В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000304 від 23.10.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2023 року близько 22 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в с.Оленівка Новомосковського району Дніпропетровської області, по вул.Широка, буд.1 коло магазину «Ветерок», під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раптово виникла словесна сварка. В ході сварки у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс два удари кулаком лівої руки в область голови ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді:

- синця навколо правого ока, забитої рани лівої надбрівної дуги (відповідно до п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. вказані тілесні ушкодження, як у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості);

- закритого двостороннього перелому нижньої щелепи справа (згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. вказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я).

Після чого ОСОБА_4 , впевнившись, що від його навмисних дій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, та усвідомивши протиправний характер своїх дій, самостійно викликав поліцію та залишився на місці скоєння кримінального правопорушення до приїзду поліцейських.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та суду показав, що 12 жовтня 2023 року приблизно о 22 годин 00 хвилин вони з потерпілим були біля магазину «Ветерок», де вживали спиртні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, між ним та потерпілим виник конфлікт, в ході якого він наніс потерпілому тілесні ушкодження (вдарив потерпілого у ноги та в голову). Після цього він викликав поліцію, та залишився на місці, поки не прихала поліція. Цивільний позов визнав частково - в частині відшкодування моральної шкоди.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні суд вважає правдивими, оскільки вони послідовні і логічні, узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а тому не викликають сумнівів

Крім показань обвинуваченого, його провина у вчиненні описаного злочину підтверджується і іншими дослідженими судом доказами

Так, потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що 12.10.2023 року увечері він перебував біля магазину «Ветерок», де вони з обвинуваченим розпивали спиртні напої та відпочивали. В ході розпивання спиртних напоїв, у нього з обвинуваченим виник конфлікт, та обвинувачений вдарив його в ногу, а потім в голову, від чого він втратив свідомість. Коли він отямився, то побачив біля себе обвинуваченого, який викликав поліцію, та свідків. Обвинувачений пропонував йому виплачувати кошти щомісячно частинами. Цивільний позов підтримує та просить його задовольнити. На лікування він витратив біля 20 000 грн., тому просить стягнути вказану суму з обвинуваченого, а також стягнути 30000 грн. моральної шкоди. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Як вбачається з витягу з ЄРДР №0000304 від 23.10.2023 року, внесено відомості за заявою ОСОБА_6 та розпочато досудове розслідування за правовою кваліфікацією ч.1 ст.122 КК України (а.с.38).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.10.2023 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 звернувся до органів поліції з заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_4 , який 12.10.2023 року приблизно о 22 години 00 хвилин біля продуктового магазину, що розташований по вул.Широка, с.Оленівка Новомосковського району Дніпропетровської області спричинив потерпілому тілесні ушкодження (а.с.39).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 06.11.2023 з фототаблицею, слідчим зафіксовано, що місцем події є площадка біля магазину «Ветерок» по вул.Широка, буд.1 в с.Оленівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на якій справа від будівлі магазину розташований дерев`яний стіл та дві лавки. Також при проведенні огляду місця події вилучено відеозапис з камер відеоспостереження магазину (а.с.40-42).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.11.2023 року з відеозаписом, свідок ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту розповів, що в ході вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 удар кулаком лівої руки в область нижньої щелепи, після якого ОСОБА_6 впав та втратив свідомість. Також свідок за допомогою статиста показав, яким чином ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_6 (а.с.45-46).

З даних дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 06.11.2023 року та відеозапису слідчого експерименту, встановлено, що при проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 на місці вчинення кримінального правопорушення (біля магазину «Ветерок» по вул.Широка, 1 в с.Оленівка) розповів про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та за допомогою статиста показав механізм їх спричинення. Так, в ході слідчого експерименту свідок показав, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння виник конфлікт та він бачив, як ОСОБА_9 наніс один удар лівою рукою в область нижньої щелепи ОСОБА_6 , потім наніс удар ногою по ногам ОСОБА_6 , від чого останній впав обличчям на асфальт. Коли ОСОБА_6 підвівся, ОСОБА_4 наніс удар лівою рукою в область нижньої щелепи ОСОБА_6 , після якого ОСОБА_6 впав і вже не піднімався (а.с.43-44).

Відповідно до протоколів огляду від 08.11.2023 року, слідчим оглянуті дискові накопичувачі формату DVD-R з відеозаписами проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , та відеозапис камери відеоспостереження з місця події, які долучені до матеріалів кримінального провадження (а.с.47-48).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №553/Е від 11.11.2023 року при проведенні судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого двостороннього перелому нижньої щелепи, синця в області нижньої щелепи справа, синця навколо правого ока, забитої рани в області лівої надбрівної дуги.

Тілесні ушкодження у виді закритого двостороннього перелому нижньої щелепи, синця в області нижньої щелепи справа, у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, як викликавши тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків у місці перелому, у звичайному своєму перебігу, відбувається в строк більше як 21-н день (Згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Тілесні ушкодження у виді синця навколо правого ока, забитої рани в області лівої надбрівної дуги у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Усі знайдені тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, та за давністю утворення, можуть відповідати даті події, вказаній у постанові та потерпілим (12.10.2023 року).

Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у виді закритого двостороннього перелому нижньої щелепи, синця в області нижньої щелепи справа, синця навколо правого ока, забитої рани в області лівої надбрівної дуги, могли утворитися при механізмі, вказаному свідком ( ОСОБА_8 ), під час проведення слідчого експерименту за його участі від 06.11.2023 року, тобто від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути рука людини, зжата у кулак (а.с.50-51).

Суд визнає, що усі зазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог Закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки останній своїми умисними діями скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем мешкання характеризується формально.

Згідно висновку досудової доповіді Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області», дослідження інформації що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання суд повинен дотримуватись принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції статті ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Разом з цим, суд також враховує поведінку обвинуваченого, який після вчинення кримінального правопорушення, зрозумівши протиправний характер своїх дій, сам викликав поліцію та залишився на місці до її приїзду, тобто не вчиняв спроб уникнути покарання за вчинене. Крім того, у судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та розкаявся у скоєному.

Отже, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного правопорушення та поведінку після його скоєння, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а також враховуючи думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання. Таку міру покарання суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, а й для його виправлення.

Пунктом 10 ч.1 ст. 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданих кримінальним правопорушенням майнової шкоди у розмірі 20 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., суд дійшов до висновку про його часткове задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В обґрунтування вимог про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди у розмірі 20 000 грн., потерпілий посилається на те, що вказані кошти він витратив на лікування (медичні обстеження, придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення), однак жодного доказу на підтвердження зазначених витрат (медичних довідок, листів призначень, касових чеків, видаткових касових ордерів або інших документів) потерпілий суду не надав. Отже, розмір витрат, понесених на лікування, потерпілим не доведено, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд вважає, що кримінальним правопорушенням потерпілому завдані моральні страждання, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий переніс фізичний біль, емоційний стрес, у подальшому був вимушений проходити лікування, що також мало вплив на його емоційний стан, тому позов в цій частині заявлений обґрунтовано.

Розглядаючи питання про розмір моральної шкоди, враховуючи характер вчиненого обвинуваченими правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за доцільне позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази: два дискових накопичувача формату DVD-R, з відеозаписами з камери відеоспостереження місця події та слідчих експериментів за участю свідків - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1