Справа № 732/71/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/424/23
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду задоволено клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури та застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

До набрання ухвалою суду законної сили продовжено запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді поміщення його до психітричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня».

Накладений арешт на предмети одягу ОСОБА_9 згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2022 року скасовано.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Мотивуючи своє рішення місцевий суд вказав, що згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 459 від 17.11.2022 у ОСОБА_9 мав та має місце хронічне психічне захворювання у вигляді органічного маячного розладу переважно травматичного генезу (F06.2 за Міжнародною Класифікацією Хвороб Х перегляду), який позбавляє його здатності на період часу, до якого відноситься суспільно небезпечне діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 за його психічним станом на теперішній час показано поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь. А за висновком судово-психіатричної експертизи № 460 від 17.11.2022 ОСОБА_9 наркологічне лікування не показано.

ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, будучи особою, яка під час вчинення цього діяння перебувала у стані неосудності.

За характером вчиненого суспільно небезпечного діяння та психічного стану ОСОБА_9 , останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу.

Визначаючи тип психічного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд виходив як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Сенс принципу достатності стосовно до впливу тяжкості діяння на вибір виду медичного заходу полягає у тому, що за ступенем тяжкості діяння встановлюється верхня межа суворості нагляду. Одночасно судом враховано розлад психіки. Тому, оскільки об`єктом суспільно небезпечного діяння стало життя іншого громадянина, з урахуванням історії психічної хвороби неосудного, поміщення хворого у психіатричну лікарню з суворим наглядом є виправданим у розумінні загальної суспільної мети, а отже, є достатнім заходом.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати ухвалу суду та ухвалити нову про примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації ОСОБА_9 до закладу з питання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд не звернув уваги на той факт, що хвороба ОСОБА_9 носить хронічне психічне захворювання, яке проявляється тільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння, а тому не носить постійний характер та може лікуватись проведенням комплексу реабілітаційних заходів. Звертає увагу, що ОСОБА_9 весь час під час розгляду справи знаходиться в лікувальному закладі Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня і за час його перебування інформації щодо погіршення стану його психічного здоров`я та виявлення ним агресивності не надходило.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, в тому числі, може бути застосовано судом запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Городнянського районного суду Чернігівської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005339 від 04.11.2022, стосовно ОСОБА_9 щодо вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд, серед іншого, з`ясовує чи слід застосовувати до особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру, тяжкості захворювання та тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною п`ятою ст. 94 КК України встановлено, що госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Згідно з положеннями ст. 94 КК України та роз`ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, визначаючи відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 94 КК України, тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Як зазначає Касаційний кримінальний Суд у складі Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 року № 243/4632/17 (провадження № 51-5807км18) метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

З наявного в матеріалах справи висновку судово-психіатричної експертизи № 459 від 17.11.2022 слідує, що у ОСОБА_9 мало та має місце хронічне психічне захворювання у вигляді органічного маячного розладу переважно травматичного генезу (F06.2 за Міжнародною Класифікацією Хвороб Х перегляду), який позбавляє його здатності на період часу, до якого відноситься суспільно небезпечне діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 за його психічним станом на теперішній час показано поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь. (т.1 а.с. 154-159).

Враховуючи те, що ОСОБА_9 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та було пов`язане з посяганням на життя іншої особи, з урахуванням історії психічної хвороби неосудного, тому, на думку колегії суддів, місцевим судом до ОСОБА_9 обгрунтовано застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Доводи захисника про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом у зв`язку з ненадходженням із закладу інформації щодо погіршення стану його психічного здоров`я не є обґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження та в апеляційній інстанції не були доведені захисником.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі та доводів, наведених адвокатом в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального закону та кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є законною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 508 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , а ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2023 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації його до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом без змін.

Ухвала може бути бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4