ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«01» грудня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 №VYH---02-NABU від 24 листопада 2023 року на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга ОСОБА_3 стосується невнесення уповноваженою особою НАБУ до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України, вчинені головою НБУ ОСОБА_4 , заступником голови НБУ ОСОБА_5 і іншими заступниками голови НБУ, директорами-розпорядниками ФГВФО ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_8 , начальниками ГСУ МВСУ та ГСУ НПУ, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їх заступниками з 2014 року і по цей час, іншими керівниками органів державної влади України, якими, внаслідок зловживання владою або службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної чи юридичної особи, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб - вкладників та кредиторів банку, сприяли легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом. При цьому, варто зазначити, що у своїй скарзі, поданій на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ та яка, до того ж, має номер №VYH---02-NABU, ОСОБА_3 описує, що свою заяву №VYH- від 03 листопада 2023 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України, він направив керівнику САП. Крім того, у скарзі зазначено, що, з метою встановлення, кому було доручено розгляд його заяви, він звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою №VYH-, на що отримав відповідь, згідно з якою його заява передана до Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора. Як зазначає заявник, згідно з даними інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури України», в Офісі Генерального прокурора його заяву про вчинення кримінального правопорушення від 03 листопада 2023 року №VYH- зареєстровано 06 листопада 2023 року за №243596-23 та направлено до Київської міської прокуратури. В свою чергу прокурор Київської міської прокуратури повідомив, що заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 03 листопада 2023 року №VYH- направлено до Солом`янської окружної прокуратури, яка передала цю заяву за підслідністю до НАБУ. Заявник, оскаржуючи бездіяльність уповноваженої особи, вказує на неможливість за ст. 214 КПК України, отримавши заяву про вчинення кримінального правопорушення, передавати її іншому органу до внесення за цією заявою відомостей до ЄРДР.

У зв`язку з викладеним, заявник, серед іншого, просить розглянути та задовольнити його скаргу на бездіяльність уповноваженої особи; вручити йому документальне підтвердження про прийняття від нього заяви про вчинення кримінальних правопорушень; внести до ЄРДР відомості за цією заявою та надати йому відповідний витяг з ЄРДР; вручити йому процесуальні права та обов`язки потерпілого; забезпечити початок досудового розслідування, а також здійснити у кримінальну провадженні ряд інших дій.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Належним чином повідомлений заявник ОСОБА_3 , який у своїй скарзі просив здійснити її розгляд в режимі відеоконференції, в судове засідання 30 листопада 2023 року не з`явився (на момент підключення, яке відбулося із запізнення у зв`язку із затримкою попереднього судового засідання, був відсутній в мережі), у зв`язку з чим розгляд скарги ОСОБА_3 був відкладений на 01 грудня 2023 року із визнанням обов`язкової особистої участі ОСОБА_3 в судовому засіданні, про що його було повідомлено судовою повісткою від 30 листопада 2023 року, направленою на його електронну адресу. Однак, в призначене на 01 грудня 2023 року судове засідання ОСОБА_3 також не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи положення ст. 26 КПК України, відповідно до яких сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачені цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явився, однак це не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.

Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за наявними матеріалами, що, на переконання слідчого судді, є достатніми для їх розгляду без повідомлених належним чином учасників, які не виявили бажання брати участь в судовому засіданні та підтримати свої позиції, що, на думку слідчого судді, враховуючи скорочені строки розгляду скарг, не спричиняє порушення їх прав.

Дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про наступне.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива) в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого (детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, долученої до його скарги, вбачається, що у ній викладені обставини про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень головою НБУ ОСОБА_4 , заступником голови НБУ ОСОБА_5 і іншими заступниками голови НБУ, директорами-розпорядниками ФГВФО ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_8 , начальниками ГСУ МВСУ та ГСУ НПУ, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їх заступниками, а також іншими керівниками органів державної влади України, зокрема, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України, стосовно заволодіння грошовими коштами ряду українських банків (належних вкладникам цих банків) із використанням кореспондентських рахунків, відкритих в «Meinl Bank Aktiengeselschaft».

Втім, на думку слідчого судді, викладених у повідомленні ОСОБА_3 обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про вчинення зазначених ним кримінальних правопорушень, а також не вказано будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене. При цьому, заявник лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій, та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, в тому числі, для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_3 від 03 листопада 2022 року відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3 , яка має назву «Скарга на бездіяльність слідчого…» із вказівкою на особу, бездіяльність якої оскаржується - «НАБУ», слідчий суддя також звертає увагу на той факт, що до цієї скарги ОСОБА_3 додано заяву про вчинення кримінальних правопорушень №VYH- від 03 листопада 2023 року, що адресована «Керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора».

Крім того, слід зазначити, що в провадженні слідчого судді перебували матеріали об`єднаного провадження за скаргами ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ та САП (справа №991/9676/23),а саме: дев`ять аналогічних даній скарг, при цьому п`ять з них стосувались невнесення уповноваженими особами САП відомостей до ЄРДР після отримання його заяв про кримінальні правопорушення, номер та дата яких співпадає з номером та датою його заяви, долученої до цієї скарги - №VYH- від 03 листопада 2023 року. За таких обставин, слідчий суддя не оцінює доданий до цієї скарги лист Першого заступника керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва від 21 листопада 2023 року, яким заяву ОСОБА_3 від 03 листопада 2023 року №VYH- щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень головою НБУ ОСОБА_9 та іншими посадовими особами скеровано до НАБУ для перевірки доводів заявника та, за наявності підстав, - внесення відомостей до ЄРДР, оскільки за наявності значної кількості ідентичних заяв, спрямованих до одного органу в один день, неможливо ідентифікувати, про яку саме з них йде мова у вказаному листі Солом`янської окружної прокуратури м. Києва.

Слідчий суддя також вважає на необхідне наголосити, що обставина надсилання значної кількості аналогічних скарг стосовно невнесення відомостей за його ідентичними заявами свідчить про переслідування заявником іншої мети ніж та, яка ним декларується (усунення бездіяльності).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1