керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді