Номер провадження №1-кс/932/4374/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП№7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001249 від 12.10.2023 за ч. 4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2023 року до слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий просив накласти арешт на майно, яке було вилучено у ОСОБА_5 в ході огляду від 09.12.2023, за адресою: м. Дніпро, пр. Пилипа Орлика,3, а саме: на два ключа з написом: «Лада»; ключ із написом: «Тольятти»; ключ із зображенням автомобіля; електронний пристрій для закриття/відкриття автомобіля; два металевих ключа без жодних маркувань.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 06.10.2023 р 15:30 ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на майданчику в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, а сам: ключ від замка запалення,ключ від багажника, ключ від баку для заправки автомобіля «ЗАЗ 1102» д.н.з. НОМЕР_1 з чим спричинила матеріальну шкоду.

Сторони в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані додатки, вважаю за необхідне відмовити у клопотанні за наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

У клопотанні не наведено жодного доводу про те, що віднайдені предмети відповідають ознакам речових доказів, що мають будь-яке відношення до кримінального провадження, а також що існує хоча б якась із обставин, визначних абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України.

Приймаючи до уваги вище викладене очевидним є рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Звертаю увагу, що необхідність мотивування вказаних обставин є очевидною та не викликає жодної складності.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1