КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/6460/2023 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 30.11.2023 включно, за виключенням необхідності залишати житло під час повітряної тривоги та надання невідкладеної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, підозрюваний подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Так, оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам п.п. 1, 2-4 ст. 196 КПК України, оскільки в ній не зазначено, в яких конкретно діяннях ОСОБА_8 полягає суть кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, у вчиненні якого він підозрюється.

Крім того, у вказаному рішенні суду першої інстанції не зазначено конкретних обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу і не зазначено жодного посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Також, як вважає підозрюваний повідомлена підозра є необґрунтованою. Зокрема, висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України № 135/1 від 24.05.2023 є необ`єктивний та наданий в результаті неповного дослідження, через порушення експертом вимог п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», а тому не може вважатись належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні.

Наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено та жодними обставинами не підтверджено.

Під час постановлення оскаржуваного рішення слідчим суддею не прийнято до уваги обставини, які характеризують особу підозрюваного, а саме п.п. 3, 4, 5, 6 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим необхідності залишення її без змін, перевіривши матеріали скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судової справи, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 11.08.2022 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

03.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 від 27.09.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 11.08.2022 продовжено до трьох місяців, тобто до 03.11.2023.

28.09.2023 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку дії раніше застосованого відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливості, на думку сторони обвинувачення, іншого більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року клопотання прокурора задоволено, продовжено ОСОБА_8 строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 30.11.2023 включно, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням необхідності залишати житло під час повітряної тривоги та надання невідкладної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. 1-5 ч.1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченомуст.199 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_8 під домашнім арештом.

Зокрема, слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Так, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення базується та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколі огляду від 21.09.2022 на інтернет-блогу на інформаційному порталі «Кореспондент» з публікацією ОСОБА_8 ; протоколі обшуку від 03.08.2023, за адресою місця проживання ОСОБА_8 ; протоколом огляду телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.08.2023; протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_8 від 07.08.2023; висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України № 135/1 та іншими матеріалами кримінального провадження, у їх сукупності, які містять достатні дані, що дають підстави вважати ОСОБА_8 причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовують повідомлення про підозру.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, що є підставою для продовження підозрюваному строку дії відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, посилання підозрюваного щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбаченихст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді обмеження або позбавлення волі строком до п`яти років, а відтак існують ризики, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgariaвід 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, продовжують існувати, а викладені прокурором у клопотанні обставини, виправдовують подальше тримання підозрюваного під домашнім арештом.

Таким чином, як зазначає у клопотанні сторона обвинувачення, на даний час існує об`єктивна потреба у необхідності подальшого продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, даними про особу підозрюваного та іншими обставинами, які відповідно до ст.178 КПК України, були враховані слідчим суддею при продовженні підозрюваному дії цього запобіжного заходу.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що ризики, визначені статтею 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не зменшились,у зв`язку із чим суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для продовження застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відтак посилання апеляційної скарги про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є такими, що не відповідають дійсності.

Щодо інших доводів підозрюваного про незаконність оскарженої ухвали апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

При розгляді клопотання слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими Закон пов`язує можливість продовження дії застосування запобіжного заходу, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому, вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби з продовженням дії раніше покладених на підозрюваного обов`язків.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, Суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги наведені вище характеристики кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та вагомість встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК, колегія суддів приходить до висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти цим ризикам.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 30.11.2023 включно, за виключенням необхідності залишати житло під час повітряної тривоги та надання невідкладеної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4