У Х В А Л А

судового засідання

25.10.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 -

в с т а н о в и в:

заступник медичного директора з експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернулася в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що ОСОБА_6 знаходиться на примусовому лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на підставі ухвали Миколаївського районного суду 27 жовтня 2022 року, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом та востаннє продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.04.2023 року.

На момент огляду психічний стан пацієнтки: в свідомості, зовнішній вигляд достатньо охайний. На фоні проводимого лікування психічний стан пацієнтки значно покращився та вдалося досягти стану ремісії. Пацієнтка в свідомості. Зовнішній вигляд достатньо охайний. Доступна контакту,охоче долучається до розмови. Відомості про себе подає в достатньому об`ємі, відповідає в плані заданих питань. Періодично буває нав`язлива,надокучлива. Вірно орієнтована у всіх сферах. Фон настрою з несуттєвими коливаннями. Емоційно лабільна. Судження правильні, інколи поверхневі та передчасні. Інтелект не порушений. Увага без порушень. Продуктивну симптоматику заперечує, своєю поведінкою не виявляє. Мислення з елементами зісковзування та різноплановості. Пам`ять на поточні та минулі події збережена. Вольові процеси дещо знижені. Суїцидальних та антисоціальних тенденцій не має. У відділенні режиму не порушує, виконує вказівки та інструкції персоналу. Висловлює намір спілкуватися з родиною. Сон та апетит достатні. Критика до свого стану та ситуації відновлена.

09.10.2023 року пацієнтка ОСОБА_6 повторно оглянута лікарсько-психіатричною комісією 24-го відділення, яка дійшла до висновку, що ОСОБА_6 страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері за змішаним типом, стан ремісії.

Враховуючи, позитивну терапевтичну динаміку в психічному стані пацієнтки, повну редукцію продуктивної психосимптоматики, відсутність страхів, тривоги, стабільний рівний настрій, відновлення критики до скоєного кримінального вчинку, розуміння в необхідності в постійному прийомі підтримуючого лікування, вдалося досягнути стану ремісії.

Комісія лікарів-психіатрів пришла до висновку, що за своїм психічним станом продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У зав`язку чим, просить заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника - ОСОБА_4 підтримала заяву на предмет зміниОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просила її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» №213 від 09.10.2023р., відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що її стало краще, вона хоче додому та буде лікуватись амбулаторно за місцем свого проживання.

Захисник у судовому засіданні заяву психіатричного закладу підтримав. Просив змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру на надання її амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаної заяви, оскільки заявником не доведено відсутність ризиків щодо вчинення за умови зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 нових суспільно небезпечних діянь та те, що її стан покращення має тимчасовий характер. Просить відмовити у задоволенні такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону "Про психіатричну допомогу" питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст. 115 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність її дій і її особи в цілому.

З 27 жовтня 2022 року до даного часу перебуває гр. ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі ухвали Миколаївського районного суду 27 жовтня 2022 року та востаннє продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.04.2023 року.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №213 від 09.10.2023 року вбачається, що комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що момент огляду ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням Діагноз: F20.00 - Параноїдна шизофренія з безперервним перебігом? повна ремісія А, Параноїдна шизофренія,безперервний тип перебігу ,з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері за змішаним типом, повна ремісія. Враховуючи стійку та якісну ремісію захворювання, повну редукцію продуктивної психосимптоматики, відсутністю страхів, тривоги, стабільний рівний настрій, відновлення критики до скоєного кримінального вчинку, розуміння необхідності в постійному прийомі підтримуючого лікування, рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні лікуючим лікарем-психіатром, представником заявника було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного її стану психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів, які вона зможе приймати під контролем лікарів, чи осіб, які б могли забезпечити нагляд за нею для прийняття ліків.

Крім цього, на даний час та на час вчинення суспільно суспільно-небезпечного діяння,, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжує страждати захворюванням.

Суд також звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів №213 від 09.10.2023 відносно ОСОБА_6 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування у медичному закладі ОСОБА_6 є нетривалим(один рік), а тому не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 носить стабільний та тривалий характер і що вона спроможна дотримуватися підтримуючого лікування вдома.

А тому, суд вважає, що зазначений висновок не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан ОСОБА_6 на час звернення із заявою до суду настільки змінився, що вона не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Разом з тим, по даній справі відсутні дані щодо місця проживання ОСОБА_6 та з ким у разі зміни її примусових заходів на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку буде вона проживати та хто з близьких осіб зможе впливати на її поведінку, оскільки як з`ясовна у судовому засіданні, що її сестра та матір від неї відказались, а з колишнім чоловіком вона розлучена.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, зазначений висновок суду також узгоджується із практикою ЄСПЛ, зокрема з висновками Суду у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

З огляд на вищезазначене, суд з`ясувавши всі обставини даної заяви, вивчивши долучені документи до такої заяви тазаслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

постановив:

у задоволенні заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 30 жовтня 2023 року об 17 годині 55 хвилин.

Суддя ОСОБА_1