Справа № 577/304/24
Провадження № 1-кп/577/185/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України,
02.01.2024 року близько 12:00 год. ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у свого знайомого ОСОБА_5 , де разом відпочивали у приміщенні кухні, помітив на підвіконні мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 9C NFC 2/32 Gb, сірого кольору в чорному чохлі, належний потерпілому. В цей час у нього виник протиправний корисливий умисел на викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілий вийшов з приміщення кухні, переконавшись, що його дії є непомітними для останнього, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, введений згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та неодноразово продовженого до 14.02.2024 року, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном марки Xiaomi Redmi 9C NFC 2/32 Gb після чого покинув квартиру тим самим залишив місце скоєння злочину.
Згідно із висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-24/365-ТВ від 09.01.2024 року ринкова вартість смартфону Xiaomi Redmi 9C NFC 2/32 Gb, сірого кольору на дату скоєння кримінального правопорушення, а саме станом на 02.01.2024 року могла становити 3163 грн. та ринкова вартість чохла силіконового для смартфона Xiaomi Redmi 9C NFC 2/32 Gb на дату скоєння кримінального правопорушення, а саме станом на 02.01.2024 року могла становити 145 грн.
Згідно з довідкою ТОВ «СВП ПЛЮС» від 09.01.2024 року вартість SIM-карти мобільного оператора ПрАТ «Київстар» станом на 02.01.2024 року становить 150 грн. Згідно довідки від 09.01.2024 року вартість SIM-карти мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» станом на 02.01.2024 становить 100 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив, що 02.01.2024 року близько 12:00 год. перебував за адресою: АДРЕСА_2 , у свого знайомого ОСОБА_5 , де разом відпочивали у приміщенні кухні, помітив на підвіконні мобільний телефон марки Xiaomi Redmi, сірого кольору в чорному чохлі та вирішив ним заволодіти. Скориставшись тим, що потерпілий вийшов з приміщення кухні, переконавшись, що його дії є непомітними для останнього, діючи таємно, в умовах воєнного стану, заволодів мобільним телефоном марки Xiaomi Redmi після чого покинув квартиру. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 185 ч.4 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складену Конотопським районним відділом філії ДУ Центр пробації в Сумській області. Так, відповідно до досудової доповіді, ОСОБА_4 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства. Можливе виправлення без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання виду та розміру покарання суд виходить із такого.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивовуючи своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення. Таким чином враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, суд доходить висновку про можливість застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ч.1 ст. 69 КК України.
Як роз`яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) (2341-14) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК (2341-14). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК (2341-14), не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Отже суд, враховуючи наявність наведених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тяжких наслідків не наступило, висновок органу пробації, позицію прокурора, відомості про особу ОСОБА_4 , який жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, так як останній не тільки критично оцінив свою злочинну поведінку, а несе кримінальну відповідальність не оспорюючи кваліфікацію дій, який своїми зізнавальними показаннями, сприяв органам досудового слідства у з`ясуванні обставин вчинення злочину, висловив щирий жаль з приводу злочину та осудив свою поведінку, що свідчить про дійсне його каяття, враховуючи поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочину, готовність нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, який усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, що в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, ніж встановлено санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головним є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в сумі 1135,92 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 185 ч.4 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Засудженому ОСОБА_4 залишити до 12 березня 2024 року, обрану ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2024 року, міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_4 (уродженця, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1135,92 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2024 року.
Речові докази по справі: мобільний телефон сірого кольору Xiaomi Redmi 9C NFC ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 з пам`яттю 2/32 Gb в чорному чохлі, що знаходиться під збережною розпискою у ОСОБА_5 йому і залишити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1