У Х В А Л А

18 грудня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на мобільний телефон Nokia 6700 серебристо-чорного кольору та картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung Galaxy A12, SM-A125F/DSN, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , які було вилучено 12 грудня 2023 року в ході проведення обшуку в транспортного засобі Audi Q7, д. н. з. НОМЕР_5 .

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом того, що 13 листопада 2023 року до чергової частини Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла інформація про те, що група мешканців м. Полтава незаконно зберігають вогнепальну зброю та набої до неї.

12 грудня 2023 року за наслідком проведення обшуку в транспортному засобі Audi Q7, д. н. з. НОМЕР_5 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон Nokia 6700 серебристо-чорного кольору та картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung Galaxy A12, SM-A125F/DSN, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

З метою забезпечення речових доказів, задля запобігання можливості пошкодження, перетворення та відчуження вказаного майна, вникла необхідність у накладенні на нього арешту.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому мотивів. Вказав, що постановою слідчого від 15 грудня 2023 року у кримінальному провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що 12 грудня 2023 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , останній добровільно видав зі свого металевого сейфу дві одиниці зброї, зокрема рушницю довгоствольну вогнепальну гладкоствольну зброю Сайга 410к, кл.410 № НОМЕР_6 та пістолет гладкоствольну короткоствольну вогнепальну зброю (травматичну) ПМР-УОС № НОМЕР_7 , 9 мм Р.А., а також гумові набої до пістолета в кількості 241 шт. та набої 410/6 «Діабло» в кількості 21 шт. до рушниці. На володіння та користування вказаною зброєю у ОСОБА_4 є отримані у встановленому законом порядку дозволи, які пред`являлися й слідчому під час проведення обшуку, а тому відсутні підстави вважати, що вилучене майно є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 236 КК України. Крім того, під час проведення обшуку в транспортному засобі Audi Q7, д. н. з. НОМЕР_8 , слідчим були вилучені мобільні телефони. При цьому ухвалою слідчого судді від 05 грудня 2023 року, якою було надано дозвіл на проведення обшуку, дозволу на відшукання та вилучення будь-яких телефонів надано не було. До того ж наголосила на тому, що вказані мобільні телефони не містили жодних ступенів захисту, а тому в органу досудового розслідування була можливість ознайомитись із змістом цих телефонів під час проведення обшуку. Зважаючи на те, що дозвіл на вилучення цих телефонів ухвалою слідчого судді від 05 грудня 2023 року не надавався, останні не містять жодних даних, які б свідчили про незаконну діяльність, пов`язану з вогнепальною зброєю та не відповідають критеріям речового доказу в розумінні статті 98 КПК України, просила відмовити у накладенні на них арешту.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить і арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Отже, за змістом ч. 3 ст. 170 КПК у справах про арешт майна з метою, наведеною у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення «достатні підстави». Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом надходження 13 листопада 2023 року до чергової частини Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області інформації про незаконне зберігання групою мешканців м. Полтава вогнепальної зброї та набоїв до неї.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі Audi Q7, д. н. з. НОМЕР_8 , який на праві власності належить ОСОБА_8 та яким користується ОСОБА_4 , з метою припинення незаконної діяльності, встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, які ОСОБА_4 використовує для здійснення своєї злочинної діяльності, які в подальшому можуть бути використані в якості речових доказів під час проведення досудового розслідування та судового розгляду.

За наслідком проведення 12 грудня 2023 року вказаного було виявлено та вилучено: мобільний телефон Nokia 6700 серебристо-чорного кольору та картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung Galaxy A12, SM-A125F/DSN, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 . На протокол проведення обшуку адвокат ОСОБА_5 подала зауваження, в яких зазначила, що за умови добровільної видачі ОСОБА_4 мобільних телефонів, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого судді від 05 грудня 2023 року не надавався, слідчий зобов`язаний був на місці проведення обшуку здійснити пошук, виявлення та фіксацію даних, що міститься в телефоні.

Постановою слідчого від 12 грудня 2023 року вилучене майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Вирішуючи ініційоване клопотання про арешт майна, слідчий суддя зазначає, що диспозицією ч. 1 ст. 263 КК України встановлена відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Предметом злочину можуть бути: вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, може бути виконана шляхом вчинення альтернативних суспільно небезпечних діянь: 1) носіння; 2) зберігання; 3) придбання; 4) виготовлення; 5) ремонт; 6) передача; 7) збут. При цьому всі вони характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу.

З наданих стороною захисту в судовому засіданні доказів, зокрема витягів з Єдиного реєстру зброї про наявність дозволу на зберігання, носіння зброї, боєприпасів до неї, основних частин зброї, пристроїв, патронів до них від 18 і 27 жовтня 2023 року, вбачається, що в ОСОБА_4 наявні відповідні законно отримані дозволи на вилучені в нього рушницю - Довгоствольну вогнепальну гладкоствольну зброю Сайга 410к, кл.410 № НОМЕР_6 та пістолет Гладкоствольну короткоствольну вогнепальну зброю (травматичну) ПМР-УОС № НОМЕР_7 , 9 мм Р.А., дійсні до 18 і 27 жовтня 2026 року відповідно. Вказаного стороною обвинувачення спростовано не було.

З огляду на це, слідчий суддя констатує, що органом досудового розслідування не представлено суду будь-яких доказів, які б давали підстави для висновку про необхідність застосування забезпечення кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою від 05 грудня 2023 року дозволу на виявлення та вилучення мобільних телефонів прямо надано не було, а тому в силу положень ст. 236 КПК України останні по суті мають статус тимчасового вилученого майна.

Втім, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене під час обшуку майно має відношення до кримінального провадження.

Згідно вимог ч. 6 ст. 236 КПК України якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

Разом з тим, як вбачається з положень ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Проте, слідчим не надано будь-яких доказів щодо наявності однієї з умов, за наявності яких, відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України можливе вилучення мобільних терміналів систем зв`язку. Зокрема, матеріали поданого клопотання не містять даних про те, що інформація, яка міститься на мобільних телефонах, є необхідною умовою проведення експертного дослідження; такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення; доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

На місці проведення обшуку, за наявної можливості здійснити пошук, виявлення та фіксацію даних, що містяться на названих мобільних телефонах, цього слідчим зроблено не було, а тому, виходячи із встановлених у судовому засіданні фактичних обставин справи, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав, які б давали можливість органу досудового розслідування вилучити вказані мобільні термінали систем зв`язку.

Констатуючи в клопотанні про необхідність забезпечення збереження в якості речових доказів у кримінальному провадженні вказаних мобільних телефонів, слідчий не називає ні в клопотанні про арешт майна, ні в постанові про визнання речовими доказами конкретної ознаки (ознак) речового доказу, передбачених статтею 98 КПК України, а також не наводить жодних даних, які б дозволяли дійти висновку, що вилучені під час проведення обшуку мобільні телефони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З огляду на це, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям речового доказу, визначеним статтею 98 КПК України, що відповідно виключає можливість накладення на них арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Окремо слідчий суддя звертає увагу на те, що всі долучені слідчим до клопотання документи викликають в суду обґрунтовані сумніви в їх достовірності, оскільки останні надані суду не в оригіналах та не засвідчені належним чином у встановленому законом порядку.

Так, порядок засвідчення копій документів здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 № 144, чинного з 01 вересня 2021 року). Відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, жодна копія документа, яка додана до клопотання (копія ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2023 року, копія протоколу обшуку від 12 грудня 2023 року та копія постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 12 грудня 2023 року) не засвідчена належним чином, як того вимагають положення п. 5.26 ДСТУ 4163-2020, зокрема не містить найменування посади особи, яка засвідчує копію, та дати засвідчення копії, що дає підстави слідчому судді стверджувати про те, що процесуальне походження таких доказів невідоме та відповідно позбавляє суд можливості вважати такі ксерокопії документів належними доказами в розумінні норм КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Виходячи з викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, що вилучене 12 грудня 2023 року в ході проведення обшуку в автомобілі Audi Q7, д. н. з. НОМЕР_8 , майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення на нього арешту відсутні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Тимчасово вилучене майно згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - відмовити.

Вилучене відповідно до протоколу обшуку від 12 грудня 2023 року майно: мобільний телефон Nokia 6700 серебристо-чорного кольору та картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung Galaxy A12, SM-A125F/DSN, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , - негайно повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2023 року о 16 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_9