Справа № 180/1988/19
Провадження № 1-кп/0182/126/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2023 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2019 за № 0000429 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, із освітою 9 класів, не одружений, раніше судимий:

- 12.11.2021 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

- 19.01.2023 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 12 серпня 2019 року у вечірній час доби, більш точного часу слідством не встановлено, перебував в гостях у ОСОБА_7 , за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебували дорослі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які вживали спиртні напої.

В ході спільного розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , в присутності неповнолітнього ОСОБА_3 , виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин. В цей час, тобто 12.08.2019 у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , у неповнолітнього ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, неповнолітній ОСОБА_3 , в цей же день, тобто 12.08.2019, у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, знаходячись за місцем мешкання потерпілого за вищезазначеною адресою, почергово правою та лівою обутими ногами наніс не менше чотирьох ударів в область грудної клітини та ребер з лівого та правого боків сидячому на дивані ОСОБА_7 .

Після чого, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_3 , діючи умисно, кулаками обох рук наніс не менше трьох ударів по грудній клітині сидячому на дивані ОСОБА_7 , в результаті чого останній впав на диван обличчям догори.

Після того, як ОСОБА_7 підвівся та намагався йти до приміщення ванної кімнати, ОСОБА_3 умисно наніс одан удар ногою в спину ОСОБА_14 , внаслідок чого останній впав обличчям на підлогу.

Після спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_3 пішов з приміщення квартири АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , а потерпілий ОСОБА_7 залишився за місцем мешкання, де і помер.

В результаті умисних дій неповнолітнього ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 147-Е-У від 25.09.2019, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми тулубу, а саме - синці на передній поверхні грудної клітки в області тіла груднини в проекції прикріплення 4-5 ребер, на передній поверхні грудної клітки зліва по середньо-ключичній лінії в проекції 5-7 ребер, по передній поверхні грудної клітки по навколо-грудинній лінії в проекції 7-8 ребер, на лівій бічній поверхні грудної клітки по середньо-паховій лінії в проекції 5-9 ребер; повний прямий перелом тіла грудини, прямі повні переломи ребер по бічним і заднім анатомічним лініями грудної клітини ліворуч з пошкодженням пристінкової плеври і розривами і забоями лівої легені; повні непрямі переломи ребер по середньо-ключичним лініям з обох сторін; лівобічний гемопневмоторакс (кров і повітря в лівій плевральній порожнині); інфільтруючий крововилив в товщі навколониркової клітковини ліворуч; гемоперитонеум (кров в черевній порожнині); розрив лівої нирки, розрив селезінки. Ознаки шоку: нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів; плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка серця.

Виявлені вище вказані тілесні ушкодження в даному випадку розглядаються у сукупності як єдина тупа травма тулубу і за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6), перебувають в прямому причинно-наслідкову зв`язку з настанням смерті.

Смертьб ОСОБА_7 наступила від дії тупої травми тулубу у вигляді численних переломів ребер з ушкодженням пристінкової плеври і лівої легені, розривів лівої нирки і селезінки, яка ускладнилася розвитком шоку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в спричиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково, суду показав, що ОСОБА_7 він бачив кілька разів, бо останній був другом його батька ОСОБА_13 . Влітку 2019 року, дати точної він не пам`ятає, тоді він ще проживав в притулку «Теплий дім», самовільно покинув притулок і пішов до батька. Разом з батьком вони пішли до ОСОБА_7 . В квартирі ОСОБА_7 був ОСОБА_9 , потім прийшли ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 . Також у квартирі була ОСОБА_11 , але коли вона появилася він не пам`ятає. Всі присутні, крім нього, вживали алкоголь, бо саме з цією метою прийшли до квартири ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_12 і ОСОБА_8 почали шукати алкоголь, який принесли до ОСОБА_7 раніше, коли не знайшли почали у останнього питати, де він дів алкоголь, питали, чи випив він цю пляшку, він відповідав, що ні. При цьому і ОСОБА_12 , і ОСОБА_8 наносили удари ОСОБА_7 , кожний наніс приблизно по 4 удари кулаками в область обличчя ОСОБА_7 , який від ударів падав на диван, на якому сидів. Потім ОСОБА_12 і ОСОБА_8 перестали бити ОСОБА_7 і відійшли від нього. Він підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на дивані, запитав, чи йому подобається, що його б`ють, запропонував останньому зізнатися, що випив ту пляшку. Однак ОСОБА_7 нецензурно висловився у бік його матері, назвавши її жінкою легкої поведінки, а його непутящим сином. Це його образило і він став вимагати у ОСОБА_7 , щоб той вибачився. Однак ОСОБА_7 вдарив його в область живота кулаком. Після цього він почав наносити ОСОБА_7 удари. Наніс три удари кулаками в область голови, потім по чотири удари в область кожного плеча також кулаками, потім наносив удари ногами по ребрах, але цими ударами він не зміг би зламати ОСОБА_7 ребра, бо останній прикривався руками. Всього наніс ногами по два удари в кожну сторону. Після нанесення ударів ОСОБА_7 встав і пішов в туалет. Там стояла палка, він подумав, що ОСОБА_7 хоче вдарити його цією палкою, тому наніс йому удар взутою ногою в область спини. Від удару ОСОБА_7 впав, потім підвівся, пішов в туалет, а коли повернувся до кімнати, то ліг на диван. Це було десь в період часу з 23-00 до 23-30 год. За алкоголем ніхто потім не ходив, випили вони 1,5 л горілки, яку принесли з собою, та 0,5 л, які були у ОСОБА_7 . Потім, приблизно о 24 год. він, батько, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 пішли з квартири, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 залишалися в квартирі. Коли вони уходили, ОСОБА_7 , напівлежачі, сидів на дивані, розмовляв з ОСОБА_9 . Також, коли він вже взувався, то боковим зором побачив, що ОСОБА_8 наніс удар ОСОБА_7 ногою по ребрах, якою саме ногою він не побачив. За що саме ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_7 - він не говорив. На той час ОСОБА_11 була в іншій кімнаті спала. ОСОБА_9 сидів на кріслі в цій же кімнаті, а ОСОБА_8 був поруч з ОСОБА_7 . Коли вони уходили, він побачив, що один кросівок у нього був в крові, тому він його зняв та помив, а коли взувався, тоді й побачив, як ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_7 ногою по ребрах. На наступний день вони побачили ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_7 помер.

Він жаліє, що так сталося. Просить суворо його не карати. Вважає, що смерть ОСОБА_7 сталася не від його дій.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_15 в судовому засіданні просила виправдати ОСОБА_3 , оскільки прокурором не надано достатньо доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання. Так, в обґрунтування доведенності вини прокурор посилається на протоколи проведених слідчих експериментів від 15.08.2019, які проводилися спочатку одночасно зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , а потім з підозрюваним ОСОБА_3 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 . Однак ці слідчі дії були проведені з порушенням вимог КПК України без згоди власника житла або без дозволу слідчого судді. В протоколах зазначено, що під час проведення цих слідчих дій був присутній ОСОБА_16 син потерпілої ОСОБА_6 , але і ОСОБА_6 на той час не була власником житла, бо документи про спадок ще не отримала. Крім того, при перегляді відеозаписів слідчих експериментів встановлено, що в порушення вимог КПК України перед початком слідчої дії слідчий не роз`яснив учасникам їхні права та обов`язки, свідки не були попереджені про кримінальну відповідальність. Крім того, проведення слідчих експериментів разом зі всіма свідками, а потім зі свідками та підозрюваним надали можливість їм узгодити їх подальші покази. Всі ці порушення норм КПК України, на думку захисника, призводять до того, що ці докази повинні бути визнані судом недопустимими. Також недопустимими повинні бути визнані і інші докази, бо вони надавались після узгодження показів підозрюваного і свідків. Таким чином, оскільки усунути ці недоліки неможливо, захисник просила виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 .

Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 її рідний брат, обвинуваченого вона ніколи раніше не бачила. Брат мешкав в квартирі їхніх батьків, спочатку з матір`ю, а з 2017 року мешкав сам. Також з 2017 року з ним став проживати ОСОБА_9 , спочатку вони багато не пили, але потім почали зловживати алкогольними напоями. ОСОБА_7 став приводити до себе компанії, з якими випивав, зовсім опустився. Вона приходили до брата 1-2 рази на тиждень, приносила йому їжу, сигарети. Коли бачила сторонніх осіб, то виганяла їх, як виганяла і ОСОБА_9 , однак, після того, як вона уходила, вони поверталися. Кілька разів у квартирі брата вона бачила ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , яких виганяла з квартири. Батька обвинуваченого можливо і бачила, однак не знала його прізвище. ОСОБА_7 розповідав їй, що у нього були з ОСОБА_12 незначні непорозуміння, однак брат взагалі був не конфліктним чоловіком, про якісь бійки з братом, або в його квартирі, вона не чула, тілесних ушкоджень у брата ніколи не бачила і про те, що його хтось побив, брат ніколи їй не говорив. У серпні 2019 року її сину ОСОБА_16 у вечірній час подзвонила її подруга ОСОБА_17 сусідка ОСОБА_7 , яка сказала, що з ОСОБА_7 щось трапилося, вона його цілий день не бачила ні вранці, ні в обід, ні ввечері, бачила напередодні в обідній час, він був з побитим обличчям. Син пішов до ОСОБА_7 , через вікно на 1-му поверсі побачив, що ОСОБА_7 напівлежачі сидить на диван-ліжку в квартирі. Після цього викликали поліцію. Коли зайшли в квартиру з поліцією, то встановили, що ОСОБА_7 мертвий. В квартирі нікого не було. Коли підняли майку ОСОБА_7 , то побачили на тулубі синці, також синці були на руках, обличчі. Коли проводилися слідчі дії, а саме слідчі експерименти, вона надавала згоду слідчому на проведення цих слідчих експериментів в квартирі брата, яка на даний час належить їй. Чи писала вона заяви про це, не пам`ятає. Пам`ятає, що слідчий їй дзвонив, питав її згоду, вона погодилася, сказала, що двері квартири їм відчинить син, бо вона сама була тоді в лікарні в м. Дніпро. Всього слідчі експерименти проводилися 2 рази в різні дні. Пізніше вона бачила ОСОБА_9 , запитала, що сталося. Той розповів, що брату стало погано, він водив його в туалет, потім брат ліг спати. Вранці брату стало погано, він сів на ліжку, а ОСОБА_9 пішов з квартири. На її запитання, чому він не викликав швидку, або повідомив сусідці, ОСОБА_9 нічого пояснити не зміг, відповів, що йому треба було піти.

Досліджені в судовому засіданні докази

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_7 вона знала, як сусіда, відносини з ним нормальні. У серпні 2019 р. у дворі вона почула чутки, що з ОСОБА_7 щось сталося, вона підійшла до вікна квартири на 1-му поверсі, де мешкав ОСОБА_7 , побачила, що він напівлежить на дивані й не ворушиться. Після цього вона подзвонила в поліцію та потерпілій ОСОБА_6 сестрі ОСОБА_7 . Напередодні вона бачила ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень вона в нього не бачила. ОСОБА_9 , який мешкав разом з ОСОБА_7 , вона також не бачила. Сторонніх осіб в квартирі ОСОБА_7 вона в цей день не бачила, але сусіди говорили, що у ОСОБА_7 була п`янка. ОСОБА_7 останнім часом зловживав алкогольними напоями, однак агресивним він ніколи не був. Вона знайома з ОСОБА_7 з дитинства, він завжди був спокійний, не конфліктний, бійок у нього в квартирі не було. Вона була понятою при проведенні огляду квартири, у квартиру вони зайшли з поліцією, двері відкрив син потерпілої ОСОБА_16 , під час огляду було виявлено, що у ОСОБА_7 на тулубі та руках знаходилися чисельні гематоми.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що потерпілий ОСОБА_7 його дядько, обвинуваченого він не знав. У серпні 2029 року у вечірній час подзвонила сусідка дядька ОСОБА_17 і сказала, що протягом дня вона не бачила дядька. Він приїхав, стукав в двері дядька, але ніхто не відчинив. Сусідка викликала МЧС. Працівники МЧС, коли приїхали, підсвітили ліхтарем у вікно і він побачив, що дядько без ознак життя, напівлежав на дивані. Після цього зламали двері і зайшли до квартири, де виявили труп ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями на тулубі, обличчі. Потім викликали поліцію. Він з дядьком тривалий час не спілкувався, бо дядько зловживав алкогольними напоями. У квартирі дядька слідчим проводилися слідчі експерименти. Він відкривав квартиру дядька за згодою матері для їх проведення. Він просто відчинив двері і був на вулиці, як саме проводився слідчий експеримент і зі скількома особами не знає.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що знає батька обвинуваченого, самого ОСОБА_3 бачив кілька разів, з ОСОБА_7 знайомий з дитинства. У серпні 2019 року з ранку він з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої в квартирі ОСОБА_7 . До цього вони десь два місяці пили разом, то у ОСОБА_7 , то у нього. У цей день вони зранку пили, потім він пішов за горілкою, цигарками, зустрів ОСОБА_13 з сином, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 . Разом пішли до нього додому, випили, потім він сказав, що у ОСОБА_7 залишилася горілка, тому вони пішли до ОСОБА_7 додому. Але з`ясувалося, що ОСОБА_7 з ОСОБА_9 горілку випили, із-за цього почався конфлікт. Він запитував у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , чому вони випили горілку, вони відповідали, що так сталося. Після цього ОСОБА_8 дав ляпасу ОСОБА_7 , він також дав ляпасу ОСОБА_7 вдарив по губах, після цього він пішов, щоб купити ще горілку. Повернувся десь через 40 хвилин, ОСОБА_7 сидів на дивані, у нього була кров в районі рота. ОСОБА_8 пішов зі ОСОБА_11 в іншу кімнату, він ще сказав ОСОБА_8 , що в нього є дружина, всі інші залишалися в кімнаті. Вони випили горілку, яку він приніс, обвинувачений з ними не пив, бо йому не дозволяв батько, після чого, він, ОСОБА_13 з сином, ОСОБА_18 пішли по домах. На наступний день вони зі ОСОБА_19 йшли до ОСОБА_7 , але побачили ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , які сказали, що ОСОБА_7 помер. Він подумав, що у ОСОБА_7 стало серце, купили горілку і пили за упокій. Під час досудового розслідування проводився слідчий експеримент, 2 рази, хід яких фіксувався на відеозапис.

Свідок ОСОБА_10 показав, що з ОСОБА_7 він був знайомий. У серпні 2019 р. він був у ОСОБА_7 у квартирі, там також були ОСОБА_19 батько і син, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 . Можливо, всі вживали алкогольні напої. Він бачив, що ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , але куди і чим не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що у кінці серпня 2019 року він прийшов з ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , який мешкав на Північному кварталі в м. Марганці. У ОСОБА_7 був ОСОБА_9 , який мешкав разом з ОСОБА_7 в квартирі останнього, і ОСОБА_20 . Вони з собою принесли горілку, трохи посиділи, потім вони з ОСОБА_12 з квартири пішли, чому він точно не пам`ятає, можливо в магазин. Через деякий час вони повернулися до ОСОБА_7 . Там також були ОСОБА_18 , ОСОБА_3 і його батько. Так як не було горілки, яку вони залишили, між ним і ОСОБА_7 виник конфлікт і він один раз дав ОСОБА_7 ляпасу по обличчю, після чого пішов спати в іншу кімнату, де вже була ОСОБА_20 . В кімнаті залишались ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 і його батько. Коли він спав, то нічого не чув, так як був у стані алкогольного сп`яніння. Протягом ночі він з кімнати, де спав, не виходив. Вранці він прокинувся, вийшов в кімнату, де був ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , ОСОБА_9 спав на креслі, а ОСОБА_7 напівсидячи був на дивані. Він підійшов і побачив, що ОСОБА_7 був мертвий. Він розбудив ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , сказав, що ОСОБА_7 мертвий, після чого вони вийшли з квартири і пошли шукати ОСОБА_12 та інших. Зустріли ОСОБА_12 , ОСОБА_18 і ОСОБА_13 , він їм сказав, що ОСОБА_7 мертвий, вони на це нічого не сказали і пішли вниз по вулиці, а він з ОСОБА_9 та ОСОБА_20 пішли до останньої додому, звідки його забрала поліція. В цей день ОСОБА_3 він вперше побачив в поліції.

Судово-медичний експерт ОСОБА_21 у судовому засіданні підтвердив свої висновки, що смерть ОСОБА_7 наступила від тупої травми тулуба у вигляді численних переломів ребер з ушкодженням пристінкової плеври і лівої легені, розривів лівої нирки і селезінки, яка ускладнилася розвитком шоку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті. Після отримання тілесних ушкоджень, можливо, ОСОБА_7 деякий час міг переміщатися. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), від падіння утворення таких тілесних ушкоджень маловірогідне. Він був присутній під час проведення слідчих експериментів 15.08.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , свідків. Під час слідчих експериментів свідки не відобразили механізм нанесення ударів ОСОБА_7 , а підозрюваний ОСОБА_3 вказав механізм та обставини, при яких можливе утворення виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Такі тілесні ушкодження могли утворитися від ударів в районі ребер кулаками рук.

У судовому засіданні досліджено письмові докази, визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000429 і долучені до судового провадження № 180/1988/19, номер провадження 1-кп/0182/126/2023:

Том № 1

- протокол огляду трупа від 13.08.2019, згідно якого в проміжок часу між 21.30 та 22.22 год. в приміщенні квартири АДРЕСА_3 було оглянуто труп чоловіка ОСОБА_7 . В ході огляду трупа зафіксовано тілесні пошкодження, їх розташування. Огляд трупа проведено за участю судово-медичного експерта. В ході проведення огляду було вилучено зрізи нігтьових пластин з обох рук трупа. Труп направлено для проведення судово-медичної експертизи (розтину) до Марганецької СМЕ. (а.п. 141-142);

- протокол огляду місця події від 13.08.2019 квартири АДРЕСА_3 . У кімнаті на дивані у напівсидячому положенні виявлено труп ОСОБА_7 , 1962 року народження. Вікна у квартирі зачинені та не пошкоджені. Обстановка в квартирі не порушена, в квартирі антисанітарія. В кімнаті виявлено решки їжі та пляшки з-під алкогольних напоїв. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 143-145);

- протокол огляду речей від 14.08.2019 чорних джинсових штанів та синьої футболки з зеленими вставками на рукавах, добровільно наданих для огляду свідком ОСОБА_12 . Вказані речі вилучено з метою проведення судових експертиз. Також у свідка вилучено зрізи нігтьових пластин з обох рук. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 146-148);

- протокол огляду речей від 14.08.2019, а саме за добровільної згоди ОСОБА_8 оглянуто та вилучено належні останньому сині джинсові штани, чорну футболку та сандалі коричневого кольору. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 149-151);

- протокол огляду місця події від 14.08.2019 квартири АДРЕСА_3 . Вхід до приміщення квартири здійснюється через дерев`яні одностворчаті двері, які на момент проведення огляду відчиненні. Замок та ручка дверна на момент проведення огляду у справному стані, сліди зламування відсутні. У зальній кімнаті знаходиться диван, на якому виявлена гора верхнього одягу та три подушки. Також у кімнаті знаходиться тумба з дзеркалом; сервант; стільці, ще одна тумба, на якій знаходиться телевізор; диван; стіл; крісло. На вказаних предметах знаходяться різні речі, одяг, посуд, недопалки, сміття. У кухні знаходиться стіл з посудом, плита, кухонна тумба, раковина, холодильник. Під час огляд на столі та під столом виявлено пляшки скляні з написом «Горілка пшенична», стакани та чарки. В ході проведення огляду виявлено та вилучено: сліди пальців рук у кількості 9 шт. (з пляшок, стаканів, чарок), вирізки тканини зі слідами речовини бурого кольору (з поверхні дивану), фрагмент шпалери зі слідами речовини бурого кольору (з поверхні шпалер на стіні в коридорі). До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 152-155);

- заява ОСОБА_10 про добровільне надання співробітникам поліції шкіряних тапок синьо-білого кольору, шортів темно-зеленого кольору, футболки чорного кольору (а.п. 158).

- протокол огляду від 14.08.2019 особистих речей ОСОБА_10 , які останній надав добровільно, а саме: шкіряних тапок синьо-білого кольору розмір 41-42, шортів темно-зеленого кольору, футболки чорного кольору. Оглянуті речі вилучено. (а.п. 159);

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.08.20219, в ході якого свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , за участю понятих у приміщені квартири за адресою: АДРЕСА_2 , розповіли про обставини скоєння злочину. Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено DVD-диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. Слідчу дію проведено у приміщенні квартир за присутності та згоди на це ОСОБА_16 (а.п. 165-167). У судовому засіданні було оглянуто відеозапис вказаної слідчої дії;

- заява ОСОБА_16 про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду квартири АДРЕСА_3 . (а.п. 168);

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.08.2019, в ході якого неповнолітній підозрюваний ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_22 , представника ОСОБА_23 , за участю свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 спеціаліста та понятих розповів детально про обставини вчиненого злочину, показав механізм спричинення ОСОБА_24 тілесних ушкоджень. Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено DVD-диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. Слідчу дію проведено у приміщенні квартири за присутності та згоди на це ОСОБА_16 (а.п. 169-171). У судовому засіданні було оглянуто відеозапис вказаної слідчої дії;

- протокол огляду речей від 14.08.2019 білих кросівок з чорними вставками, шортів синього кольору та кофти синьо-чорного кольору. Вказані речі у присутності педагога, законного представника та захисника добровільно надав неповнолітній підозрюваний ОСОБА_3 , 2003 року народження. З метою проведення судових експертиз вказані речі вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 172-174);

- висновок судово-психіатричної експертизи № 181 від 15.08.2019, згідно якого ОСОБА_3 у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час також не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час соціалізований розлад поведінки. ОСОБА_3 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. ОСОБА_3 у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 175-177);

- висновок експерта № 147-Е-У від 25.09.2019, згідно якого: Смерть ОСОБА_7 , 1962 року народження наступила від тупої травми тулубу у вигляді численних переломів ребер з ушкодженням пристінкової плеври і лівої легені, розривів лівої нирки і селезінки, яка ускладнилася розвитком шоку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті.

Враховуючи причину смерті, умови перебування трупа, характер та ступінь вираженості трупних явищ при дослідженні трупа в морзі, смерть могла наступити за 1-2 доби до вище означеного дослідження.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 , 1962 року народження виявлені ушкодження у вигляді закритої тупої травми тулубу, а саме - синці на передній поверхні грудної клітки в області тіла груднини в проекції прикріплення 4-5 ребер, на передній поверхні грудної клітки зліва по середньо-ключичній лінії в проекції 5-7 ребер, по передній поверхні грудної клітки по навколо-груднинній лінії в проекції 7-8 ребер, на лівій бічній поверхні грудної клітки по середньо-пахвовій лінії в проекції 5-9 ребер; повний прямий перелом тіла грудини, прямі повні переломи ребер по бічним і заднім анатомічним лініям грудної клітини ліворуч з пошкодженням пристінкової плеври і розривами і забоями лівої легені; повні непрямі переломи ребер по середньо-ключічним лініям з обох сторін; лівобічний гемопневмоторакс (кров і повітря в лівій плевральній порожнині); інфільтруючий крововилив в товщі навколониркової клітковини ліворуч; гемоперитонеум (кров в черевній порожнині); розрив лівої нирки, розрив селезінки. Ознаки шоку: нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів; плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка серця.

Виявлені вище вказані тілесні ушкодження в даному випадку розглядаються у сукупності як єдина тупа травма тулубу і за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6), перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Виявлені вище вказані тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тулубу утворилися прижиттєво незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів).

Також при судово-медичному досліджені виявлені тілесні ушкодження у вигляді забитих ран в області зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги, на підборідді зліва; саден в лівій виличній області і в лівій підщелепній області; підслизових крововиливів обох губ, синців на обох повіках лівого ока і в області зовнішнього кута правого ока; синця на лівому плечі; які утворилися прижиттєво незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударах об такий (такі); мають ознаки легких тілесних ушкоджень і, в даному випадку, в прямому причинно-наслідковоиму зв`язку з настанням смерті не перебувають.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлені морфологічні ознаки алкогольної кардіоміопатії, помірно вираженого атеросклерозу судин серця. Ці захворювання в даному випадку в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 1,58%о, що стосовно живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тулубу утворилися прижиттєво незадовго до настання смерті, в термін часу, який вимірюється від декількох годин до 1 доби.

Свідок ОСОБА_9 під час слідчого експерименту не відображує механізм нанесення ударів ОСОБА_7 , а тільки повторює свідчення підозрюваного. Свідок ОСОБА_8 не відобразив механізм нанесення ударів ОСОБА_7 під час слідчого експерименту.

Враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, вважаю можливим їх утворення при механізмі та при обставинах на які вказує підозрюваний ОСОБА_3 під час слідчого експерименту. (а.п. 181-184);

- протокол проведення слідчого експерименту від 04.09.2019, в ході якого свідок ОСОБА_9 у присутності понятих уточнив механізм та послідовність нанесення ударів ОСОБА_7 ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено DVD-диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 188-190). У судовому засіданні було оглянуто відеозапис вказаної слідчої дії;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2019, в ході якого свідок ОСОБА_11 у присутності понятих розповіла про обставини вчинення злочину. Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено DVD-диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 191-193). У судовому засіданні було оглянуто відеозапис вказаної слідчої дії;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2019, в ході якого свідок ОСОБА_10 у присутності понятих розповів про обставини вчинення злочину. Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено DVD-диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 194-196). У судовому засіданні було оглянуто відеозапис вказаної слідчої дії;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2019, в ході якого свідок ОСОБА_28 у присутності понятих розповів про обставини вчинення злочину. Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено DVD-диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 197-199). У судовому засіданні було оглянуто відеозапис вказаної слідчої дії;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2019, в ході якого свідок ОСОБА_12 у присутності понятих розповів про обставини вчинення злочину. Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено DVD-диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 200-202). У судовому засіданні було оглянуто відеозапис вказаної слідчої дії;

- висновок експерта № 35/4.6/312 від 24.09.2019, згідно якого:

1. Вісім слідів рук розмірами 17x14 мм, 20x17 мм, 21x15 мм, 25x16 мм, 23x20 мм, 23x11 мм, 17x15 мм та 24x20 мм, вилучені 14.08.2019 з поверхні пляшки з-під горілки, стаканів та рюмок, в ході огляду квартири АДРЕСА_3 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки розмірами 20x13 мм, вилучений там же, для ідентифікації за ним особи непридатний.

2. П`ять слідів пальців рук, а саме: три сліди розмірами 17x14 мм, 21x15 мм, 17x15 мм залишені середнім пальцем правої руки; слід розмірами 20x17 мм залишений безіменним пальцем правої руки; слід розмірами 23x20 мм залишений великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнені на ім`я ОСОБА_7 , 1962 р.н.

Три сліди рук розмірами 25x16 мм, 23x11 мм та 24x20 мм, залишені не ОСОБА_3 , 2003 р.н., не ОСОБА_13 , 1981 р.н., не ОСОБА_8 , 1965 р.н., не ОСОБА_9 , 1951 р.н., не ОСОБА_12 , 1964 р.н., не ОСОБА_10 , 1986 р.н., дактилокарти заповнені на ім`я яких надані на дослідження, та не пальцями рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , 1962 р.н., а іншою особою (особами).

Встановити, чи залишений слід руки розмірами 24x20 мм долонями рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , 1962 р.н. не надалося можливим у зв`язку з відсутністю на дослідженні відтисків долонних поверхонь вказаної особи. (а.п. 207-224);

- висновок експерта № 839 від 02.10.2019, згідно якого: В піднігтьовому вмісті обох рук потерпілого ОСОБА_7 наявність крові не встановлено. В піднігтьовому вмісті правої руки потерпілого ОСОБА_7 знайдені клітини середнього шару епідермісу та визначений білок людини. В піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілого ОСОБА_7 знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, який непридатний для цитологічного дослідження.

Групова та статева належність клітин не встановлена через недостатню кількість придатних для дослідження клітин з ядрами та через невиявлення антигенів А, В, Н ізосерологічної системи АВ0.

Оскільки групова та статева належність клітин в піднігтьовому вмісті правої руки потерпілого ОСОБА_7 не визначена, то висловитися про походження їх від будь-яких осіб не представляється можливим.

В піднігтьовому вмісті обох рук підозрюваного ОСОБА_3 наявність крові не встановлено. В піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_3 знайдені клітини середнього шару епідермісу та визначений білок людини. В піднігтьовому вмісті лівої руки підозрюваного ОСОБА_3 знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, який непридатний для цитологічного дослідження.

Групова та статева належність клітин не встановлена через недостатню кількість придатних для дослідження клітин з ядрами та через невиявлення антигенів А, В, Н ізосерологічної системи АВ0.

Оскільки групова та статева належність клітин в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_3 не визначена, то висловитися про походження їх від будь-яких осіб не представляється можливим. (а.п. 226-229);

- висновок експерта № 120 - Е - У від 17.09.2019, згідно якого: При судово-медичному обстеженні у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна на першому пальці правої стопи. Виявлене тілесне ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки; на підставі: п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Зважаючи на характер вищевказане тілесне ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмету або при ударі об такий. Враховуючи морфологічні ознаки тілесного ушкодження (наявність дна садна), давність тілесного ушкодження 2-4 діб до судово-медичного обстеження та може відповідати подіям 12.08.2019 (а.п. 230);

- висновок експерта № 147 - Е У - Д від 02.10.2019, згідно якого: На підставі даних додаткової судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_7 , 1962 року народження, враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, вважаю можливим їх утворення при механізмі та при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 04.09.2019 (а.п. 231-233);

- журнал судового засідання від 08.10.2019 проведення в порядку ст.. 255 КПК України слідчим суддею допиту свідка ОСОБА_9 під час досудового розслідування у судовому засіданні у присутності сторін кримінального провадження (прокурора слідчого, неповнолітнього підозрюваного, його захисника, його законного представника, спеціаліста, представника МВС у справах неповнолітніх). До журналу судового засідання долучено диск з записом проведеного допиту свідка ОСОБА_9 (а.п. 236-241). У судовому засіданні було прослухано запис допиту свідка ОСОБА_9 .

Оцінка доказів судом

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Хоча обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав лише частково, однак суд вважає, що його вина доведена у повному обсязі.

Стосовно доводів сторони захисту про проведення слідчих дій у квартирі потерпілого без дозволу суду.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість результатів слідчих дій, проведених у приміщенні, де було виявлено труп потерпілого на тій підставі, що вони проведені без згоди потерпілої та без дозволу слідчого судді.

Суд зазначає, що слідчі дії (огляд місця події, огляд трупа, слідчі експерименти) проводились за місцем події злочину, у житлі саме потерпілої особи, правонаступником якої є потерпіла ОСОБА_6 .

Сторона захисту просила визнати протоколи слідчих експериментів від 15.08.2019 недопустимими доказами, оскільки, на думку захисту, вказані слідчі експерименти проведені без дозволу суду; під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_3 були присутні інші учасники, а саме свідки, яким стало відомо, що саме пояснював підозрюваний і що унеможливило проведення в подальшому перехресного допиту; при проведення слідчого експерименту зі свідками з кожним окремо, свідки не завжди попереджалися про кримінальну відповідальність.

Допитана у судовому засіданні, як потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що коли проводилися слідчі експерименти, вона надавала згоду слідчому на проведення цих слідчих експериментів в квартирі брата, яка на даний час належить їй. Чи писала заяву про це, не пам`ятає. Слідчий до неї телефонував, питав її згоду, вона погодилася, сказала, що двері квартири їм відчинить син, бо вона сама була тоді в лікарні в м. Дніпро.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що у квартирі дядька проводилися слідчі експерименти. Він відкривав квартиру за згодою матері для їх проведення.

А отже судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 надала свою згоду на проведення слідчих експериментів у квартирі, її син відкривав квартиру для проведення слідчих експериментів, інакше слідчі експерименти проведено б не було.

Що стосується слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 , то суд зазначає, що на слідчому експерименті була присутня його захисниця - адвокат ОСОБА_15 , від якої зауважень та заперечень з приводу участі свідків у вказаному слідчому експерименті, не надходило.

Стосовно доводу, що свідки під час проведення слідчого експерименту не завжди попереджалися про кримінальну відповідальність, то як вбачається зі змісту протоколів слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 23.08.2019 та зі свідком ОСОБА_9 04.09.2019, останнім (кожному з них) було роз`яснено права та обов`язки та попереджено про кримінальну відповідальність, про що свідчить власноручний підпис кожного зі свідків у протоколах слідчих експериментів.

Всі слідчі експерименти були проведені за участю понятих, здійснювалася відеофіксація вказаної слідчої дії. Слідчий експеримент за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 було проведено за участю його захисника та його законного представника.

Таким чином, проаналізувавши всі вищенаведені доводи суд визнає протоколи слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 та свідків від 15.08.2019, протоколи слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 від 23.08.2019, протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 04.09.2019, належними та допустимими доказами, які були проведені у відповідності з вимогами ст. 240 КПК України і під час яких слідчим були проведені дії, спрямовані на перевірку можливості сприйняття особою певних фактів, вчинення в певному місці й певним способом з використанням певних знарядь конкретних дій, існування визначених подій у минулому, з`ясування механізму спричинення тілесних ушкоджень померлому.

Слідчі дії органом досудового розслідування проведено з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням прав на захист.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком, належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення фотозйомок слідчої (розшукової) дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит. В кожному конкретному випадку суд, оцінюючи допустимість того чи іншого доказу, повинен враховувати істотних допущених порушень кримінального процесуального закону та важливість кожного доказу для встановлення обставин кримінального провадження. Тому кожний доказ повинен оцінюватися автономно, оскільки його безумовне виключення може призвести до негативних наслідків, що виражатимуться в ухваленні незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення.

Відповідно до правового висновку Верховного суду, викладеного в постанові від 08 жовтня 2019 у справі № 639/8329/14-к, при вирішенні питання щодо допустимості доказів, суд має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. За відсутності такого обґрунтування посилання на ст. 87 КПК України для визнання доказу недопустимим є непереконливим.

Касаційний Суд зазначив, що положення ст. 87 КПК України можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Слідчі експерименти у даному кримінальному провадженні були проведені у відповідності до норм чинного кримінального процесуального закону, а самі слідчі дії проведено з дотриманням відповідних процесуальних гарантій, зокрема за участі понятих, із застосування відеозйомки та із складанням відповідних протоколів.

При цьому жодних зауважень чи заперечень, в процесі проведення слідчих експериментів, не висловлювалось.

Стосовно доводів ОСОБА_3 з приводу того, що смерть ОСОБА_7 сталася не від його дій.

Необґрунтованими суд вважає твердження сторони захисту з приводу того, що смерть потерпілого ОСОБА_7 сталася не лише від дій ОСОБА_3 .

Суд аналізуючи наявні докази в їх сукупності прийшов до переконливого висновку про те, що потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження внаслідок умисних, протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, у судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_12 і ОСОБА_8 наносили удари ОСОБА_7 , кожний наніс приблизно по 4 удари кулаками в область обличчя ОСОБА_7 , який від ударів падав на диван, на якому сидів. Він особисто наніс три удари кулаками в область голови потерпілого ОСОБА_7 , потім по чотири удари в область кожного плеча кулаками, потім наносив удари ногами по ребрах, але вважає що цими ударами не зміг би зламати ОСОБА_7 ребра, бо останній прикривався руками. Всього наніс ногами по два удари в кожну сторону. Також наніс ОСОБА_7 удар взутою ногою в область спини. Від удару ОСОБА_7 впав. Боковим зором він бачив, що ОСОБА_8 наніс удар ОСОБА_7 ногою по ребрах, якою саме ногою не побачив. Коли він вже зібрався додому, то побачив, що у нього один кросівок був у крові, тому він його зняв та помив.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_8 дав ляпаса ОСОБА_7 . Він також дав ляпаса ОСОБА_7 вдарив по губах. Після цього він пішов, щоб купити ще горілку. Повернувся десь через 40 хвилин, ОСОБА_7 сидів на дивані, у нього була кров в районі рота.

Свідок ОСОБА_10 показав, що бачив як ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , але куди і чим не пам`ятає.

З об`єктивних причин суд був позбавлений можливості допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 . Судом установлено, що свідок ОСОБА_9 помер.

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Частиною 1 ст. 225 КПК України передбачена можливість допиту свідка в судовому засіданні слідчим суддею за клопотанням сторони кримінального провадження у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я особи, її тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити допит цієї особи в суді.

Отже, суд, керуючись засадами кримінального провадження, визначеними ч. 4 ст. 95 КПК України, зважаючи на те, що свідок ОСОБА_9 був допитаний в судовому засіданні слідчим суддею з дотримання вимог кримінального процесуального закону, вважає за можливе взяти до уваги показання вказаного свідка, надані в судовому засіданні слідчому судді, враховуючи вищенаведені обставини, які унеможливили допит свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні.

У зв`язку з наведеною обставиною судом досліджений диск з журналом судового засідання, під час якого відбувся допит свідка ОСОБА_9 , проведений безпосередньо слідчим суддею в ході досудового розслідування (Том № 1 а.п. 236 - 241).

З технічного запису судового засідання убачається, що допитаний в судовому засіданні слідчим суддею свідок ОСОБА_9 показав, що він жив у ОСОБА_7 , відносини у них були дружні. ОСОБА_3 не знав. ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_3 його знайомий. 12.08.2019 до них у квартиру ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_3 . В кварті окрім них трьох ще були: чоловік на прізвисько « ОСОБА_29 », чоловік на прізвисько « ОСОБА_30 », ОСОБА_31 , прізвища не знає та ОСОБА_13 . Стався конфлікт з ОСОБА_7 . Що там точно сталося, сказати не може, так як не прислухався. ОСОБА_7 сидів на своєму дивані, той був добряче випивши. А особисто він сидів напроти ОСОБА_7 на кріслі-ліжку. Де знаходився ОСОБА_3 , сказати не може. Причиною сварки, що виникла, була горілка. Бачив, як «Шульц» і «Кандагар» били по голові ОСОБА_7 . Кожний наніс по одному удару. Удари були по голові, куди конкретно сказати не може. ОСОБА_7 від ударів упав на диван. Ще ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_3 . Удари були нанесені по тулубу, а саме в праву сторону, а потім в ліву сторону. Удари ОСОБА_3 наносив руками в боки, спочатку з однієї сторони, а потім з другої сторони. ОСОБА_7 від ударів упав на диван. ОСОБА_3 бив ОСОБА_7 ногами по тілу. ОСОБА_3 наніс два удари, після чого пішов. Більше ніхто ударів ОСОБА_7 не наносив. Після нанесених ударів ОСОБА_7 стало погано і він попросив провести його до туалету. О 5 год. ранку він побачив, що ОСОБА_7 мертвий. Не може сказати, чи наносились ОСОБА_3 удари по ребрам, чи ні, було два удари по тулубу ОСОБА_7 ногою. Крові на ОСОБА_7 не бачив.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_9 , які отримані у відповідності до вимог ст. 225 КПК України, суд бере їх до уваги, і приходить до висновку, що вони повністю відповідають та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, стосуються фактів, які мали місце і у силу ст. 85 КПК України прямо підтверджують існування обставин, які є предметом дослідження судом.

Суд розцінює надані свідком ОСОБА_9 під час досудового розслідування покази як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з іншими дослідженими судом доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку по справі.

Також суд враховує обставини, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, зокрема те, що вони наносились у життєво важливі органи потерпілого, механізм нанесення тілесних ушкоджень, нанесення ударів взутою ногою з такою силою, що у обвинуваченого ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на першому пальці правої стопи, від спричиненого удару в спину, потерпілий упав (пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_3 ), обстановку, при якій вони наносились, а тому вважає, що відсутні підстави вважати, що існували інші обставини, які спричинили настання смерті потерпілого.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_7 наступила від тупої травми тулубу у вигляді численних переломів ребер з ушкодженнями пристінкової плеври і лівої легені, розривів лівої нирки і селезінки, яка ускладнилася розвитком шоку. Враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, можливе їх утворення при механізмі та при обставинах на які вказує підозрюваний ОСОБА_3 під час слідчого експерименту. (Том № 1 а.п. 181-184).

Також на підставі даних додаткової судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_7 , враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, можливе їх утворення при механізмі та при обставинах на які вказує свідок ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 04.09.2019 (Том № 1 а.п. 231-233).

Експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, про що свідчить його підпис.

Окрім того, згідно висновку експерта при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_3 виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна на першому пальці правої стопи. Виявлене тілесне ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. Зважаючи на характер, вищевказане тілесне ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмету або при ударі об такий (Том № 1 а.п. 230).

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки судово-медичного експерта, суду не надано.

При цьому суд не приймає до уваги показання обвинуваченого про те, що потерпілий помер не лише від його ударів, оскільки такі його показання повністю спростовуються вищенаведеними доказами, які відповідають фактичним обставинам та узгоджуються між собою.

Показання обвинуваченого та посилання на можливість нанесення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень іншими особами суд розцінює як намагання уникнути ОСОБА_3 відповідальності за вчинене.

Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, вони передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, що йому інкриміновано, повністю підтверджена в судовому засіданні ретельно дослідженими належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто спричинення умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Статтю 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до тексту досудової доповіді, яка була складена на підставі ухвали суду і проти якої не заперечував обвинувачений, обвинувачений ОСОБА_3 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення його без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо у винятковому порядку та за умови здійснення інтенсивного нагляду із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також з покладенням на правопорушника обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та встановлення обов`язку виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. 3, ст. 27 Конституції України - людина і її життя є найвищою соціальною цінністю, а злочини, що посягають на вказані цінності відзначаються найвищою соціальною небезпекою. Тому злочини проти особи становлять найбільшу суспільну небезпеку та потребують призначення покарання, яке б забезпечувало виправлення особи та попередження аналогічних протиправних діянь.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 121 КК України), яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Зокрема, вказаний злочин має підвищений рівень суспільної небезпеки, направлений проти закріплених Конституцією України природних і невідчужуваних прав людини, а саме проти життя і здоров`я людини, які визнаються найвищою соціальною цінністю.

Невиправним наслідком вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину стала смерть потерпілого ОСОБА_7 . Також суд враховує обставини вчинення злочину та особу винного.

Так, суд приймає до уваги надання обвинуваченим показів на виправдання своїх дій тим, що не лише від його ударів помер потерпілий, що у свою чергу свідчить про відсутність щирого каяття.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 на момент вчинення даного кримінального правопорушення судимості не мав (Том № 1 а.п. 250).

Неповнолітній ОСОБА_3 , згідно рішення виконавчого комітету Марганецької міської ради № 50 від 18.01.2015 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (Том № 1 а.п. 245).

В період з 2008 по 2015 вік неповнолітній ОСОБА_3 перебував під опікою бабусі ОСОБА_32 , з 2015 по 2018 рік - під опікою дядька ОСОБА_33 , які були звільнені від обов`язків опікунів з причини їх відмови.

З 20.02.2018 неповнолітнього ОСОБА_3 поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім». Згідно психолого-падагогічної характеристики неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім», зарекомендував себе з негативної сторони та таким, який схильний до правопорушень та шкідливих звичок. Має ознаки нервозності, підвищена збудливість, спалахи гніву, схильність до бійок та руйнівних дій. У колективі не користується авторитетом, є негативним лідером у колективі, не приймає участі у житті групи, не має позитивних друзів. У спілкуванні з дорослими схильний до грубості, до ланки. Позитивні вчинки робить рідко, негативні вчинки виявляються частіше, а саме: грубість, бійки, відмова від вимог, конфлікти, постійні погрози та втечі з закладу (Том № 1 а.п. 242).

Мати неповнолітнього ОСОБА_3 рішенням Марганецького міського суду від 16.04.2007 року позбавлена батьківських прав по відношенню до дитини. Мати померла. Батько неповнолітнього ОСОБА_3 рішенням Марганецького міського суду від 15.08.2008 позбавлений батьківських прав щодо сина. Батько помер.

З 14.08.2019 неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку сектору превенції Марганецького ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Неповнолітній ОСОБА_3 на обліку Марганецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Марганецької міської ради не перебуває, соціальні послуги йому не надавались. Також неповнолітній не перебуває на обліку у службі у справах дітей Марганецької міської ради як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах.

На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває (Том № 1 а.п. 249), тому може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Судом відповідно до ст. 66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання - вчинення правопорушення в неповнолітньому віці (п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України).

Вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім є додатковою гарантією для дитини, яка опинилася у конфлікті із законом.

Суд звертає увагу на відсутність щирого каяття у обвинуваченого.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Проте ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у вчиненні злочину визнав лише частково, вказав, що причиною смерті потерпілого були не лише удари, які він наніс останньому, що не може свідчити про критичну оцінку своєї злочинної поведінки і готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Суд переконаний, що в даному випадку виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Тому, ураховуючи всі обставини справи, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Виходячи з приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і скласти покарання повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 19 січня 2023 року вироком Марганецького міського суду Дніпровської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного по даному вироку, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року, остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України 12.08.2019, тобто до постановлення вироків Марганецького міського суду Дніпропетровської області, як від 12.11.2021, так і від 19.01.2023.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_3 засуджений вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року, вчинені до постановлення вироку по кримінальному провадженні, що розглядається, покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України підлягає поглиненню більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину і полягає у передбаченому законом обмеженні прав та свобод обвинуваченого.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого, відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображає співмірність злочину та кари, і тільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Підстав для застосування ст. 69, 75, 104 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає, оскільки невиправним наслідком вчиненого злочину є смерть особи, а також з урахуванням обставин справи, позиції обвинуваченого, який вину свою визнав лише частково.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 , в ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду від 15.08.2019 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вироком Марганецького міського суду від 12.06.2020 було звільнено ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

У подальшому, у даному кримінальному провадженні, стосовно ОСОБА_3 ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 15.07.2022 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався судом.

На даний час ОСОБА_3 відбуває реальну міру покарання за вироком Марганецького міського суду від 19.01.2023.

Строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 по цьому кримінальному провадженню скінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі:

- 7 опечатаних паперових конвертів з вилученими біологічними зразками, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Марганецького ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція від 14.08.2019), знищити;

- 5 опечатаних паперових конвертів з вилученими біологічними зразками, спецпакет № 3960915 та № 3960916 з вилученими трасологічними слідами, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Марганецького ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція від 14.08.2019), знищити;

- вилучений одяг та взуття, поміщені до спецпакетів, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Марганецького ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція від 14.08.2019), повернути власникам, а у випадку відмови їх отримувати знищити.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової трасологічної експертизи згідно довідки, в сумі 1 570 грн. 10 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження (Том № 1 а.п. 244) та копії паспорта (Том № 2 а.п. 50) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив злочин будучи неповнолітнім, на даний час є повнолітнім, досяг 20 років, а тому процесуальні витрати підлягають стягненню з нього.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року більш суворим покарання за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 по цьому провадженню скінчився.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 по цьому провадженню з 15.08.2019 до 12.06.2020 та з 15.07.2022 до дня проголошення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року.

Зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової трасо логічної експертизи 1 570 (одна тис. п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп.

Речові докази по справі:

- 7 опечатаних паперових конвертів з вилученими біологічними зразками, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Марганецького ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція від 14.08.2019), знищити;

- 5 опечатаних паперових конвертів з вилученими біологічними зразками, спецпакет № 3960915 та № 3960916 з вилученими трасологічними слідами, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Марганецького ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція від 14.08.2019), знищити;

- вилучений одяг та взуття, поміщені до спецпакетів, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Марганецького ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція від 14.08.2019), повернути власникам, а у випадку відмови їх отримувати знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1