Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

встановив:

В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просила відмовитиу задоволенні клопотання прокурора та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала позицію обвинуваченого та його захисника.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан.

Так, ОСОБА_5 є неодруженим, офіційно не працевлаштований, зі слів працює вантажником, дітей на утриманні не має, має місце реєстрації та проживання в м. Київ, раніше судимий 01.03.2011 року вироком Подільського районного суду за ч.2 ст.307, ч. 4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково 28.11.2019 року; вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року за ч. 4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій, тому суд визнає доведеним існування ризику переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, вплив на потерпілу та свідків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, та з метою виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, вважає визначити заставу у розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір на думку суду є достатнім та співмірним і таким, що не суперечить положенням КПК України.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів до 06 квітня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн. 00 коп. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися із м. Києва без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідками, потерпілою;

4) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 06 квітня 2024 року.

Строк дії ухвали визначити до 06 квітня 2024 року включно.

Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено о 16 год. 35 хв. 07 лютого 2024 року.

Cуддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1