Справа №639/8291/21
Провадження № 1-КП/639/192/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/8291/21 (в ЄРДР №0000452 від 28.08.2021) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, раніше судимого 02 вересня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

представник потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_9 28.08.2021, приблизно о 03 години55 хвилин, перебуваючи на подвір`ї приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , взяв з території домоволодіння сокиру з дерев`яною рукояткою з написом «СИБРТЕХ» та направився у спальну кімнату будинку, в якій перебував ОСОБА_11 , з метою продовжити сварку з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , на що ОСОБА_11 зробив йому зауваження та вимагав покинути вказане домоволодіння.

Саме в цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.

Підійшовши до останнього, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , діючи умисно, розуміючи що останній є особою похилого віку та є особою з інвалідністю 2-ої групи, який є обмежений у своїх рухах та не може чинити опір у зв`язку з ампутацією правої ноги та паралізованою лівою рукою, діючи умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину сокиру, підійшов до потерпілого, який в цей час сидів на ліжку та перебуваючи в положенні обличчям один до одного, наніс один удар рукояткою сокири в ліву скроневу ділянку голови потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_11 почав просити ОСОБА_3 припинити наносити йому тілесні ушкодження, намагався захиститись та закрив голову правою рукою, в якій тримав металеву тростину. Однак, ОСОБА_3 , не реагуючи на прохання потерпілого припинити свої протиправні дії, вихопив з його рук металеву тростину, якою наніс не менше двох ударів в область голови потерпілого, які припали на ділянку правої кісті та передпліччя у зв`язку з самозахистом останнього, а також один удар по лівій гомілці потерпілого.

Після цього ОСОБА_3 припинив побиття потерпілого.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження:

-закритий осколковий перелом основи проксимальної фаланги 4-го пальця правої кисті зі зміщенням кісткових уламків, який не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості ;

-забита рана лівої скроневої ділянки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня);

-садна: на лівій гомілці, правому передпліччі, правій кісті, а також синці: в лівій скроневій ділянці, на правій кісті, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_12 після зміни прокурором обвинувачення в суді в порядку ст. 338 КПК України кваліфіковані зач. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (т. 2 а.с. 221-230).

Суд виходить із установлених фактичних обставин справи та вважає, що стороною обвинувачення не правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_12 , адже останнім було вчинено інше суспільно небезпечне діяння відносно потерпілого ОСОБА_11 , а саме, злочин проти життя та здоров`я особи, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

До такого висновку суд дійшов встановивши судовим розглядом обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення.

Під час виконання судом дій, передбачених ч. 1 ст. 348 КПК України та після зміни прокурором обвинувачення в суді обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні замаху на вбивство ОСОБА_11 не визнав, вказав, що наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 тростиною хаотично, заперечував факт спричинення останньому тілесних ушкоджень сокирою. При цьому сторона захисту посилалася на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_12 як замах на вбивство, вважали, що його дії мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, адже він не бажав настання смерті потерпілого ОСОБА_11 ..

Цивільний позов обвинувачений не визнав.

При цьому, будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що з кінця зими 2021 року проживав з ОСОБА_10 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок поділений на дві частини, в одній частині мешкали вони, а в іншій батьки ОСОБА_10 разом з її донькою. Він робив ремонт в їх частині будинку, оплачував комунальні послуги, кредити. В день подій приблизно 2:00-3:00 ночі він прийшов додому, зайшов у двір через хвіртку, яка не була зачинена, та постукав у двері. Він був не зовсім тверезий, адже перед цим випив пляшку пива та приблизно 200-300 грам горілки. ОСОБА_10 двері не відчинила, сказала, що не пустить його, оскільки дитина спить, а він перебуває в нетверезому стані, через що між ними виникла сварка. Спочатку вони спілкувались через зачинені двері, а потім він підійшов до вікна, де продовжилось їх спілкування, в ході якого він розбив вікно металевою трубою, яка стояла поруч, та заліз в будинок, де вони також продовжили сваритися. При цьому його обурило, що він здійснює ремонт в будинку, витрачає зароблені кошти на сплату комунальних послуг, кредитів ОСОБА_10 , а остання не впускає його до будинку. Спочатку їх конфлікт був словесним, але потім почалась бійка. Мабуть він першим вдарив або штовхнув ОСОБА_10 , він точно не пам`ятає. Це відбувалось в коридорі, куди також вийшла мати ОСОБА_10 ОСОБА_7 .. В цей момент ОСОБА_10 , яка свого часу займалась боротьбою, перебуваючи перед ним, схопила його однією рукою за геніталії, а іншою охопила ноги, тримаючи його в нерухомому стані, а ОСОБА_7 ззаду почала наносити удари по голові якимось важким предметом. Коли йому вдалось вирватись від ОСОБА_10 , її мати вибігла у двір та побігла навколо будинку. Він рушив за нею, щоб налякати та з`ясувати, чому вона втручається у їх з ОСОБА_10 відносини, пройшов 3-4 метри, але не наздогнав. Коли він повернувся до будинку, то побачив, що ОСОБА_10 пішла в ту частину будинку, де проживають її батьки. Він просто хотів поспілкуватися з нею. Зайшовши до кімнати батька ОСОБА_10 ОСОБА_11 , він попросив її вийти, а ОСОБА_11 почав казати щоб він покинув кімнату. ОСОБА_10 відмовилась виходити. Тоді він почав її тягнути, та між ними знов виникла бійка, під час якої ОСОБА_10 також схопила його за ноги, а її мати, зайшовши в кімнату, почала бити його ззаду чимось важким. В цей час ОСОБА_11 , який не зміг одягнути свій протез, сидячи на ліжку, також почав ним бити його куди прийдеться та декілька разів влучив по правій руці. Він вихопив протез та жбурнув його в бік ОСОБА_11 .. Після цього ОСОБА_11 , продовжуючи сидіти на ліжку, взяв свою алюмінієву тростину, яка стояла біля нього, та почав бити його нею. Він перехопив вказану тростину, та розізлившись, наніс нею приблизно 5 неприцільних ударів ОСОБА_11 , який при цьому закривався від ударів рукою та завалився на бік. Потім ОСОБА_10 вибігла з кімнати, а її мати забігла в іншу кімнату, і він залишився з ОСОБА_11 наодинці. При цьому останній взяв сокиру, яка стояла між його ліжком та стінкою разом з іншим інструментом. Він вихопив цю сокиру, але ударів нею ОСОБА_11 не наносив, а намагався поговорити з ним. Потім на виході з кімнати поклав сокиру та тростину. В цей час до будинку увійшли працівники поліції. Сокиру він придбав незадовго до цих подій та залишив ОСОБА_11 , щоб той її загострив.

ОСОБА_9 зазначав, що наміру вбивати ОСОБА_11 у нього не було, з ним були нормальні стосунки, вони до цього ніколи не конфліктували, працівники поліції його дій не припиняли, коли вони зайшли до будинку він вже не наносив удари ОСОБА_11 .. Він показував працівникам поліції шишки у нього на голові, які утворились від ударів, що йому наносила ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_9 наголошував, що травма голови у ОСОБА_11 утворилась від удару металевою (алюмінієвою) тростиною, та, з урахуванням його (обвинуваченого) фізичних даних, зокрема ваги понад 100 кг, та даних ОСОБА_11 , який є інвалідом 2-ої групи (відсутня права нога, не функціонує ліва рука), у випадку нанесення ним 5 ударів в ділянку голови потерпілого сокирою, як було зазначено в первинному обвинуваченні, він би його точно вбив. Об`єктивних перешкод реалізувати ним умисел на вбивство ОСОБА_11 , за наявності такого умислу, не було. Проте наміру на заподіяння йому смерті він не мав.

Пістолетом він нікому не погрожував, показав його працівникам поліції, він знаходився в холодильнику.

Під час судового розгляду, 09.02.2023, на підставі ухвали суду від 30.01.2023, органом досудового розслідування було проведено слідчий експеримент за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , в ході якого останній показав про обставини конфлікту між ним, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , зокрема і механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , які відповідають його показанням, наданим суду, за виключенням доповнення обвинуваченого проте, що після того як він в кінці конфлікту з ОСОБА_11 вихопив у нього сокиру, то можливо ненавмисно наніс йому удар її рукояткою, але не пам`ятає куди саме.

(т. 2 а.с. 88, 89, 92, 123-131)

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитана судом потерпіла по епізоду обвинувачення ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 125 КК України (закрито ухвалою суду від 01.09.2023 п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності) ОСОБА_7 показала, що обвинувачений ОСОБА_9 був співмешканцем її доньки ОСОБА_10 .. Будинок за адресою: АДРЕСА_2 , поділений на дві половини, які мають окремі входи з подвір`я та між собою не з`єднані. Вона разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_11 , проживає в одній половині, а ОСОБА_10 зі своєю донька, її (потерпілої) онукою, - в іншій. Її чоловік ОСОБА_11 є інвалідом 2-ої групи, його ліва рука не функціонує, права нога відсутня, він носить протез, який він періодично знімає бо він натирає, він здебільшого знаходиться вдома, нікуди не ходить, також при ходьбі користується металевою тростиною. Крім того у нього поганий зір бачить не різко, а контури, і також вади слуху чує дуже погано, у зв`язку з чим він користується слуховим апаратом, який, як і протез, на ніч знімає.

Коли ОСОБА_9 почав мешкати з їх донькою, то спочатку все було нормально, а потім обвинувачений почав зловживати алкоголем і вони почали сваритися між собою. При цьому вона не втручалась у їх відносини. Лише одного разу, на передодні подій, що розглядаються, вона викликала працівників поліції, адже ОСОБА_3 почав кричати, поводити себе як господар будинку, розповідав своєму брату двоюрідному, який приїхав у гості, що будинок його.

28.08.2021, приблизно о 04:00, вона спала, почула гуркіт та крики доньки, яка кликала на допомогу. Перед цим на її зауваження, що вони з ОСОБА_3 постійно сваряться, донька сказала, що вони розійшлись і він більше не прийде. Почувши крики, вона одразу зателефонувала до поліції, після чого вийшла з її частини будинку на подвір`я та направилась до входу в помешкання доньки. На зустріч їй вибігла її онука ОСОБА_13 , яка була налякана. Як з`ясувалось пізніше вона ховалась в туалеті, двері до якого виламував обвинувачений. Також було розбито скло вікна. ОСОБА_10 також вибігла з будинку за ОСОБА_13 , щоб заспокоїти останню, а за нею і ОСОБА_3 , який схопив ОСОБА_10 за волосся, та знаходячись на подвір`ї біля альтанки, почав бити її руками та ногами. Після того як ОСОБА_7 зробила зауваження ОСОБА_14 , вимагаючи припинити побиття своєї доньки та повідомила про те, що нею було викликано поліцію, обвинувачений перемкнувся на неї, підійшов та наніс їй декілька ударів в ділянку голови. Бив кулаками обох рук. Вона закривалась руками. Від отриманих ударів вона позадкувала та присіла. При цьому, коли ОСОБА_14 бив її, то вона почула від нього запах алкоголю. Намагаючись припинити її побиття, ОСОБА_10 потягнула ОСОБА_14 ззаду за одяг і їй вдалось втекти за будинок. При цьому обвинувачений кричав погрози в її адресу. За будинком вона сховалась у кущах. Звідти вона почула як хтось дзвонить на її мобільний телефон, який лежав у неї в спальні. Тоді вона залізла до цієї кімнати будинку через вікно та відповіла на дзвінок. Телефонували працівники поліції, щоб вона відчинила хвіртку у подвір`я. Вона вилізла через те ж саме вікно, та пройшовши до кута будинку і переконавшись, що ОСОБА_3 там немає, вона відчинила працівникам поліції. В цей час до них підійшла і ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ). Вони розповіли працівникам поліції про те, що трапилось. Де в цей час знаходився ОСОБА_3 вона не знала, припускала, що він міг втекти, адже вона повідомила йому, що викликала поліцію. Вона хотіла потрапити до будинку, але працівники поліції її зупинили, посунули її у бік та самі зайшли всередину. Вона, знаходячись позаду працівників поліції біля входу до будинку, почула як останні крикнули: «стій, руки вгору, виходь» та побачила ОСОБА_3 , який був в коридорі на виході з кімнати її чоловіка, тримаючи в руці сокиру, йшов в бік поліцейських. При цьому обвинувачений знаходився в декількох метрах від ліжка ОСОБА_11 та в цей момент тілесних ушкоджень останньому не спричиняв, працівники поліції від потерпілого його не відтягували. На вимогу поліцейських він поклав сокиру на підлогу та вийшов. Зайшовши до кімнати, вона побачила свого чоловіка, ОСОБА_11 , який сидів на ліжку, його обличчя було у крові, рука травмована.

Через деякий час поліція почала питати що сталося, вони з ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) розповіли. Потім приїхала швидка, яку викликали працівники поліції. Медичні працівники попросили її роздягнути чоловіка. Вона зняла його сорочку, вмила, речі склала до пакунку. Медичні працівники пропонували забрати ОСОБА_11 до лікарні, але він від госпіталізації відмовився, адже був у шоковому стані. Також вона переклала сокиру з коридору далі до вбиральні, щоб вона не заважала, адже там ходили люди.

Сокиру, металеву тростину та одяг її чоловіка, а також належний ОСОБА_3 пістолет вилучили працівники поліції.

Потерпіла ОСОБА_7 заперечувала факт нанесення нею будь-яких тілесних ушкоджень обвинуваченому, а також його посилання, що до вказаних подій відповідна сокира знаходилась в кімнаті її чоловіка ОСОБА_11 , вказувала, що не була присутня у кімнаті коли ОСОБА_3 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому, вони були наодинці, проте ОСОБА_11 , в силу своїх фізичних вад, не міг повноцінно захищатися від дій ОСОБА_3 , наполягала, що обвинувачений переліз через паркан на територію домоволодіння, адже хвіртка була зачинена, та проник у будинок через розбите ним же скло у вікні.

ОСОБА_7 також зазначала, що внаслідок дій обвинуваченого у ОСОБА_11 була зламана права рука та чотири пальці на ній, утворилась рана на голові, з лівої сторони, всю медичну документацію, зокрема рентген знімки вони надали працівникам поліції. Зі слів ОСОБА_11 їй відомо, що ОСОБА_3 наносив йому удари як металевою тростиною, так і сокирою, проте про ці обставини він розповідав в загальних рисах.

Щодо відсутності на руці ОСОБА_11 гіпсу під час проведення 10.09.2021 слідчого експерименту за його участі, то ОСОБА_7 пояснила, що в нього свербіла рука під ним, а тому вони його зняли. Їй не відомо чому слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_11 проводився двічі.

Чому ОСОБА_3 пішов в їх половину будинку та напав на її чоловіка їй не відомо, раніше конфліктів між обвинуваченим та ОСОБА_11 не було, погроз потерпілому з боку обвинуваченого також не було.

(т. 1 а.с. 208-213, 218-220)

Свідок ОСОБА_17 показав суду, що він працює інспектором УПП Харківської області. У відповідний день їм надійшов виклик про домашнє насильство в Новобаварському районі м. Харкова, точну адресу не пам`ятає. Коли вони в складі екіпажу прибули на місце, то зателефонували за вказаним у виклику номером телефону. Двері їм відчинила господарка. Ще одна жінка, молодша за віком, також знаходилась десь на подвір`ї. За попередньою інформацією чоловік був у стані алкогольного сп`яніння та здійснював насилля в родині. Господарка будинку підтвердила, що відбулась побутова сварка, співмешканець її доньки перебуває у нетверезому стані, поводиться агресивно.

Вони направились до входу в будинок. Криків про допомогу вони не чули. Знаходячись на подвір`ї, вони також нічого не кричали, адже їм не було відомо, що відбувається в самому будинку. До помешкання він заходив першим, за ним йшов його напарник ОСОБА_18 .. Господарці будинку та другій жінці вони сказали, щоб ті не заходили задля їх безпеки, адже не відомо було, що на них чекає всередині. Відчинивши двері, він побачив довгий коридор метри 4, в кінці якого горіло світло. Він також посвітив в той бік ліхтарем. Світло горіло безпосередньо в приміщенні, де, як з`ясувалось пізніше, знаходився потерпілий. Обвинувачений стояв на вході до вказаного приміщення, повернутий обличчям до нього (свідка ОСОБА_17 ), в правій руці тримав сокиру, при цьому нічого не робив. Поруч з обвинуваченим він нікого не бачив. Вони з напарником крикнули щоб чоловік поклав сокиру, і той, не проявляючи агресії, мовчки підкорився і поклав сокиру. Після цього він сказав обвинуваченому прослідувати в його напрямку та вийти з будинку, що останній і зробив. Сам же ОСОБА_17 пройшов до будинку в кімнату, на виході з якої до цього стояв обвинувачений. В цій кімнаті, праворуч від входу, стояло ліжко, на якому знаходився чоловік похилого віку з ознаками інвалідності, який нічого не міг виразно пояснити. У нього була рана на голові, кров на обличчі та на одязі, було видно, що йому боляче.

Він одразу вийшов на вулицю, звернувся до напарника, сказав, що потрібна аптечка щоб надати допомогу постраждалому, і пішов до службового автомобіля. Поки діставав аптечку в багажнику підїхала швидка, і він провів медичних працівників до потерпілого.

Після цього він та його напарник знаходились з обвинуваченим на подвір`ї та чекали поки працювала слідчо-оперативна група, яка приїхала майже одразу за ними. Як пояснив обвинувачений, причиною конфлікту стало те, що він працював, заробляв гроші, робив ремонт (показував що зробив власними руками), допоміг співмешканці влаштуватися на роботу, а остання через те, що він в цей день вживав спиртне, не пускала його додому, що його і обурило. Крім того обвинувачений повідомляв про конфлікти з матір`ю своєї співмешканки через побутові питання.

Коли вони знаходились на подвір`ї з обвинуваченим, останній висловлювався нецензурною лайкою в бік співмешканки, її матері та, можливо, потерпілого. Проте не намагався продовжити свої протиправні дії та спричинити комусь з них тілесні ушкодження. Він також не замахувався на нього вказаною сокирою.

Також свідок зазначив, що на місці події була металева тростина, але де вона знаходилась коли вони зайшли, він не памятає. На неї він не звернув увагу, адже вона не становила такої небезпеки як сокира.

Обвинувачений не поясниював йому, яким чином спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

(т. 2 а.с. 52, 53, 59, 60)

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні (14.12.2022) надав показання, згідно яких він працює інспектор УПП в Харківській області. В день подій він знаходився на патрулюванні у складі екіпажу з ОСОБА_17 . Вони отримали виклик, прибули на місце. За ними прибула слідчо-оперативна група. Коли вони зайшли у двір, то господарка домоволодіння пояснила, що співмешканець поводить себе агресивно, спричинив тілесні ушкодження. Якихось криків з будинку вони не чули. Почали заходити в будинок, першим йшов ОСОБА_17 , який перекривав йому огляд. Коли вони відчинили двері, побачили коридор довжиною метри три, який вів до кімнати. В їх бік по коридору йшов обвинувачений, який тримав в одній руці сокиру, а в іншій металеву тростину. Вони з ОСОБА_17 крикнули щоб той зупинився та кинув сокиру. Він виконав їх вимогу, після чого вони вивели його з будинку. ОСОБА_17 зайшов до приміщення, де був потерпілий, яким виявився чоловік похилого віку, у якого була кров на голові. В подальшому вони на подвір`ї домоволодіння з`ясовували у обвинуваченого що сталось, викликали швидку, яка надала потерпілому медичну допомогу. Обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, у нього була хитка хода, відчувався запах алкоголю з порожнини рота. Він лаявся, кричав в бік потерпілих. Після відтворення відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського свідок ОСОБА_18 зазначив, що не може стверджувати, що обвинувачений висловлював погрози в бік потерпілого ОСОБА_11 , можливо ненормативну лексику обвинуваченого в бік його співмешканки він сприйняв як погрози, адже минуло багато часу з моменту подій. На нагрудний відереєстратор було зафіксовано не всі події, зокрема відсутній відеозапис як вони заходили до будинку, мабуть вони забули його одразу увімкнути, також можливо, що у них була лише одна бодікамера.

Також свідок вказав, що сам обвинувачений повідомив, що у нього десь у будинку є пістолет, не вогнепальний, вказаний пістолет того дня не вилучався слідчо-оперативною групою, вони з ОСОБА_17 його взагалі не бачили, знали, що він десь є лише зі слів обвинуваченого, потерпілі не казали, що він ним погрожував.

(т. 2 а.с. 54, 55, 59, 60)

Будучи допитаним 09.11.2021 в порядку ст. 225 КПК України, потерпілий ОСОБА_11 показав, що у нього паралізована ліва рука та відсутня права нога, він носить протез. З ОСОБА_3 знайомий, той деякий час проживав разом з його донькою у другій половині будинку. При цьому його донька та ОСОБА_3 сварились. Останньому було відомо про його фізичні вади.

28.08.2021, приблизно о 4 годині ранку, він відпочивав у себе, його дружина ОСОБА_7 знаходилась в сусідній кімнаті. Увімкнулось світло. Через вади слуху він не чув, що сталося, а тому спитав у дружини, на що та відповіла, що прийшов ОСОБА_3 та тягає їх доньку за волосся на подвір`ї.

Потім ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (від нього відчувався запах алкоголю), зайшов до його кімнати з сокирою в руці. Він в цей момент сидів на ліжку. ОСОБА_3 мовчки підійшов та почав наносити сокирою удари йому по голові. Вдарив 5-6 разів як гострою, так і тупою стороною металевої частини сокири. Він намагався захищатися правою рукою, адже ліва у нього паралізована. Від одного з нанесених ударів у нього утворилась рублена рана на голові, кров почала заливати обличчя, він нічого не бачив. Потім він вже не міг захищатися рукою та взяв свою металеву тростину, та намагався захищатися нею, але в процесі цього вона зламалася. ОСОБА_3 вихопив вказану тростину та почав бити нею по голові, руці та нозі ОСОБА_11 .. Він просив ОСОБА_3 припинити, але той не слухав та продовжував наносити удари. Це тривало хвилин 20. ОСОБА_3 припинив свої дії лише по приїзду працівників поліції, але він, ОСОБА_11 , їх не бачив. ОСОБА_3 просто поклав сокиру, вийшов через коридор на подвір`я і там поліцейські затримали його.

Також під час допиту потерпілий вказав, що він спочатку міг захищатися, а потім - вже ні. Чим була обумовлена така агресія ОСОБА_3 на його адресу, йому не відомо. До цих подій він бачив пістолет у ОСОБА_3 , він наче пневматичний.

Потерпілий також зазначив, що внаслідок дій ОСОБА_3 йому було спричинено ушкодження на лівій нозі, поріз та перелам правої руки і ушкодження на голові. Інших ушкоджень не було. Після вказаних подій він ОСОБА_3 не бачив. Поліцейських та швидку викликали його донька та дружина.

Водночас в ході допиту потерпілий також вказував, що після перших ударів він вже не розумів, що відбувається.

(т. 1 а.с. 198-212 матеріалів д.р.)

Крім вищезазначених показань обвинуваченого, потерпілих та свідків, судом також безпосередньо було досліджено інші докази, зібрані під час досудового розслідування:

Так, згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.08.2021 ОСОБА_10 вказувала, що цього дня за адресою: АДРЕСА_2 , її співмешканець ОСОБА_19 наніс удар сокирою по голові її батькові ОСОБА_11 , також бив матір, погрожував всій її родині.

(т. 1 а. 7-8 матеріалів д.р.).

28.08.2021 в період часу з 04:10 до 05:15 слідчим проведено огляд приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що відображено у відповідному протоколі, в ході якого:

- зафіксовано порушення обстановки в будинку у вигляді розкиданих речей, наявність плям бурого кольору на підлозі;

- при вході до будинку з правого боку на підлозі порогу входу до ванної кімнати виявлено та вилучено сокиру з дерев`яною рукояткою та металевим острієм, на дерев`яній рукоятці містяться сліди бурого кольору, схожі на кров;

- виявлено на ліжку в кімнаті №1 ОСОБА_11 , який візуально має ознаки тілесних ушкоджень в області лівої скроні, а також ознаки інвалідності у вигляді відсутності частини правої ноги до коліна та відсутності функцій лівої руки до плеча. ОСОБА_11 було викликано швидку, лікар ОСОБА_20 констатувала забійну рану скроневої ділянки в області зліва та забій правої кисті. Петросян від госпіталізації відмовився;

- в другій половині будинку виявлено пластикове вікно з ознаками пошкодження у вигляді розбитого скла та відірваних петель на рамі.

В протоколі відсутні дані про наявність будь-якого інструменту в кімнаті біля ліжка потерпілого ОСОБА_11

(т. 1 а. 10-17 матеріалів д.р.)

В заяві від 31.08.2021 представник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_21 , додавши копії медичної документації, просив розпочати досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України за фактом спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_11

(т. 1 а. 19-28 матеріалів д.р.)

В заяві від 31.08.2021 (зареєстрована 01.09.2021) ОСОБА_7 просила внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за фактом спричинення ОСОБА_22 їй та її чоловіку, ОСОБА_11 , тілесних ушкоджень 28.08.2021, приблизно о 04:00, за адресою: м. Харків, пров. Краматорський, 16.

(т. 1 а. 225 матеріалів д.р.)

Згідно зберігальної розписки, 01.09.2021 потерпілий ОСОБА_11 прийняв на відповідальне зберігання від дізнавача сокиру з дерев`яною рукояткою та металевим острієм з маркуванням «Сибртех», вилучений в ході огляду місця події 28.08.2021 за адресою: м. Харків, пров. Краматорський, 16.

(т. 1 а. 29 матеріалів д.р.)

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься на диску, отриманому слідчим в порядку ст. 93 КПК України, встановлено, що відповідний запис здійснювався нагрудною камерою одного з патрульних поліцейських, що прибули за викликом. На початку відеозапису в правому верхньому куті екрану відображено час та дату - 2021/08/28-03:57:21. Відеозаписом зафіксовано процес спілкування ОСОБА_3 з патрульними поліцейськими у дворі домоволодіння. В ході спілкування ОСОБА_3 пояснює працівникові поліції, що: співмешкає з ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), випив спиртне в цей день, вона не пускала його додому. На запитання чи бив він чоловіка похилого віку, якщо так, то чим, ОСОБА_3 відповідає, що зайшов з сокирою, але нею не бив, а лише погрожував, якщо рана свіжа, тоді він вдарив, там була палка, сокирою не бив. При цьому ОСОБА_3 висловлюється нецензурною лайкою виключно на адресу ОСОБА_10 , обурено питає: хто оплачував комунальні послуги та її кредити? Також обвинувачений жаліється поліцейським на поведінку співмешканки, посилаючись на те, що він її утримує, а вона його не пускала додому, тому між ними відбувся конфлікт, не висловлюється негативно та не проявляє агресію в бік ОСОБА_11 .. При цьому ОСОБА_3 знаходиться у збудженому стані, просить цигарку, важко дихає, просить його заарештувати, висловлює жаль, що не зібрав речі та не пішов.

(т. 1 а. 51-53 матеріалів д.р.)

Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №960-2021 від 31.08.2021, на підставі огляду ОСОБА_11 , та з урахуванням наданої медичної документації, у останнього мали місце такі тілесні ушкодження:

-садна: на лівій гомілці та правому передпліччі;

-синці: в лівій скроневій ділянці, на правій кисті.

Дані ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, синці- за механізмом удар або удар-стиснення, садна- за механізмом тертя-ковзання. Вищевказані ушкодження, враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані протягом доби до моменту огляду. Цей висновок підтверджується характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден і кольором синців.

За ступенем тяжкості: садна та синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Для верифікації діагнозу: «рубана рана скроневої ділянки ліворуч» необхідно повторно оглянути потерпілого ОСОБА_11 після зняття пов`язки, з метою встановлення характеру ушкоджень, їх локалізації та механізму згідно процесів заживлення.

Діагнози: «закритий перелом верхньої третини променевої кістки справа без зміщення. Закритий уламковий перелом головки 4-ї п`ясної кістки справа» можливо буде розцінити у судово-медичному відношенні лише після надання додаткової медичної документації та результатів інструментальних методів дослідження стосовно даних ушкоджень.

Згідно наданої медичної документації у ОСОБА_11 виявлені початкові хворобливі зміни головного мозку, які мають ознаки захворювання, а тому при оцінюванні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень вищезазначені зміни не враховувались.

(т. 1 а. 62-63 матеріалів д.р.)

Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №984-2021 від 03.09.2021 встановлено, що на підставі даних огляду ОСОБА_7 , у останньої мали місце такі тілесні ушкодження: синці на голові, правому та лівому передпліччях.

Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення, та , враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 5-7 діб до моменту огляду (проведено 03.09.2021).

За ступенем тяжкості синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

(т. 1 а. 227 матеріалів д.р.)

За клопотанням представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 10.09.2021 було повторно проведено огляд місця події - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано загальну обстановку як у дворі, так і у відповідному будинку, а також виявлено та вилучено:

з ліжка у кімнаті №4 металеву палицю з гумовим накінечником (тростина), сокиру з дерев`яною рукояткою з написом «Сибртех» та металевим накінечником, яку 01.09.2021 було передано на зберігання ОСОБА_11 , та предмет, ззовні схожий на пістолет,

з коробки в кімнаті №5 особисті речі (сорочка та рушник) потерпілого з РБК.

(т. 1 а. 56-58, 76-83 матеріалів д.р.)

10.09.2021 було проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин спричинення останньому 28.08.2021 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , який зафіксовано у відповідному протоколі та додатку до нього у вигляді диску з відеозаписом. Згідно вказаного протоколу потерпілий ОСОБА_11 , перебуваючи в своїй кімнаті за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , показав, що 28.08.2021, приблизно о 04:00, він лежав на ліжку коли ОСОБА_3 зайшов до нього в кімнату, тримаючи в правій руці сокиру, яку можливо взяв у дворі. Він, побачивши ОСОБА_3 , сів на ліжко, взяв палицю (тростину металеву), на яку він опирається та намагався одягнути протез, адже у нього відсутня права нога. В цей час ОСОБА_3 схопив за палицю (тростину) та почав тягнути за неї, він ( ОСОБА_11 ) не відпускав, але ОСОБА_3 все ж висмикнув тростину з його руки, внаслідок чого в нього сильно боліла рука. Після цього ОСОБА_3 замахнувся на нього та наніс удар сокирою, який продовжував тримати в правій руці, а в лівій тримав тростину. Потім ОСОБА_3 почав наносити йому удари тростиною по правій руці, лівій нозі та кисті правої руки, в результаті чого у нього утворились тілесні ушкодження на лівій гомілці, правому передпліччі та правій кисті. Надалі ОСОБА_3 наніс один удар в ліву скроневу ділянку сокирою (не ріжучою частиною). Він ( ОСОБА_11 ) почав закривати обличчя, а ОСОБА_3 наніс в цей час декілька ударів (не менше двох) по верхній третині променевої кістки з права без зміщення, від чого він відчув сильний біль. Не розуміючи, що відбувається, він намагався витерти обличчя, ОСОБА_3 в цей час пішов у бік виходу з кімнати і одночасно з цим зайшли працівники поліції та його дружина і донька, а пізніше зайшли працівники швидкої допомоги. Він втрачав свідомість, до лікарні відразу не поїхав, але пізніше, ближче до обіду, йому стало погано та дружина повезла його до лікарні

(т. 1 а. 93-96 матеріалів д.р.)

10.09.2021 також було проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_7 , який зафіксовано у відповідному протоколі та додатку до нього у вигляді диску з відеозаписом. Згідно вказаного протоколу потерпіла ОСОБА_7 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , показала обставини, механізм та спосіб спричинення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 28.08.2021, приблизно о 04:00 год. у дворі вказаного домоволодіння шляхом нанесення двох ударів кулаком правої руки по волосистій ділянці голови та в скроневу ділянку, а також показала місце, де вона після цього сховалась, а також, місце, де вона після приїзду працівників поліції, побачила сокиру у калюжі крові, коли разом з останніми зайшла до будинку у коридорі, та ОСОБА_3 , який стояв неподалік від її чоловіка.

(т. 1 а. 97-101 матеріалів д.р.)

30.09.2021 було проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого вона уточнила та показала як після того, як ОСОБА_3 28.08.2021, приблизно о 04:00 год., у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 наніс їй два удари кулаком правої руки по тем`яній та скроневій ділянці голови, вона, втративши рівновагу, похитнулась у бік та виставила перед собою руки, при цьому права рука була зверху. В цей час ОСОБА_3 наніс їй близько двох ударів кулаками обох рук по верхній правій руці, внаслідок чого вона була дезорієнтована та вдарилась лівою рукою о стінку будинку.

(т. 1 а. 250-255 матеріалів д.р.)

Відповідно до висновку експерта №09-1629/2021 від 18.10.2021, на підставі даних судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 встановлені такі тілесні ушкодження:

-синці на голові, правому та лівому передпліччях.

Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення, та , враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 5-7 діб до моменту огляду, 03.09.2021.

За ступенем тяжкості синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Показання ОСОБА_7 дані нею при проведенні слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (однак вони недостатньо конкретні відносно міст прикладання сили)

(т. 2 а. 3-6 матеріалів д.р.)

10.09.2021 слідчим було оглянуто, вилучені в ході проведення огляду місця події 10.09.2021 речі, а саме:

- сокиру з дерев`яною рукояткою, з написом на ній «СИБРТЕХ» та металевим наконечником, вилучений в кімнаті № 3, поміщений до картонної коробки, опечатаною вфкою, з пояснювальним текстом та підписами учасників;

-предмет, зовні схожий на пістолет, чорного кольору, має напис «Made in Russia» «Baikal», вилучений в кімнаті № 3, поміщений до паперового конверту, опечатаний біркою, з пояснювальним текстом та підписами учасників;

-металеву палицю (тростину), з прорезиненим наконечником, вилучена в кімнаті №3, упакована папером та закріплена ліпкою стрічкою, опечатаний біркою, з

пояснювальним текстом та підписами учасників;

-особисті речі потерпілого - сорочка світлого кольору та рушник світлого кольору з РБК, поміщені до картонної коробки, опечатані біркою, з пояснювальним текстом та підписами учасників.

Постановою слідчого від 10.09.2021 вказані предмети визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

(т. 1 а. 102-106 матеріалів д.р.)

Після відібрання 24.09.2021 зразків крові ОСОБА_3 на підставі постанови прокурора від 20.09.2021, висновком експерта №14/2047-Дм/21 від 27.09.2021 встановлено, що кров ОСОБА_3 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В.

(т. 1 а. 230-241 матеріалів д.р.)

Згідно висновку експерта №15-12/831, 851-Ц/Дм від 26.10.2021 при проведенні судово-медичної експертизи предмета, схожого на палицю (тростину), яка вилучена при огляді місця події 10.09.2021, на двох її частинах (об`єкти №№ 1, 2) знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени А та В. Таким чином сліди крові могли походити від людини з групою крові АВ (IV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 .. Враховуючи групову характеристику крові ОСОБА_3 , сліди крові від нього походити не могли.

(т. 1 а. 119-126 матеріалів д.р.)

Висновком експерта №15-12/832, 850-Ц/Дм від 26.10.2021 встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи сокири з дерев`яним топорищем, на топорищі (об`єкт № 6) знайдені сліди крові людини. На сокирі сліди крові не знайдено. При серологічному дослідженні в об`єкті № 6 виявлені антигени А та В. Таким чином, сліди крові могли походити від людини з групою крові АВ (IV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 .. Враховуючи групову характеристику крові ОСОБА_3 , сліди крові від нього походити не могли

(т. 1 а. 129-136 матеріалів д.р.)

Відповідно до висновків експертів №14/2002-Дм/21 та №14/2001-Дм/21 від 04.10.2021 на рушнику (об`єкти №№ 1-3) та сорочці ОСОБА_11 (об`єкти №№ 1-13), вилучених в ході огляду місця події, виявлена кров людини групи АВ, що не виключає можливості походження цієї крові від самого ОСОБА_11

(т. 1 а. 137-146 матеріалів д.р.)

17.09.2021 було повторно проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин спричинення останньому 28.08.2021 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , який зафіксовано у відповідному протоколі та додатку до нього у вигляді диску з відеозаписом. Згідно вказаного протоколу, потерпілий ОСОБА_11 , перебуваючи в своїй кімнаті за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , показав, що 28.08.2021 близько 04:00 знаходився вдома, спав. В цей час він почув як його дружина вибігає з кімнати до виходу. На його запитання, що трапилось, дружина відповіла, що співмешканець їх доньки знову її б`є. Він присів на ліжко та почав одягати протез на ногу. Через декілька хвилин до кімнати зайшов ОСОБА_3 , тримаючи в правій руці сокиру та знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Підійшовши до нього ближче, ОСОБА_22 наніс йому один удар по голові в лівій скроневі ділянці тупою металевою частиною сокири. Він намагався захиститися та підняв свою праву руку перед собою (перед обличчям). Після цього ОСОБА_3 продовжив наносити йому удари рукояткою сокири по правій кисті. Зазначити наносились удари металевою частиною сокири або ні, він не може, він відчував лише біль. При нанесенні ударів ОСОБА_3 нічого не казав. Загалом по голові він наніс один удар, по руці прийшлось близько п`яти ударів. Він захищався лише правою рукою, адже ліва у нього паралізована. Надалі він взяв в праву руку тростину, яка стояла біля ліжка, та виставив перед собою. ОСОБА_3 вихопив її у нього, пішов до коридору (біля ванної кімнати) та кинув сокиру на підлогу, після чого повернувся та, тримаючи металеву тростину в руці, та почав нею наносити йому удари по правій руці, лівій нозі (гомілці) та правому передпліччю, яких було не менше п`яти.

(т. 1 а. 190-195 матеріалів д.р.)

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-1509/2021 від 23.09.-30.10.2021 у ОСОБА_11 встановлені такі тілесні ушкодження:

-закритий осколковий перелом основи проксимальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням кісткових уламків;

-забита рана лівої скроневої ділянки;

-садна: на лівій гомілці, правому передпліччі, правій кисті;

-синці: в лівій скроневій ділянці, на правій кисті.

Дані ушкодження утворилися: закритий осколковий перелом основи проксимальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням кісткових уламків та забита рана в результаті ударної дії тупого твердого предмету(ів), синці від травматичної дії тупого твердого предмету(ів), за механізмом удар або удар-стиснення, садна за механізмом тертя ковзання. Вищезазначені ушкодження, враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані в строк, вказаний в фабулі постанови про призначення експертизи 28.08.2021 о 03:49.

За ступенем тяжкості: закритий осколковий перелом основи проксимальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням кісткових уламків не є небезпечним для життя в момент заподіяння , а спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) , і за цією ознакою відноситься до середнього ступеня тяжкості (згідно п.п. 2.2.1 а, б, в і 2.2.2 Наказу МОЗ України від 17.01.95 №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Забита рана лівої скроневої ділянки належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1. а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.95.

Садна та синці викликали незначні скороменущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.95 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно наданої медичної документації у громадянина ОСОБА_11 виявлені початкові хворобливі зміни головного мозку, які мають ознаки захворювання, а тому при оцінюванні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень вищезазначені зміни не враховувались.

Тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_11 , могли утворитися за обставин та у строк, на які він вказує під час проведення слідчого експерименту від 17.06.2021, тобто в цілому не суперечить об`єктивним, судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

У зв`язку з тим, що луска скроневої кістки в базальних відділах скроневої ділянки має тонку структуру, набагато тонкіше ніж кісткова маса склепіння черепу, та дуже вразлива до пошкоджень (лінійні переломи, вдавлені багатофрагментарні переломи), та як наслідок при варіантах вдавленого перелому виникають важкі пошкодження головного мозку в проекції місця прикладання сили, також при пошкодженнях скроневої кістки у вигляді лінійного перелому, останній може розповсюджуватись на піраміду скроневої кістки та викликати отогемолікворею (відкриту проникаючу ЧМТ, яка в свою чергу може призводити до інфікування субдурального простору та виникнення після травматичного менінгіту), в такому випадку, малась би загроза життю - за наявності таких тяжких ушкоджень.

(т. 1 а. 114-116 матеріалів д.р.)

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №547 від 25.10.2021 ОСОБА_3 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 , відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

(т. 2 а. 12-18 матеріалів д.р.)

Судом також було оглянуто речові докази: сокиру з дерев`яною рукояткою, з написом «СИБРТЕХ» та металевим наконечником; предмет, зовні схожий на пістолет, чорного кольору, має напис «Made in Russia» «Baikal»; металеву палицю (тростину), з прорезиненим наконечником; особисті речі потерпілого - сорочку світлого кольору та рушник світлого кольору з РБК.

(т. 2 а.с. 87, 88)

Ухвалою суду від 24.02.2023 було призначено комісійну судово-медичну експертизу.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №08-23/2023 від 07.03-18.04.2023 у ОСОБА_11 мали місце такі тілесні ушкодження, встановленні за висновком судово-медичної експертизи №09-1509/2021 від 23.09.2021:

-садно на зовнішній поверхні лівої гомілки в нижній третині подовженої форми, переривчастого характеру орієнтоване майже вертикально, розмірами 7,0х1,0 см.;

-садно на ліктьовій поверхні правого передпліччя в середній третині орієнтоване вертикально, розмірами 7,5х0,5 см;

-синець в лівій скроневій ділянці, забійна рана лівої скроневої ділянки;

-закритий осколковий перелом основи проксимальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням кісткових уламків;

-ділянка припухлості м`яких тканин на тильній поверхні «правої кисті з переходом 2-4 палець лівої кисті» із синцем;

-садно на тильній поверхні 4-го пальця правої кисті подовженої форми, орієнтоване майже вертикально розмірами 5,0х2,0 см.

Всі ці ушкодження є результатом дії тупого твердого предмету (-ів), через одноразовий травматичний вплив в ділянку голови та не менш ніж триразовий вплив в ділянку кінцівок.

Формування забойної рани голови, як результат впливу тупого твердого предмету, не виключає можливості використання у якості агента, який травмував, як тростини металевої, так і тупих (не лезових частин топора). При цьому, на металевій частині топора сліди крові відсутні, а на топорищі маються у вигляді поодинокої плями діаметром 0,6 см та поодинокого сліду патьоку крові не виключно пов`язаного із краплею, яка могла утворитись і внаслідок падіння дрібного об`єму рідкої крові на поверхню топорища під дією сили тяжіння.

Із достатньою вірогідністю, можна визначити послідовність формування ушкоджень (ударів) у ОСОБА_11

-рана на голові не могла утворитися внаслідок останнього травматичного впливу після формування ушкодження, яке супроводжувалось зовнішньою кровотечею (рана голови ліворуч) відбувалося динамічне прискорення-гальмування внаслідок ударів скривавленим предметом не менше двох раз. Згідно із кількісно-якісними показниками слідів крові, таким предметом могла бути металева тростина і не могли бути будь-які частини топора. (т. 2 а. с. 156-171)

Відповідно до висновків медико-криміналістичної експертизи одягу №17-115-МК/08-23 від 31.03.-05.04.2023 на підставі судово-медичної експертизи речових доказів сорочки чоловічої та рушника, вилучених з місця події домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та у відповідь на поставлене питання надходжу зроблено такі підсумки:

На об`єктах дослідження виявлені сліди засохлої крові, що загнила. Механізм їх утворення, з урахуванням локалізації, уявляється наступним.

На сорочці, в верхньому відділі правої полички, на коміру і в верхньому відділу спинки встановлені множинні бризки крові, які утворилися внаслідок потрапляння дрібних часток рідкої крові на слідосприймаючу поверхню одягу, яким прикладанням зовнішньої сили була надана кінетична енергія, що можливо при ударах предметом по скривавленій поверхні, ударах скривавленим предметом по поверхні або розмахуванні скривавленим предметом. Пилоподібні бризки вказують на близьке розташування предмету-носія (скривавленої поверхні) до слідосприймаючої поверхні одягу.

Також на лівій поличці, прилеглій частини спинки і лівому рукаві встановлені суцільні ущільнені ділянки просочування матеріалу засохлою кров`ю, які утворились внаслідок капілярного ефекту при контакті матеріалу, що всмоктує, із закривавленою поверхнею, або з калюжею крові. Аналогічні ділянки просочування з таким же механізмом утворення, встановлені на лівій поличці і прилеглій частині спинки зліва та майже по всій площі правого рукава.

Також на спинці сорочки встановлені множинні сліди у вигляді помарок, встановити механізм утворення яких не є можливим.

Рушник має суцільне ущільнення матеріалу за рахунок його просочення засохлою речовиною, схожою на кров, що загнила, з аналогічним механізмом слідоутворення.

(т. 2 а.с. 172-174)

Допитаний відповідно до вимог ст. 356 КПК України в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_23 підтримав та підтвердив висновки експертизи №08-23/2023 від 07.03-18.04.2023, та зазначив, що має стаж за фахом з 1991 року, є кандидатом медичних наук, був доповідачем при проведенні вказаної комісійної судово-медичної експертизи. Щодо показань потерпілого ОСОБА_11 , то, з огляду на те, що вони різняться під час проведення слідчих експериментів 10.09.2021 та 17.09.2021 за його участі в частині послідовності та предметів, якими наносились тілесні ушкодження, то комісією експертів не надавалась оцінка відповідності вказаних показань об`єктивним судово-медичним даним. Одночасно було надано курсивну таблицю - орієнтири послідовності спричинення тілесних ушкоджень, за якими можна надати оцінку показанням потерпілого та обвинуваченого. При цьому останній удар не міг бути нанесений рукояткою сокири по голові потерпілого, як про це зазначив обвинувачений ОСОБА_3 під час слідчого експерименту за його участі. Ушкодження скроневої ділянки було не останнім, про що свідчить форма слідів крові на сорочці потерпілого. Тому показання обвинуваченого не відповідають послідовності отриманих потерпілим ушкоджень. Стосовно небезпечності для життя удару в скроневу ділянку голови, то це залежить від предмету, яким відповідне ушкодження наноситься. Всі ушкодження, які були виявлені у потерпілого, є результатом дії тупого твердого предмету. Експертами досліджувалися як сокира, так і металева тростина. Ушкодження скроневої ділянки голови потерпілого могло бути спричинене тростиною або рукояткою сокири. Вказана рана має характер забійної, а не рубленої, могла бути спричинена подовженим тупим предметом, яким за характеристиками могла бути і тростина, і рукоятка сокири (топорище). Про це свідчить і фото рани потерпілого на аркуші 64 тому 1 матеріалів досудового розслідування, з якого вбачається, що нижній край рани трохи підритий, наявне садно. Нанесення удару в скроневу ділянку голови потерпілого як тупою, так і гострою стороною металевої частини сокири неминуче призвело б до більш значного ушкодження, адже вона має велику інерційність, значну кінетичну енергію. До того ж за таких обставин на металевій частині сокири мали б залишитися сліди крові, яких виявлено не було. При цьому сліди крові на дерев`яних та металевих поверхнях, які є підсохлими навіть при відпаданні шкоринки залишають біологічний слід - білкові та інші частини, які нікуди не зникають, тобто вони все одно мали залишитися. Тому ушкодження скроневої ділянки голови потерпілого не може розглядатися як спричинене внаслідок удару металевої частини сокири. Травма на руці потерпілого у вигляді садна на ліктьовій поверхні правого передпліччя в середній третині відповідає ознакам самозахисту. (т. 2 а.с. 187-190)

За клопотанням сторони захисту судом було допитано свідка ОСОБА_24 показала суду, що обвинувачений є її сином, характеризувала його позитивно. Вказувала, що він допомагав їй по господарству, придбавав продукти харчування, утримував за своєю ініціативою, вона ніколи не просила, допомагав сусідам, має поступливий характер, неконфліктний, не вірить що він міг спробувати когось вбити. Одного разу приїздив до неї в гості разом з ОСОБА_10 .. Він відбував покарання, в тому числі у РФ, але не за насильницькі злочини.

Представник потерпілого ОСОБА_8 14.12.2022 повідомила, що свідок ОСОБА_10 виїхала за межі України до Республіки Німеччина, повертатися не планує, що також підтверджується письмовою заявою свідка, наданою прокурором (т. 2 а.с. 86, 88). В судовому засіданні 29.09.2023, з урахуванням думки інших учасників судового провадження, судом було прийнято відмову прокурора від свідка ОСОБА_10 , у зв`язку з неможливістю її безпосереднього допиту перед судом.

Щодо потерпілого ОСОБА_11 , то учасники судового провадження не наполягали на його безпосередньому допиті в суді, зокрема через його стан здоров`я, наявність інвалідності.

Крім того його представник адвокат ОСОБА_8 вказувала, що потерплий виїхав за межі України, що також підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України. (т. 2 а.с. 80)

Як зазначалось вище, потерпілий ОСОБА_11 був допитаний 09.11.2021 під час досудового розслідування в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 225 КПК України при ухваленні судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження суд може не врахувати докази, отримані в порядку, передбаченому цією статтею, лише навівши мотиви такого рішення. Суд під час судового розгляду має право допитати свідка, потерпілого, який допитувався відповідно до правил цієї статті, зокрема у випадках, якщо такий допит проведений за відсутності сторони захисту або якщо є необхідність уточнення показань чи отримання показань щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування.

З відтвореного звукозапису допиту потерпілого ОСОБА_11 встановлено, що він був проведений в присутності сторони захисту, а тому, в силу ст. 225 КПК України, наведені показання визнаються судом як належні та допустимі.

Оцінка вказаних показань на предмет їх достовірності буде наведений нижче.

В судових засіданнях 01.09.2023 та 29.09.2023, після дослідження в повному обсязі вищенаведених доказів, обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_6 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 , а також прокурор ОСОБА_4 зазначили про відсутність у сторін будь-яких інших доказів, які мали б бути дослідженні судом, а також відсутність клопотань про виклик та допит перед судом будь-яких свідків.

З огляду на принципи диспозитивності та змагальності, закріплені в ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглянув кримінальне провадження на підставі наведених вище доказів.

Клопотань про визнання доказів недопустимими сторонами кримінального провадження, потерпілими та представником потерпілого не заявлялось.

Аналізуючи наведені докази, суд відзначає, що спосіб та механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , наведені у зміненому обвинувальному акті, знайшли своє підтвердження та доведені поза розумним сумнівом.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 - в ході боротьби з ОСОБА_10 та в її присутності, а також в присутності ОСОБА_7 , яка згідно показань обвинуваченого в цей час наносили йому тілесні ушкодження якимось предметом, та його твердження, що сокира разом з іншим будівельним інструментом знаходилась біля ліжка в кімнаті потерпілого до цих подій і він вихопив її у останнього, спростовуються:

- наданими суду показаннями ОСОБА_7 , та даними протоколу слідчого експерименту від 10.09.2021 за її участі;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , допитаного 09.11.2021 під час досудового розслідування в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України, а також даними протоколів слідчих експериментів за його участі від 10.09.2021 та 17.09.2021;

- відсутністю будь-якого інструменту в кімнаті потерпілого, що зафіксовано в протоколі огляду від 28.08.2021;

- наданим УПП в Харківській області відеозаписом з нагрудного відео реєстратора працівника патрульної поліції, на якому зафіксовано, що, знаходячись на подвір`ї відповідного домоволодіння одразу після настання подій, ОСОБА_3 хоча і заперечував факт нанесення сокирою тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , проте зазначив, що зайшов в будинок з нею.

Водночас, щодо зафіксованих в протоколах слідчих експериментів від 10.09.2021 та 17.09.2021, а також під час допиту 09.11.2021 в порядку ст. 225 КПК України показань потерпілого ОСОБА_11 про кількість, спосіб та механізм нанесених йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 , а також висновку судово-медичної експертизи №09-1509/2021 від 23.09.-30.10.2021 в частині підсумків, що тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_11 могли утворитися за обставин та у строк, на які він вказує під час проведення слідчого експерименту від 17.09.2021, тобто в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень, то суд також ставиться до них критично, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отже, з урахуванням того, що слідчі експерименти проводились за участі потерпілого ОСОБА_11 , відтворення відповідних дій, обстановки та обставин мало бути проведено саме зі слів останнього з метою їх перевірки і уточнення відомостей.

Судом було відтворено відеозаписи вказаних слідчих експериментів, з яких вбачається, що при їх проведенні слідчий СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 пропонувала ОСОБА_11 показати куди обвинувачений бив його сокирою до того як той взагалі повідомив про те, що удари йому наносились вказаним предметом, слідчий неодноразово ставив запитання з істотних обставин, які містили відповіді. Під час проведення слідчого експерименту 17.09.2021 запитання потерпілому ОСОБА_11 щодо обставин, способу та механізму нанесення йому тілесних ушкоджень ставив, окрім слідчого, також і оперуповноважений ОСОБА_26 , який мав виконувати лише технічну функцію щодо відеофіксації зазначеної слідчої дії. Потерпілий ОСОБА_11 під час проведення слідчих експериментів неодноразово зазначав, що не пам`ятає, що відбувалось. В цілому слідчі експерименти не містять ознак самостійного відтворення обставин подій потерпілим в частині кількості та локалізації нанесених йому ударів обвинуваченим, способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень.

Незрозумілими є і підстави проведення 17.09.2021 повторного слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 щодо одних і тих же подій.

При цьому під час проведення слідчих експериментів 10.09.2021 та 17.09.2021 потерпілий ОСОБА_11 показав різну кількість та послідовність нанесених йому ударів, про що зазначено і у висновку комісійної судово-медичної експертизи, а також на що посилався експерт ОСОБА_23 під час його допиту в суді, в тому числі мотивуючи ненадання комісією експертів відповіді щодо відповідності показань потерпілого об`єктивним судово-медичним даним.

В ході допиту 09.11.2021 в порядку ст. 225 КПК України потерпілий ОСОБА_11 взагалі вказав, що обвинувачений наніс йому 5-6 ударів як гострою, так і тупою стороною металевої частини сокири, що безумовно суперечить характеру та ступеню встановлених у потерпілого тілесних ушкоджень.

Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи №09-1509/2021 від 23.09.-30.10.2021, луска скроневої кістки в базальних відділах скроневої ділянки має тонку структуру, набагато тонкіше ніж кісткова маса склепіння черепу, та дуже вразлива до пошкоджень.

При цьому згідно дослідної частини висновку у потерпілого на рентгенограмах черепа в 2-х проекціях костно-травматичних ушкоджень не виявлено, а також відсутні дані про струс головного мозку.

Відповідно до інформації, отриманої 22.11.2022 від Харківської міської медичної частини №27 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях за клопотанням захисника ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 13-16, 25, 36-39), зріст обвинуваченого ОСОБА_3 становить 183 см., вага 102 кг., нормостенічної статури, підвищеного харчування; відсутні дані про тяжкі захворювання обвинуваченого та обмеженні фізичні можливості.

На переконання суду, повідомлений потерпілим спосіб та механізм нанесення йому тілесного ушкодження лівої скроневої ділянки голови - шляхом нанесення ОСОБА_3 з розмаху удару металевою частиною сокири (предметом, який має значні травмуючі властивості) зверху вниз, справа наліво, стоячи перед потерпілим, який знаходиться в положенні сидячи на ліжку, з урахуванням фізичних даних як обвинуваченого, так і потерпілого, який згідно його ж показань від цього удару не захищався, суперечать характеру отриманого ним тілесного ушкодження забійної рани скроневої ділянки, що належить до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Факт нанесення потерпілому удару як гострою, так і тупою стороною металевої частини сокири в ліву скроневу ділянку голови спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи №08-23/2023 від 07.03-18.04.2023 та роз`ясненнями, наданими судово-медичним експертом ОСОБА_23 .

Також необхідно відзначити, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-1509/2021 від 23.09.-30.10.2021 згідно наданої медичної документації у громадянина ОСОБА_11 виявлені початкові хворобливі зміни головного мозку, які мають ознаки захворювання.

Крім того допитана судом ОСОБА_27 зазначала, що у її чоловіка, ОСОБА_28 , поганий зір він бачить не різко, а контури.

За сукупності наведених обставин, показання потерпілого ОСОБА_11 в частині нанесення ОСОБА_3 ударів металевою частиною сокири не можуть бути визнанні судом достовірними.

Також суд критично оцінює висновок судово-медичної експертизи №09-1509/2021 від 23.09.-30.10.2021 в частині підсумків, що тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_11 могли утворитися за обставин та у строк, на які він вказує під час проведення слідчого експерименту від 17.09.2021, тобто в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Вказаний висновок в цій частині є суперечливим, не узгоджується з встановленими судом обставинами справи, оглянутим в судовому засіданні речовим доказом сокирою, який експертом не досліджувався, та з іншими підсумками цієї ж експертизи стосовно того, що луска скроневої кістки в базальних відділах скроневої ділянки має тонку структуру, набагато тонкіше ніж кісткова маса склепіння черепу, та дуже вразлива до пошкоджень, а внаслідок нанесеного удару у потерпілого утворилась забійна рана лівої скроневої ділянки, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Відповідна оцінка зазначеному висновку судово-медичної експертизи №09-1509/2021 від 23.09.-30.10.2021 також наведена в ухвалі суду від 24.02.2023, якою було призначено комісійну судово-медичну експертизу (т. 2 а.с. 99-101, 152-153).

Крім того суд відзначає, що спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 потерпілому в такий спосіб (шляхом нанесення удару металевою частиною сокири в ліву скроневу ділянку) не ставилось в обвинувачення згідно зміненого обвинувального акту (т. 2 а.с. 221-230), а відповідно до наданих заяв потерпілі не висловили бажання підтримувати обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі та висловили згоду зі зміненим обвинуваченням (т. 2 а.с. 245-249).

Стосовно наданого стороною обвинувачення доказу, а саме висновку судово-криміналістичної експертизи №СЕ-19/121-21/20754-БЛ від 04.10.2021 (т. 2 а. 46-51 матеріалів досудового розслідування), відповідно до якого наданий на дослідження пістолет є газобалонним пневматичним пістолетом виробництва «Baikal» (Росія), моделі «МР-654К», калібру 4,5 мм, заводська серія/номер НОМЕР_1 , призначеним для стрільби сферичними кулями діаметром 4,5 мм для пневматичної зброї та до категорії вогнепальної зброї не відноситься; в наданому на дослідження стані (без балону) перевірити справність та придатність наданого пневматичного пістолету для використання за призначенням, не виявляється можливим; наданий на дослідження пістолет виготовлений промисловим способом (Росія),

то він не кладеться в основу висновків суду, оскільки не є належними - прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому судом враховується, що згідно встановлених органом досудового розслідування обставин кримінальних правопорушень, наведених в обвинувальному акті, в тому числі зміненому, та висунутим ОСОБА_3 обвинуваченням йому не було інкриміновано використання вказаного пістолета в якості знаряддя відповідних кримінальних правопорушень, а виявлено та вилучено його булоз ліжка однієї з кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення повторного огляду місця події 10.09.2021, тобто майже через два тижні після подій відповідних кримінальних правопорушень.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України інші вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні відповідного кримінального правопорушення за наведених вище судом обставин доведена поза розумним сумнівом, та підтверджується цими доказами.

ІV. Підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Згідно зміненого обвинувачення, протиправні дії ОСОБА_3 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 були припинені працівниками поліції, які приїхали на місце події за викликом ОСОБА_29 о 03 годині 59 хвилин та, зайшовши до приміщення кімнати, в якій перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , побачивши останнього із сокирою в руці неподалік потерпілого, наказали йому кинути сокиру та покинути місце злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_3 не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для доведення до кінця свого злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , та злочин не було закінчено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки протиправні дії ОСОБА_3 були припинені працівниками поліції (т. 2 а.с. 221-230).

Проте стороною обвинувачення не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обвинувачення у вказаній частині.

Так, згідно показань працівників УПП в Харківській області - свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , коли вони підходили до входу в будинок, то не чули криків про допомогу, знаходячись на подвір`ї, вони також нічого не кричали, адже їм не було відомо що відбувається в самому будинку. Відчинивши двері, вони побачили обвинуваченого, який стояв на виході з кімнати, де знаходився потерпілий, обвинувачений був повернутий обличчям до свідків, а не потерпілого, при цьому ОСОБА_3 нічого не робив. Вони не бачили як обвинувачений спричиняв тілесні ушкодження потерпілому, в їх присутності він цього не робив.

Вказані обставини підтвердила і допитана судом ОСОБА_7 .

Також потерпілий ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту 10.09.2021 вказав, що після нанесених йому тілесних ушкоджень він намагався витерти обличчя, а ОСОБА_3 в цей час пішов у бік виходу з кімнати, і одночасно з цим зайшли працівники поліції, його дружина і донька.

В ході допиту в порядку ст. 225 КПК України потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що ОСОБА_3 припинив свої дії лише по приїзду працівників поліції, але він, ОСОБА_11 , їх не бачив. ОСОБА_3 просто поклав сокиру, вийшов через коридор на подвір`я і там поліцейські затримали його.

Будь-яких доказів, що обвинувачений ОСОБА_3 припинив свої дії щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 внаслідок вимог або дій працівників поліції, а не з власної волі, суду не надано.

За змістом ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на вказані показання свідків та потерпілих, стороною обвинувачення не спростовано твердження ОСОБА_9 , що працівники поліції його дій не припиняли, коли вони зайшли до будинку він вже не наносив удари ОСОБА_11 .

Отже суд вважає необґрунтованим обвинувачення у вказаній частині, а саме, що дії ОСОБА_3 зі спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 були припинені працівниками поліції і він не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для доведення до кінця свого злочинного наміру.

V. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , то, як зазначалось вище, стороною обвинувачення вони кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_3 обвинувачувався згідно зміненого обвинувального акту, тобто у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Надаючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з такого.

Як зазначено вище, стороною обвинувачення не доведено, що дії ОСОБА_3 зі спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 були припинені працівниками поліції.

Щодо наявності у ОСОБА_3 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 , то за змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тілесного ушкодження, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Відповідні висновки викладені в постановах Верховного Суду 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к, від 13 лютого 2020 року у справі №164/1826/17, від 17 вересня 2020 року у справі №206/4163/19 тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував, що, наносячи тілесні ушкодження, бажав настання смерті потерпілого ОСОБА_11 ..

При цьому з досліджених судом вищенаведених доказів встановлено, що раніше конфліктів між обвинуваченим та ОСОБА_11 не було, погрози потерпілому обвинувачений не висловлював; в день подій сварка у ОСОБА_3 виникла з його тодішньою співмешканкою ОСОБА_10 , а в подальшому з матір`ю останньої ОСОБА_7 , коли вона втрутилась у конфлікт, намагаючись захистити ОСОБА_10 ; початково дії обвинуваченого були спрямовані саме на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , з якими у нього і раніше були конфлікти; в будинок обвинувачений направився, переслідуючи саме ОСОБА_7 і йому було не відомо, що остання в нього не зайшла, сховавшись на подвір`ї у кущах; обвинувачений наніс потерпілому один удар рукояткою сокири (топорищем), хоча, з урахуванням його розташування по відношенню до потерпілого, фізичних даних обвинуваченого та фізичних вад потерпілого, часу протягом якого вони були наодинці, ОСОБА_3 мав можливість нанести тілесні ушкодження потрпілому металевою частиною сокири та в більшій кількості; після одного удару рукояткою сокири обвинувачений змінив знаряддя злочину на той, що має менш травмуючи властивості тростину потерпілого, нанісши нею по руці та нозі потерпілого 5-6 ударів, після чого припинив побиття потерпілого; перебуваючи на подвір`ї одразу після вказаних подій, обвинувачений висловлював нецензурною лайкою виключно в бік ОСОБА_10 , не висловлювався негативно та не проявляв агресії на адресу ОСОБА_11 .

За змістом ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись, зокрема, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Оцінюючи сукупність зазначених вище обставини, характер відносин між обвинуваченим та ОСОБА_11 ; причину, характер та інтенсивність конфлікту між всіма його учасниками; спосіб, кількість, локалізацію та ступень тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому; характеру предметів, якими були спричинені тілесні ушкодження, не нанесення ударів металевою частиною сокири та зміну предмету на менш травмуючий в ході їх спричинення; поведінку обвинуваченого одразу після припинення протиправних дій, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_3 , спричиняючи потерпілому ОСОБА_11 відповідні тілесні ушкодження, бажав настання його смерті, а тому він має нести кримінальну відповідальність за наслідками, що настали у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження у потерпілого.

З огляду на викладене, дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються судом за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

VІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, та мотиви суду при призначенні покарання.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий; офіційно не працює (доказів про його працевлаштування суду не надано); на час скоєння кримінального правопорушення був розлучений, уклав шлюб 14.03.2023; дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбаченими п. п. 6, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином; його конкретні обставини; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення; особу винного, його вік; обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, які його пом`якшують.

При цьому суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому є неможливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України. Підстав застосування ст. 69 КК України судовим розглядом не встановлено.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений 02 вересня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, з урахуванням ухвали цього ж суду від 09.09.2020, за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, а кримінальне правопорушення, що є предметом даного судового розгляду, скоїв після ухвалення зазначеного вироку та до повного відбуття відповідного покарання, суд призначає остаточне покарання ОСОБА_3 керуючись ст. ст. 71, 78 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 02.09.2020.

VІІ. Підстави для задоволення цивільного позову.

По кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов про стягнення зобвинуваченого ОСОБА_3 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування 1372,70 грн. та обладнання будинку спеціалізованою системою охорони - 6000 грн., разом 7372,70 грн., а також 100000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з такого.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Заявлений потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов в частині вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню в межах доведених ним документально витрат на лікування, а саме у розмірі - 1372,70 грн. (т. 1 а.с. 35-38).

Щодо витрат у розмірі 6000,00 грн. на устаткування та монтажні роботи з облаштування будинку за адресою: АДРЕСА_2 , охоронною сигналізацією відповідно до договору №32300/1А від 01.09.2021, укладеного між ТОВ «Компанія «Охорона і безпека» та ОСОБА_30 , то вказані витрати не є матеріальною шкодою в розумінні положень ст. ст. 22, 1166 ЦК України, спричиненою діями обвинуваченого. Крім того вказані витрати були понесені іншою особою ОСОБА_30 (т. 1 а.с. 39-41, 117). З огляду на викладене, в їх задоволенні необхідно відмовити.

Разом з тим, на переконання суду, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, характер душевних страждань, що зазнав потерпілий внаслідок ушкодженням здоров`я, характер та ступінь спричинених йому тілесних ушкоджень, яких він зазнав знаходячись, в здавалося б, в безпечному для себе місці у себе вдома, їх наслідки, з огляду на особу потерпілого, його похилий вік, наявність інвалідності 2-ої групи, з проблемами опорно-рухомого апарату, заявлений ним до відшкодування розмір моральної шкоди 100000,00 грн., не суперечить принципам розумності, справедливості та виваженості, а тому вказані вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

VIIІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.09.2021, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення судово-криміналістичної експертизи №СЕ-19/121-21/20754-БЛ від 04.10.2021 підлягають віднесенню на рахунок держави, адже, з урахуванням висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, встановлених обставин справи та змісту висновків експерта, предметом дослідження у вказаній експертизі був, як зазначалось вище, неналежний доказ, тобто такий, що не має значення для кримінального провадження.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 18.09.2021 (т. 1 а. 180-185 матеріалів д.р.).

Крім того, враховуючи положення абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити без змін запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 02.09.2020, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку з 03.10.2023.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання ОСОБА_3 строк його тримання під вартою (попереднього ув`язнення) з 18.09.2021 до 02.10.2023 включно, з розрахунку день за день.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 1372,70 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві грн. 70 коп.), а на відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.). В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-пістолет газобалонний пневматичний виробництва «Baikal» (Росія), моделі «МР-654К», калібру 4,5 мм, заводська серія/номер НОМЕР_1 , 13 куль калібру 4,5 мм - повернути власнику ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 105, 106, т. 2 а.с. 53 матеріалів д.р.);

-металеву палицю (тростину) з прорезиненим наконечником; сорочку світлого кольору та рушник світлого кольору; сокиру з дерев`янною рукояткою, з написом «СИБРТЕХ»; зразки крові, вилучені у підозрюваного ОСОБА_3 знищити (т. 1 а.с. 105, 106, т. 2 а.с. 44, 45матеріалів д.р.).

Процесуальні витрати в сумі 1029,72 грн. (одна тисяча двадцять дев`ять грн. 72 коп.) на проведення судово-криміналістичної експертизи №СЕ-19/121-21/20754-БЛ від 04.10.2021 - віднести на рахунок держави (т. 2 а. 52 матеріалів д.р.)

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.09.2021 по справі №639/6232/21 (провадження №1-кс/639/1628/21) на вищезазначені речові докази. (т. 1 а. 109-111 матеріалів д.р.)

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілим та представнику потерпілого.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1