Справа №295/2175/24
У Х В А Л А

14.02.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву директора багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» ОСОБА_3 про відвід прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0007167 від 19.11.2016,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із указаною заявою, посилаючись на наявність обставин, які викликають у нього сумнів в об`єктивності та неупередженості старшого групи прокурорів Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0007167, що пов`язані, зокрема, з нездійсненням ним необхідних дій щодо нагляду за законністю досудового розслідування в кримінальному провадженні, його переконанням про перебування підприємства та його директора в статусі свідка та відсутність у зв`язку з цим у них процесуальних прав під час досудового розслідування, упередженим ставленням прокурора рейдерського спрямування, направленістю на обвинувальний ухил та особистою протиправною зацікавленістю у створенні незаконних процесуальних перешкод для БМП «Сприяння» в даному кримінальному провадженні, невиконанням ухвали слічого судді Богунського районного суду міста Житомира від 18.01.2024 в справі № 295/634/24, а також із допущеними прокурором порушеннями законодавства за наслідками розгляду клопотань заявника, що були предметом розгляду слідчими суддями та по яких постановлено ряд ухвал. Тому заявник висловлює йому недовіру.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав, обґрунтовуючи її викладеними в ній обставинами.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності прокурора. Також викладені заперечення проти задоволення заяви, мотивовані тим, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0007167 від 19.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, проводиться СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира на підставі заяви ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 має процесуальний статус свідка та користується визначеними ст. 66 КПК України правами. Тому він не наділений правом оскаржувати до суду дії чи бездіяльність органу досудового розслідування, прокурора щодо організації досудового розслідування, а тим паче вимагати від органу досудового розслідування та прокуратури на вимогу свідка проводити будь-які слідчі (розшукові) дії чи приймати процесуальні рішення.

Статтею 77 КПК України визначені підстави для відводу прокурора, зокрема, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 цього кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Таким чином, для встановлення наявності ознак заінтересованості мають бути викладені такі доводи, які обґрунтовано підтвердять сумнів в упередженості прокурора, вкажуть на наявність суб`єктивного або об`єктивного критерію.

При цьому ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість прокурора при прийнятті ним процесуальних рішень. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, попередньою участю у цьому провадженні тощо.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти справедливо, неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування й в судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Водночас норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенці ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Постановлення прокурором процесуальних рішень, з якими не погоджується заявник та які були оскаржені ним у судовому порядку, а також вчинення прокурором інших процесуальних дій у порядку процесуального керівництва в кримінальному провадженні, визначення процесуального статусу заявника під час досудового розслідування в кримінальному провадженні в якості свідка не можуть свідчити про необ`єктивність чи упередженість прокурора. Заявляючи відвід прокурору, заявником не наведено належних достатніх підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для його відводу та які б вказували на його упередженість.

За таких обставин сумніви заявника стосовно необ`єктивності прокурора не визнаються обґрунтованими за відсутності достатньої інформації щодо можливих видимих ознак неупередженості, як і достатніх переконливих доказів на підтвердження будь-яких обставин, зазначених у статті 77 КПК України, тому слідчий суддя не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими.

Отже, враховуючи, що обставин, передбачених ст. 77 КПК України, які б давали підстави для відводу прокурора, слідчим суддею не встановлено, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Хоча в Кримінальному процесуальному кодексі України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права, такий правовий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к.

Необхідно відмітити, що заявником неодноразово подавалися до суду заяви про відвід прокурора в кримінальному провадженні № 0007167, які були предметом розгляду слідчого судді, що вказує на наявність у таких діях ознак недотримання заявником принципу заборони зловживання процесуальними правами.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви директора багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» ОСОБА_3 про відвід прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0007167 від 19.11.2016 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали о 15-30 год. 16.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1