У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/15/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як вбачається з матеріалів провадження, 22.10.2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно з яким просить замінити ОСОБА_6 невідбутий строк покарання, який становить 1 рік 4 місяці 29 днів, більш м`яким, зокрема обмеженням волі, громадські або виправні роботи.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту його затримання з 19.03.2020 року.

Зазначає, що ОСОБА_6 відбуває покарання (утримується) у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».

Мотивуючи клопотання положеннями ст. 82 КК України адвокат зазначає, що згідно із загальною частиною КК України відповідальність за ч. 2 ст. 189 КК України передбачена у виді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років. Враховуюче викладене, більш м`яке покарання ОСОБА_6 може бути призначене в межах санкції ч. 2 ст. 189 КК України від 3 років до 7 років. З урахуванням норми, що призначене покарання не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком, до 3 років. На підставі п. 2 ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим ОСОБА_6 не менше половини строку покарання, призначеного судом. Початком строку відбуття покарання ОСОБА_6 є 19.03.2020 року. Вироком суду ОСОБА_6 призначений строк покарання у виді 3 років, що складає 1096 днів. Половиною строку визначеного ОСОБА_6 покарання є 548 днів, що становить 1 рік 6 місяців, та сплили 19.09.2021 року. На момент складення та подання до суду даного клопотання ОСОБА_6 відбув покарання 583 дні, що становить 1 рік 6 місяців 22 дні. Тому, як зауважує адвокат, наявні підстави для заміни ОСОБА_6 судом невідбутої частини покарання, який становить 1 рік 4 місяці 29 днів, на більш м`яке покарання.

Адвокат вказує, що згідно з довідкою від 21.10.2021 року, виданою в.о. завідуючої міської частини № 9 про стан здоров`я ОСОБА_6 , відомо, що за час перебування в установі неодноразово звертався за медичною допомогою до медичних працівників. 02.11.2020 року назначалося лікування ноотропними препаратами Пірацетам 5,0 № 10 в/в струменеві № 10 та консультація лікаря-психіатра. 21.12.2020 року проводилася консультація лікаря психіатра. Діагноз: Розлад адаптації. Було призначено Кветиксол 25 мг № 30 таб., 1 таб. на ніч. Проведено курс вітамінів.

Також адвокат зазначає, що в ОСОБА_6 є дружина ОСОБА_7 , від якої є спільна дитина ОСОБА_8 , яка до моменту ув`язнення ОСОБА_6 перебувала на утриманні в останнього. На даний час дружина ОСОБА_7 ув`язненого ОСОБА_6 ніде не працює, не має постійного матеріального доходу. Згідно з поясненнями дружини остання потребує годувальника сім`ї ОСОБА_6 , так як не в змозі утримувати сім`ю без його участі.

Крім того, в ОСОБА_6 є матір ОСОБА_9 , згідно з поясненнями якої на даний час вона офіційно ніде не працює. Її син ОСОБА_6 вже тривалий час ув`язнений, у зв`язку з чим психологічний фізичний та матеріальний стан їхньої сім`ї погіршився, а тому потребує годувальника сім`ї ОСОБА_6 , так як не в змозі утримувати сім`ю без його участі.

ОСОБА_6 перед складанням даного клопотання також надав пояснення, згідно з якими пояснив, що бажає доглядати за матір`ю, жінкою та дитиною, працевлаштуватися на роботу, так як є годувальником їхньої сім`ї. Щодо його перебування в установі виконання покарань за цей час стан його здоров`я погіршився. В установі дотримується правил перебування. Просить суд дане пояснення взяти до уваги та задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі захисник вказує на те, що ухвала є незаконною.

Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання захисника та змінити ОСОБА_6 невідбутий строк покарання, який становить 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 29 днів більш м`яким, зокрема обмеженням волі, громадські або виправні роботи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги учасникам судового процесу направлене відповідно до вимог законодавства; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неприбуття останніх у судове засідання не подавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, - вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року (справа № 303/3224/20) ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки кожного.

Положеннями ст.82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Крім того, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, цілком обґрунтовано відмовив у його задоволенні, оскільки дані про особу ОСОБА_6 не дозволяють зробити переконливий висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст.82 КК України. З таким рішенням погоджується і апеляційний суд.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що для застосування щодо засудженого положень ст.82 КК України необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.

Як встановлено судом першої інстанції та відповідно до матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 утримується в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» з 23.03.2020 року, та на час подання до суду клопотання засуджений відбув половину строку покарання.

За час перебування в Закарпатській УВП № 9 засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, адміністрацією установи не заохочувався, що підтверджується характеристикою, наданою начальником Закарпатській УВП № 9 від 24.04.2020 року, до суспільно-корисних робіт не залучався.

Разом з тим, 08.07.2021 року виконувачем обов`язків начальника ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» затверджено висновок за результатами службового розслідування по факту вилучення заборонених для зберігання на режимній території предметів. Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 за власною ініціативою зберігав у камерному приміщенні дві сковорідки фабричного виготовлення, один ніж фабричного виготовлення, моток скотчу, близько півтори метрів резинового канату (саморобного). Своїми діями ув`язнений ОСОБА_6 свідомо допустив порушення Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, зокрема п. 13 ч. 3 глави 4 розділу І (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 року).

13.09.2021 року виконувачем обов`язків начальника ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» затверджено висновок за результатами службового розслідування по факту вилучення заборонених для зберігання на режимній території предметів. Службовим розслідуванням встановлено, що під час вибіркового обшуку спільно з працівниками ЗМУ в камерному приміщенні № 84, серед особистих речей ув`язненого ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон. Своїми діями ув`язнений ОСОБА_6 свідомо допустив порушення Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, зокрема п. 3 ч. 4 глави 4 розділу І (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 року).

Отже, під час тримання в державній установі засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення. що вказує на недосягнення ним мети покарання та не доведення засудженим факту, що він вже твердо став на шлях виправлення.

Під виправленням засудженого слід розуміти процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а сам факт відбуття засудженим половини строку покарання, не є для цього достатньою правовою підставою, а також беручи до уваги той факт, що засуджений не залучався до суспільно-корисних робіт, суд прийшов до вірного висновку про відсутність достатніх даних, які б свідчили про виправлення ОСОБА_6 , оскільки останній на час розгляду клопотання належним чином не довів своє виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання захисника відмовив.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на сімейний стан засудженого ОСОБА_6 , який одружений, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, дружини, а також його стан здоров`я, як на підстави застосування до останнього положень ст. 82 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки такі не є в даному випадку безумовними підставами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже, ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику засудженого ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_5 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді