Справа № 184/1850/23
Номер провадження 1-кп/184/195/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників кримінального провадження кримінальне провадження № 0000171 від 19.09.2023 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолохове Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працюючого, має середню освіту, на утримані неповнолітніх дітей та інших осіб не має, інвалідності не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2023 (точного часу встановити не надалося можливим) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в будинку АДРЕСА_2 , де тимчасово мешкає та допомагає по господарству раніше знайомій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей же день та час у ОСОБА_2 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння належним ОСОБА_3 мобільним телефоном марки «Тесno РОР 5 LТЕ ВD4і 32 GВ + 3 GВ», шляхом зловживання довірою останньої.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_3 попросив у неї належний їй мобільний телефон під вигаданим приводом - передання мобільного телефону в ремонт. Після чого, ОСОБА_3 , довіряючи своєму знайомому ОСОБА_2 , не підозрюючи про злочинний намір останнього, добровільно передала йому свій мобільний телефон марки «Тесno РОР 5 LТЕ ВD4і», синього кольору ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому знаходилися сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 та «Водафон» НОМЕР_4 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримавши шляхом зловживання довірою та не маючи наміру повернути мобільний телефон марки «Тесno РОР 5 LТЕ ВD4і», синього кольору ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому знаходилися сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 та «Водафон» НОМЕР_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що ОСОБА_3 не здогадується про його справжні наміри, зник з місця вчинення кримінального проступку з майном останньої, заволодівши таким чином належним потерпілій ОСОБА_3 мобільним телефоном марки «Тесno РОР 5 LТЕ ВD4і», синього кольору ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому знаходилися сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 та «Водафон» НОМЕР_4 , на рахунку котрих грошових коштів не було.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4226 від 21.09.2023 ринкова вартість мобільного телефону марки «Тесno РОР 5 LТЕ ВD4і 32 GВ + 3 GВ», на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 13.09.2023 становить 3090 гривень 67 копійок (три тисячі дев`яносто гривень шістдесят сім копійок).

В подальшому ОСОБА_2 розпорядився майном на власний розсуд, чим своїми умисними діями завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальний збиток на суму 3090 гривень 67 копійок.

Дії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайством).

Крім того, 13.09.2023 (точного часу встановити не надалося можливим) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в будинку АДРЕСА_2 , де тимчасово мешкає та допомагає по господарству раніше знайомій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той же день та час, перебуваючи там же, ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу з жіночої сумки яка знаходилась на ліжку у будинку за вищевказаною адресою викрав банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_5 виданої на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657- ХП, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-Ш, п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-1У, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Дії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ч.1 ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до правил, передбачених ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_2 , який був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінальних проступків встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, приймаючи до уваги заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що події кримінальних проступків мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України знайшли своє підтвердження і доведені повністю поза розумним сумнівом.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, не працюючий, не одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання ОСОБА_2 зарекомендував себе добре, не веде аморальний спосіб життя, має доброзичливі взаємовідносини з сусідами, на обліку у лікарів: нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, враховуючи відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та доказів наявності джерел доходу, що унеможливлює призначення останньому покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі у межах ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає, оскільки для застосування даної норми необхідною умовою є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_2 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних проступках, передбачених ч.1 ст. 190 та ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_2 у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 01 (один) рік.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази:

-мобільний телефон синього кольору марки «Тесno РОР 5 LТЕ ВD4і 32 GВ + 3 GВ» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в захисному чохлі, банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_5 - після набрання вироком законної сили залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

У відповідності до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1