ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №001502 від 11.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження відносно неї, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за №001502 від 11.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України у зв`язку з її примиренням з потерпілою та відшкодування всіх матеріальні збитків потерпілій за її цивільним позовом і закриття кримінального провадження. Одночасно заявила, що не підтримує раніше подані нею клопотання та просила не розглядати угоду з потерпілою про примирення.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за нереабілітуючими підставами на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, оскільки обвинувачена вперше вчинила кримінальне правопорушення, примирилась з потерпілою та відшкодувала завдані нею збитки.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання обвинуваченої та надала згоду на закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою. При цьому потерпіла підтвердила відшкодування завданої їй шкоди в повному обсязі, заявила, що не має до обвинуваченої будь-яких претензій матеріального та морального характеру,а від цивільного позову вона відмовляється.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з таких підстав.

Так, судом встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 11.11.2021 року приблизно об 11:04 год., у денний час доби, в умовах необмеженої видимості, без опадів при сухому дорожньому покритті, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , здійснювала рух по третій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Старосінна площа у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Водопровідна в напрямку вул. Середньофонтанська, на якій організовано односторонній рух по трьом смугам в одному напрямку, які поділені дорожньою розміткою 1.5 згідно Правил дорожнього руху України.

Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, відзначеного дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 згідно Правил дорожнього руху України, встановленими перед даним пішохідним переходом по ходу напрямку руху автомобіля «ЗА3», р.н. НОМЕР_2 , видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_5 була необмеженою, який розміщений перед Т-подібним нерегульованим перехрестям вул. Старосінна площа пров. Волжський, і призначений для переходу пішоходами проїзної частини вул. Старосінна площа, водій ОСОБА_5 була не уважною, за дорожньою обстановкою не слідкувала, що позбавило її можливості безпечно керувати транспортним засобом, контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки. Продовжуючи прямолінійний рух не в повному обсязі переконалась що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, почала проїжджати нерегульований пішохідний перехід, не надавши переваги в русі пішоходу, якого вона об`єктивно могла та повинна була виявити пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину вул. Старосінна площа, по нерегульованому пішохідному переході, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля «3А3», р.н. НОМЕР_2 , в результаті чого здійснила на неї наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена та госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів латерального та медіального виростків правої великогомілкової кістки з ушкодженням менісків, хрестоподібної та зовнішньої бокової зв`язок правого колінного суглобу; голівки правої малогомілкової кістки та дистального епіфізу правої стегнової кістки; закритого ушкодження передньої та задньої хрестоподібних, внутрішньої бокової зв`язок лівого колінного суглоба; закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці із задовільним стоянням уламків (клінічно), садна в області лівого променево-зап`ясткового суглобу; забою лівого плечового та лівого ліктьового суглобів. Вказані ушкодження спричиненні дією тупих твердих предметів, якими могли частини кузову легкового автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП.

Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могло бути спричинені 11.11.2021 і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Також встановлено, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗА3», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 повинна була діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «3А3», р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 , дотримуючись вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом застосування екстреного гальмування. У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_5 ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв?язку з виникненням події цієї пригоди.

Таким чином, згідно висунутого обвинувачення водій ОСОБА_5 своїми необережними діями допустила порушення вимог п. п. 2.3 (б); 18.1. Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що: п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та її дії обвинуваченням кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За змістом положень ч. 4 ст.286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.46 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є таким, що вчинений з необережності та згідно ст.12 КК відноситься до нетяжких злочинів, оскільки санкція ч.1 ст.286 КК передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до Примітки до ст.45 КК, злочин, який ставиться у вину ОСОБА_5 не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Крім того, згідно висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, останній не ставиться у винувчинення інкримінованого злочину у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З Вимоги ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягувалась.

В судовому засіданні потерпіла підтвердила суду, що вона з обвинуваченою примирились та обвинувачена повністю відшкодувала завдані нею збитки, тому відмовилась від цивільного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, який не є корупційним кримінальним правопорушенням, не злочином, вчиненим у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, примирилась з потерпілою та відшкодувала завдані нею збитки, дала суду свою згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК, у зв`язку з примиренням винної з потерпілою.

Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно неї має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК.

У зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження відносно неї на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, угода про примирення від 18.09.2023 року, укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, витребування медичної довідки, клопотання потерпілої ОСОБА_4 про арешт майна, судом залишаються без розгляду, про що також просили і обвинувачена і потерпіла.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 ухвалою суду від 28 липня 2023 року, слід скасувати

В силу ч.4 ст.174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 (справа № 522/21867/21, провадження № 1-кс/522/11772/21).

У відповідності до ст.126 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_5 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи обставин механізму дорожньо-транспортних пригод від 28.12.2021 року № СЕ-19/116-21/21385-ІТ у сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень) 44 коп.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 10.12.2021 року № СЕ-19/116-21/19969-ІТ у сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень) 44 коп.; судової транспортно-трасологічної експертизи від 10.12.2021 року № СЕ-19/116-21/19968-ІТ у сумі 5148 (п`ять тисяч сто сорок вісім гривень) 60 коп., на отримання інформації з КУ «Центр 077» (акт про надання послуг № 01.1-05/1397 від 24.12.2021 року) у сумі 240 (двісті сорок гривень) 99 коп.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , слід залишити у законного володільця; DVD-R диск з відеозаписом КУ «Центр-077», слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

До вказаного обвинувального акту додано позовну заяву Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня№11» ОМР, в якому прокурор просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня№11» ОМР, суму шкоди в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Крім того, ч. 5 зазначеної статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з вимог абз. 2 ч. 3 ст. 128 КПК України, прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно же до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Але в порушення наведених вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурором не обґрунтовані підстави для представництва інтересів держави в суді, зокрема, не наведені обставини нездійснення або неналежним чином здійснення КНП «Міська клінічна лікарня№11» ОМР, своїх повноважень у сфері відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 .

Така позиція узгоджується з позицією Другої судової палати Касаційного кримінального суду, викладеною в постанові від 21 січня 2020 р. (провадження № 51-5135 км 19, справа № 559/55/15-к).

Урегульовуючи розбіжності у правових позиціях, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 року по справі №912/2385/18 надала наступні висновки.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Отже, у зв`язку з тим, що прокурор не обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, то в силу вищенаведених вимог ч. 3 ст. 128 КПК України, ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню.

Суд також вважає за необхідне повідомити прокурора, що відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з цивільним позовом до суду під час кримінального провадження до початку судового розгляду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову, а відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України позивач має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

При вирішенні питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні відмовилась від позову у зв`язку з тим, що отримала матеріальне відшкодування в обсязі, заявленому у позові, суд керується положеннями ст.128 КПК та ст.206, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України та вважає за можливе прийняти відмову потерпілої від позову, а провадження за цивільним позовом потерпілої до обвинуваченої про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, закрити.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ст. ст. 284, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , обвинувачену у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілою.

Кримінальне провадження №001502 від 11.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності.

Угоду про примирення від 18.09.2023 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, витребування медичної довідки, клопотання потерпілої ОСОБА_4 про арешт майна, залишити без розгляду.

Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_4 від цивільного позову зі змінами до обвинуваченої ОСОБА_5 та третьої особи на стороні цивільного відповідача страхова компанія «Мега грант», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та провадження за цивільним позовом потерпілої, закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Роз`яснити потерпілій, що закриття провадження за її позовом у справі не допускає повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Повернути прокурору позовну заяву, подану ним в інтересах КНП «Міська клінічна лікарня №1» про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 витрат на стаціонарне лікування потерпілої, з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

З набранням ухвалою законної сили арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 (справа № 522/21867/21, провадження № 1-кс/522/11772/21), скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , залишити у законного володільця;

- DVD-R диск з відеозаписом КУ «Центр-077», залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, а самена залучення експерта для проведення судової експертизи обставин механізму дорожньо-транспортних пригод від 28.12.2021 року № СЕ-19/116-21/21385-ІТ у сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень) 44 коп.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 10.12.2021 року № СЕ-19/116-21/19969-ІТ у сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень) 44 коп.; судової транспортно-трасологічної експертизи від 10.12.2021 року № СЕ-19/116-21/19968-ІТ у сумі 5148 (п`ять тисяч сто сорок вісім гривень) 60 коп., на отримання інформації з КУ «Центр 077» (акт про надання послуг № 01.1-05/1397 від 24.12.2021 року) у сумі 240 (двісті сорок гривень) 99 коп., а всього з ОСОБА_5 , стягнути документально підтверджених процесуальних витрат 9508 (дев`ять тисяч п`ятсот вісім) гривень 47 коп.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 ухвалою суду від 28 липня 2023 року, скасувати

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22 вересня 2023 року о 09:20 год. в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/26301/21

Номер провадження № 1-кп/ 522/1660/23

Головуючий суддя ОСОБА_1