СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1787/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004029, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2023 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, без місця реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

26.07.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнена від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 (два) роки,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 21.10.2023, у ранковий період часу, ОСОБА_3 , знаходилась на території Святошинського району міста Києва, маючи не зняту та не погашену судимість, не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища, вирішила вчинити злочин, пов`язаний з таємним викраденням чужого майна.

Так, 21.10.2023, приблизно о 10 год. 10 хв., знаходячись неподалік магазину «АТБ», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 4, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «АТБ - Маркет», .

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи що в країни введено воєнний стан, 21.10.2023, приблизно о 10 год. 14 хв., зайшла до магазину «АТБ», який розташований за вищевказаною адресою, де почала оглядати полиці з товаром, з метою відшукання предмету посягання.

В подальшому ОСОБА_3 обрала товар, який бажала таємно викрасти, а саме:

- вафлі «34г Му Моtto зі смаком ванілі м/уп. Болгарія», штрих-код 809, у кількості 4 шт., загальною вартістю 33 грн. 68 коп. (без ПДВ);

- пакет «компостний без ручок 270*360 мм»1 шт. б/уп», штрих-код 001, у кількості 4 шт., загальною вартістю 3 грн. 00 коп. (без ПДВ);

- яблуко «Сортове 1 гат.», штрих-код 60049, у кількості 0,75 кг, загальною вартістю 8 грн. 72 коп. (без ПДВ);

- донатс «71 г з начинкою зі смаком шоколаду б/уп Чехія ГП», штрих-код 939, загальною вартістю 40 грн. 65 коп. (без ПДВ), після чого поклала вказані речі до власного рюкзаку.

В подальшому ОСОБА_3 направилась до стелажу з одягом, звідки взяла худі «(кофта з капюшоном та кишенями) Єдність, чорна, арт.зоз», штрих-код 990, вартістю 665 грн. 83 коп. (без ПДВ), який одягла на себе після чого попрямувала до лінії кас та, не розрахувавшись за товар, вийшла із магазину «АТБ», виконавши тим самим всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця,однак не довела злочин до кінця, оскільки була затримана працівниками охорони разом з викраденим при ній чужим майном.

Загальна сума викраденого нею майна становить 751 грн. 88 коп. (без ПДВ).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за наведених вище обставин визнала в повному обсязі, щиро розкаялась і надала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу.

Допитавши обвинувачену ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченій діяння доведене поза розумним сумнівом і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому суд бере до уваги, що згідно ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого таємне викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_3 раніше судима за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Таким чином, при кваліфікації її дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2023 утворює повторність.

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченої, яка не працює, не заміжня, утриманців не має, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, з 11.08.2002 знаходиться під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», раніше судима, злочин вчинила під час іспитового строку, відношення обвинуваченої до скоєного, яка критично оцінює свої дії, її поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинила новий злочин в період іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року, яким останню засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 (два) роки, суд, керуючись ч.3 ст. 78 КПК України, приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 із застосуванням ст. 71 КК України, та до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує призначене обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням, бере до уваги обставин справи та характер скоєного злочину, його наслідки, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року, остаточно призначивши їй покарання у виді 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання і перебування під вартою, тобто з 21 жовтня 2023р., зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Речові докази: DVD - R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, встановлених у магазині «АТБ», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 4, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

- вафлі «34г Му Моtto зі смаком ванілі м/уп. Болгарія», штрих-код 809, у кількості 4 шт., пакет «компостний без ручок 270*360 мм»1 шт. б/уп», штрих-код 001, у кількості 4 шт. ; яблуко «Сортове 1 гат.», штрих-код 60049, у кількості 5 шт. ,худі «(кофта з капюшоном та кишенями) Єдність, чорна, арт.зоз», штрих-код 990, у кількості 1 шт. - повернути власнику ТОВ «АТБ - Маркет».

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1