В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2289/23

Провадження № 1-кп/348/367/23

29 листопада 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження №0000291 від 01.07.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, неодруженого, на утриманні немає нікого, згідно ст.89 КК України несудимого, українця, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

В період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24.02.2022 року №2102-ІХ, який продовжено Указом Президента України №3057 від 02.05.2023 року на 90 діб, ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин.

Зокрема, 25.06.2023 року близько 17 год. 30 хв. обвинувачений перебував в альтанці магазину «Чарда», що за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно із потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вживав алкогольні напої, в процесі чого побачив на столі мобільний телефон марки «iPhone XS», чорного кольору, і в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заснули, таємно викрав вказаний вище мобільний телефон, який знаходився на столі та належить потерпілому ОСОБА_4 , вартість якого 6267 грн. 00 коп., із сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 100 грн.

Після вчинення крадіжки обвинувачений залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 6367 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю.

Пояснив, що він проживає в АДРЕСА_1 , з матір`ю, братами та вітчимом. Потерпілого ОСОБА_4 знає з дитинства. 25.06.2023 року він зранку здзвонився з ним щоб зустрітися, на що останній погодився.

Зустрілися вони близько 13 год. 00 хв. біля магазину «Чарда», що в смт.Делятин по вул.16 Липня, 40а, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. В подальшому купили в даному магазині по дві пляшки пива і пішли на берег річки Прут, де їх розпивали та розмовляли.

В цей час до ОСОБА_4 подзвонив його однокласник ОСОБА_6 , який також хотів поговорити з ними, тому вони взявши ще кілька пляшок пива та пішли йому назустріч.

Зустрівши його біля залізничного переїзду повернулися назад до магазину «Чарда», купили пляшку коньяку, морозиво та близько 17 год. 30 хв. сіли в альтанці, що поруч з магазином і почали розпивати спиртне та говорити на різні теми.

Випивши одну пляшку він пішов та купив ще одну, яку вони також розпили, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заснули за столом.

Побачивши на столі мобільний телефон ОСОБА_4 , який міцно спав, марки «iPhone XS», він вирішив вкрасти його, тому взяв його і поставив в кишеню штанів, після чого пішов додому.

Дома помився, переодягнувся і, залишивши викрадений телефон в кімнаті, знову пішов гуляти в місто. Вказує, що через деякий час, близько 19 год. 00 хв. він повернувся до альтанки де залишив своїх товаришів, однак магазин «Чарда» вже був зачинений, а хлопці продовжували спати, тому він пішов геть.

В подальшому до нього подзвонив з телефону його молодшого брата ОСОБА_4 бо хотів зустрітися з ним і з`ясувати де подівся його телефон.

Зазначає, що під час зустрічі з ОСОБА_4 не сказав, що то він вкрав у нього мобільний телефон, оскільки йому було соромно за свій вчинок.

Тому згодом ОСОБА_4 написав заяву про крадіжку в поліцію, працівники якої через кілька днів приїхали до нього та вилучили викрадений телефон.

Ствердив, що відшкодував потерпілому ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду, який претензій до нього немає.

У вчиненому розкаюється, обіцяє стати на шлях виправлення та розуміє, що вчинив умисний злочин. Просив суд суворо його не карати.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши надані прокурором матеріали, які долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься відповідно до вимог ст.12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання та реєстрації за яким характеризується позитивно, на обліку в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує його повне визнання вини у вчиненні злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди, який будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має і просить суворого не карати обвинуваченого, а також добровільне відшкодування процесуальних витрат по даному кримінальному провадженні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Надвірнянського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області у обвинуваченого встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, середній рівень небезпеки для суспільства, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про вид покарання за вчинений ОСОБА_5 злочин, суд констатує, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З врахуванням всіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, вказані вище обставини в сукупності є, на думку суду, такими, що не тільки пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину і дають підстави, з урахуванням як обставин у даному провадженні так і особи обвинуваченого, який згідно ст.89 КК України вважається несудимим, та викладених вище пом`якшуючих покарання обставин, застосувати до нього ч.1 ст.69 КК України і при призначенні йому покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Враховуючи наведене, обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу, суд констатує наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Таким чином, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на момент розгляду даного провадження відсутній.

Таким чином, беручи до уваги обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, а також те, що суд прийшов до висновку про призначення йому покарання не пов`язаного із позбавленням волі, а саме у виді громадських робіт, суд вважає за можливе не обирати запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000291 від 01.07.2023 року не заявлявся, арешт на майно не накладався.

Судові витрати у кримінальному провадженні №0000291 від 01.07.2023 року, питання щодо яких має вирішувати суд відсутні, оскільки сплачені обвинуваченим ОСОБА_5 добровільно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «iPhone XS», чорного кольору, з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , які згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 від 03.07.2023 року зберігалися в кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, і в подальшому передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , після набрання даним вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1