КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

представника установи - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року стосовно ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та звільнено ОСОБА_8 , засудженого 23.05.2019 року Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що з матеріалів клопотання та особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_8 станом на день подання клопотання до суду відбув більше ніж 2/3 строку призначеного покарання.

Згідно відомостей про заохочення і стягнення засуджений ОСОБА_8 має 17 заохочень та одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, вину в скоєному визнав повністю та став на шлях виправлення.

На дану ухвалу прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 81 КК України та зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що згідно вироку Бородянського районного суду Київської області від 23.05.2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. При цьому, обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння та засудив останнього до 7 років позбавлення волі.

Також вказує, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої та правослухняної поведінки. Дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є обов`язком засудженого, а отже і дотримання таких правил, як і формальне визнання засудженим вини у вчиненому злочині, саме по собі не свідчить безумовно про те, що останній довів своє виправлення, а тому, на думку апелянта, клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення є суто формальне, оскільки сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень (погашене), ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_8 зазнає позитивних змін.

Крім того зазначає, що необхідно брати до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Так, відповідно до довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_8 24.11.2018 року рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Київській слідчий ізолятор» притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення злісного порушення встановленого порядку відбування покарання, визначеного ст. 133 КВК України, а саме зберігання заборонених предметів та останньому оголошено догану. Незважаючи на те, що вказане стягнення погашене відповідно до закону, допущені порушення порядку відбування покарання свідчать про об`єктивні сумніви щодо того, що ОСОБА_8 довів своє виправлення, а сама по собі наявність сімнадцяти заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.

Таким чином, враховуючи дані про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, апелянт вважає, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на даному етапі відбування покарання засудженого ОСОБА_8 є недоцільним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 ; пояснення засудженого ОСОБА_8 його захисника та представника установи відбування покарання, які заперечували проти задоволення поданої прокурором апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження 25.05.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України.

Вирішуючи питання за клопотанням захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Бородянського районного суду Київської області від 23.05.2019 року за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Початок строку відбування покарання рахувати з 23.05.2018 року, тобто станом 23.05.2023 року ОСОБА_8 відбув більше 2/3 призначеного судом покарання. За місцем відбування покарання характеризується позитивно, має 17 заохочень та 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, а тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

За приписами п.2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч.2 та ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове

звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Разом з цим, суд має ретельно з`ясовувати всі обставини що стосуються даного питання, зокрема і ставлення засудженого до вчиненого злочину.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 відбув більше 2/3 строку покарання призначеного йому вироком Бородянського районного суду Київської області від 23.05.2019 року, згідно наданої в судовому засіданні захисником ОСОБА_7 довідки про заохочення та стягнення засудженого від 11.09.2023 року (а.с. 60) останній має 18 заохочень та 1 стягнення від 24.11.2018 року, яке погашено у встановленому законом порядку, з 03.01.2020 року працевлаштований в господарчу обслугу на посаду підсобного робітника - прибиральника.

Відповідно до характеристики засудженого (а.с. 4-5, 59) за час перебування у Київському слідчому ізоляторі характеризується позитивно, в установі режим тримання не порушував, покладені на нього обов`язки виконує старанно і вчасно, проявляє особисту ініціативу в роботах по благоустрою установи, вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі. Згідно проведеної оцінки ризиків в підсистемі «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, визначений низький рівень ймовірної небезпеки для суспільства та вчинення повторного кримінального правопорушення з боку засудженого ОСОБА_8 .

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на невідбутий строк.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином не врахував дані про особу засудженого, тяжкість покарання призначеного йому судом першої інстанції, а також його поведінку за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки аналіз матеріалів даного судового провадження та наданих захисником під час апеляційного розгляду матеріалів дозволяють дійти висновку, що у поведінці засудженого ОСОБА_8 дійсно мають місце позитивні тенденції, які у своїй сукупності доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки дані про його особу, наявність позитивної характеристики та вісімнадцяти заохочень, які засуджений ОСОБА_8 отримав з 03.04.2020 по 03.07.2023 року свідчать про наявність достатніх підстав для його звільнення умовно-достроково від відбування призначеного покарання на невідбутий строк.

За викладеним, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання на невідбутий строк винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року, якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та звільнено ОСОБА_8 умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк покарання, призначеного вироком Бородянського районного суду Київської області від 23.05.2019 року за ч.2 ст. 121 КК України - без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3