ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/5258/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1599/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 407 КК України
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ,

встановила:

Вказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується за ч. 5 ст. 407 КК України - задоволено.

Обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 26 листопада 2023 року включно.

Обвинуваченому ОСОБА_8 визначено розмір застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 161 040 грн.

При прийнятті зазначеного рішення стосовно ОСОБА_8 суд першої інстанції вважав, що у судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати і не зменшились. Більш м`який запобіжний захід не зможе ефективно сприяти виконанню обвинуваченим його процесуальних обов`язків та не зможе запобігати ризикам, існування яких доведено прокурором, оскільки враховуючи характер пред`явленого обвинувачення та поведінка обвинуваченого свідчать про високу ймовірність переховування від суду, можливість впливати на свідків в разі перебування не під вартою, а тяжкість пред`явленого обвинувачення може бути чинником вчинення нових злочинів. Враховуючи наведене, суд також не знайшов підстав для зменшення розміру раніше визначеної застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28.09.2023; скасувати ухвалу про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ; застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його місця реєстрації із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. У разі, якщо апеляційний суд прийде до висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшити обвинуваченому розмір застави.

Доводи щодо поновлення строку на подачу апеляційної скарги мотивовані тим, що захисник обвинуваченого не був присутнім при оголошенні оскаржуваної ухвали, з повним текстом ухвали ознайомився лише 04.10.2023, у зв`язку з чим вважав за можливе поновити строк на оскарження ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28.09.2023.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що на даний час відпали або хоча б значно зменшилися ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. До того ж, доведення прокурором вказаних ризиків зводиться лише до перелічення норм КПК України без жодного належного обґрунтування хоча б одного з нібито існуючих ризиків.

Зокрема, захисник зазначав, що всі свідки в даному кримінальному провадженні надали органу досудового розслідування всі необхідні показання, тому обвинувачений ОСОБА_8 жодним чином не зможе вплинути на свідків та їх показання. Також ОСОБА_8 раніше не судимий, та він розуміє тяжкі наслідки вчинення ним подальших кримінальних правопорушень.

Захисник звертав увагу на те, що ОСОБА_8 вже значний час перебуває в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», тому з огляду на стан здоров`я обвинуваченого, недоцільно продовжувати щодо нього в подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та більш ніж достатньо буде змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за місцем реєстрації, або зменшити розмір застави.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, як стали підставою для обрання та подовження строку запобіжного заходу, та виправдовують тримання особи під вартою.

З наявних в матеріалах судового провадження відомостей вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Доводи апеляційної скарги щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування спростовані матеріалами кримінального провадження та не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.

Доводи захисника щодо перебування ОСОБА_8 протягом значного часу у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», а саме з 10.01.2020, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 порушено 18.05.2023, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у цьому кримінальному провадженні до обвинуваченого був застосований ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13.06.2023. Отже, підстав вважати, що обвинувачений тримається під вартою поза розумні строки у колегії суддів немає.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника про поновлення строку на оскарження ухвали задовольнити та поновити строк на оскарження ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, але може бути оскаржена у касаційному порядку в частині поновлення процесуального строку.

Головуючий -

Судді: