ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 525/1058/20

провадження № 51-1450км21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 1 рік.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України суд зобов`язав ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Полтавський апеляційний суд вироком від 11 квітня 2023 року вирок місцевого суду від 10 вересня 2020 року в частині призначення ОСОБА_6 покарання скасував. Ухвалив у цій частині свій вирок, яким призначив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 191 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій, на строк 1 рік. В іншій частині вирок місцевого суду залишив без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона в період з 19 квітня до 31 грудня 2019 року, обіймаючи посаду начальника відділення поштового зв`язку Степанівка Центру поштового зв`язку № 5 Полтавської дирекції АТ «Укрпошта» (далі - ВПЗ Степанівка), будучи службовою особою, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні ВПЗ Степанівка на вул. Комарова, 4 в с. Степанівка Великобагачанського району Полтавської області, зловживаючи своїм службовим становищем, порушуючи вимоги пунктів 3.4, 4.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, Інструкції про здійснення касових операцій в АТ «Укрпошта», затвердженої наказом АТ «Укрпошта» від 11 червня 2018 року № 720, регламенту процесу «Закриття операційного дня та формування касових документів у неавтоматизованих відділеннях поштового зв`язку АТ «Укрпошта», затвердженого наказом АТ «Укрпошта» від 06 листопада 2017 року № 1545, з метою отримання неправомірної вигоди шляхом привласнення грошових коштів, які були їй ввірені та перебували в касі, не здійснювала оформлення відповідних бланків «Супровідного листа ф. 4» і «Накладної ф.16» на вивезення готівки з відображенням суми вивезення залишків готівкових коштів у всіх видах валют і заволоділа грошовими коштами Полтавської дирекції АТ «Укрпошта» на суму 48 300 грн.

У цьому провадженні було постановлено такі судові рішення:

- ухвалу Полтавського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року, якою вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч. 2 на ч. 1 ст. 191 КК України і призначено їй за цей злочин покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та відповідно до статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

а в решті вирок місцевого суду залишено без змін;

- постанову Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 жовтня 2021 року, якою скасовано ухвалу апеляційного суду від 21 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_6 і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і закрити кримінальне провадження. Стверджує, що суд апеляційної інстанції порушив положення статей 370, 420 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та ухвалив незаконне рішення, оскільки відповідно до ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2021 року ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року. Зазначає, що під час ухвалення рішення були присутні працівники прокуратури, однак зазначена ухвала ними не оскаржена, ухвала набрала законної сили до ухвалення постанови Касаційного кримінального суду від 20 жовтня 2021 року. На думку захисника, на момент скасування ухвали апеляційного суду від 21 грудня 2020 року ОСОБА_6 відбула призначене їй покарання. З посиланням на ст. 61 Конституції України, статті 2, 19 КПК України про те, що ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за той самий злочин більше одного разу, захисник вважає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 підлягає закриттю.

Позиції учасників судового провадження

Засуджена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу захисника.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення касаційної скарги захисника.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.

За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що вирок апеляційного суду підлягає скасуваннючерез те, що на момент ухвалення вироку ОСОБА_6 уже відбула призначене їй покарання, є безпідставними.

Принцип non bis inidem («двічі за одне й те саме не карають») передбачений ст. 61 Конституції України та ч. 1 ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стаття 2 КК України і ст. 19 КПК України установлюють заборону двічі притягувати особу до кримінальної відповідальності за одне і те правопорушення: «Ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він виправданий або засуджений на підставі вироку суду, який набрав законної сили».

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується

з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У частині 1 ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод зазначено, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави. У частині 2 зазначеної статті встановлено єдиний виняток із цього правила - здійснення повторного розгляду справи згідно із законом та кримінальною процедурою відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів чи суттєвих недоліків у попередньому судовому розгляді, які могли вплинути на результати розгляду справи.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Сергій Золотухін проти Росії»

(§ 107), зазначив, що відповідно до Пояснювальної доповіді до Протоколу № 7, який в свою чергу посилається на Європейську Конвенцію про міжнародну дійсність кримінальних вироків, рішення є остаточним, якщо воно набуло сили res judikata. Це відбувається у випадку, коли воно є безповоротним, тобто коли жоден подальший засіб правового захисту є недоступним або коли сторони вичерпали такі засоби, або коли передбачений строк для оскарження сплив.

Як убачається з постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 жовтня 2021 року, ухвалу апеляційного суду від 21 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_6 було скасовано на підставі ч. 1 п. 2 ст. 438 КПК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 не було закінчено, а повторно розглядалося в суді апеляційної інстанції після скасування судом касаційної інстанції, а тому в цьому провадженні відсутнє притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності повторно, про що зазначає у скарзі захисник ОСОБА_7 .

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, на момент ухвалення вироку апеляційного суду від 11 квітня 2023 року ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2022 року за заявою прокурора про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами було скасовано ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від21 вересня 2021 року (т. 2, а.к.п. 45, 46).

Вирок апеляційного суду відповідає положенням статей 370, 420 КПК України.

З огляду на те, що не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення, касаційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню. Підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року щодоОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3