Справа № 461/7607/21
Провадження № 1-в/461/152/23
УХВАЛА

02.11.2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника органу пробації ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові подання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого від відбування покарання у виді штрафу,

встановив:

заступник начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням, у якому просить вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу за вироком Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року, у звязку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання мотивує тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі філії Державної установи Центр пробації у Львівській області з 13.12.2021 знаходиться вирок Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2021 відносно гр. ОСОБА_5 , засудженого за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень. Вирок набрав законної сили 18.10.2021 року.

Засудженому ОСОБА_5 13.12.2021 за вих. №36/25/5973-21 скеровано повідомлення про необхідність сплати штрафу призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова.

До Галицького районного суду м. Львова 13.12.2021 за вих.№36/25/5974-21 відносно ОСОБА_5 було скеровано подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.12.2021 ОСОБА_5 розстрочено виплату штрафу, а саме сплати рівними частинами щомісяця (до останнього числа місяця), починаючи з грудня 2021 року включно по жовтень 2022 року включно платежами у розмірі 3000 гривень, у листопаді 2022 року 1000 гривень.

Засудженому ОСОБА_5 17.02.2022 за вих. №36/25/772-22 скеровано повідомлення про необхідність сплати штрафу та повідомлено про розстрочку виплати штрафу.

Однак, ОСОБА_5 не надав жодної квитанції про сплату штрафу, а тому 22.03.2022 до Галицького районного суду м. Львова скеровано подання на підставі ч. 4 ст. 26 Кримінально - виконавчого кодексу України про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2022 у задоволенні вищевказаного подання відмовлено, оскільки ОСОБА_5 утримується під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», що унеможливлює відбуття ним покарання у виді громадських робіт.

До Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» 07.07.2022 за вих.№36/25/2751-22 та 05.10.2022 за вих.№36/25/4203-22 відносно ОСОБА_5 скеровано запит про те, чи утримувався/утримується ОСОБА_5 у цій установі.

Згідно отриманої інформації з Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 27.10.2022, стало відомо, що ув`язнений ОСОБА_5 , згідно обліково довідкової картотеки установи, на даний час не значиться.

До Галицького районного суду м. Львова 07.12.2022 за вих.№36/25/5064-22 відносно ОСОБА_5 було скеровано подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України.

До Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» 26.12.2022 за вих.№36/25/5328-22 та 07.02.2023 за вих.№36/25/607-23 відносно ОСОБА_5 скеровано запит про те, чи утримувався/утримується ОСОБА_5 у ввіреній установі.

Згідно отриманої інформації з Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40) від 07.02.2023, від 14.02.2023 стало відомо, що ув`язнений ОСОБА_5 відбуває покарання з 07.10.2022 року. Початок терміну відбування покарання з 23.09.2021 року. Кінець терміну 23.09.2025 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.03.2023 у задоволенні вищевказаного подання було відмовлено, оскільки ОСОБА_5 утримується під вартою у Державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)». Початок терміну відбування покарання 23.09.2021, кінець 23.09.2025.

До Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» 10.05.2023 за вих.№36/25/1886-23 відносно ОСОБА_5 скеровано запит про те, чи утримується ОСОБА_5 у цій установі.

Згідно отриманої інформації з Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40) від 26.05.2023 стало відомо, що ув`язнений ОСОБА_5 відбуває покарання з 07.10.2022 року. Початок терміну відбування покарання з 23.09.2021 року. Додатково, Державна установа «Дрогобицька виправна колонія (№40» інформує, що ОСОБА_5 , з 07.10.2022 року по даний час в Дрогобицькій виправній колонії (№40) до оплачуваних робіт не залучався і заробітна плата не нараховувалась.

Отже, ОСОБА_5 з 07.10.2022 по теперішній час перебуває у Державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)», де відбуває покарання у виді позбавлення волі, на підставі вироку Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2022, а тому від виконання покарання у виді штрафу не ухиляється.

Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області за вих.№36/25/2692-23 від 27.06.2023 до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області скеровано матеріали відносно ОСОБА_5 , для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України.

Однак, 13.07.2023 уповноваженим органом з питань пробації отримано відповідь з ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області за вих. № 11823/41/01/09-23 від 10.07.2023 про те, що у наведених фактах відносно ОСОБА_5 , не вбачається наявність кримінального правопорушення, дані матеріали до ЄРДР внесено не було.

Станом на 26.10.2023 уповноважений орган з питань пробації не отримав від засудженого ОСОБА_5 жодного документа про оплату штрафу.

Таким чином, уповноважений представник органу пробації вказує на те, що ОСОБА_5 , підпадає під дію ст. 80 КК України, оскільки з дня набрання чинності вироком, який не виконувався пройшло більше двох років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, який вступив у законну силу.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала з наведених у ньому підстав.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав.

Прокурор проти задоволення подання не заперечив.

Оцінивши доводи учасників процесу, дослідивши подання, матеріали особової справи засудженої та матеріали судового провадження щодо ОСОБА_5 , суд дійшов до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Судом встановлено наступне.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2021 ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень. Вирок набрав законної сили 18.10.2021 року.

Даний вирок перебуває на виконанні у Шевченківському районному відділі філії Державної установи Центр пробації у Львівській області з 13.12.2021.

Засудженому ОСОБА_5 13.12.2021 за вих. №36/25/5973-21 скеровано повідомлення про необхідність сплати штрафу призначеного наведеним вироком Галицького районного суду м. Львова.

До Галицького районного суду м. Львова 13.12.2021 за вих.№36/25/5974-21 відносно ОСОБА_5 було скеровано подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.12.2021 ОСОБА_5 розстрочено виплату штрафу, а саме рівними частинами щомісяця (до останнього числа місяця), починаючи з грудня 2021 року включно по жовтень 2022 року включно платежами у розмірі 3000 гривень, у листопаді 2022 року 1000 гривень.

Засудженому ОСОБА_5 17.02.2022 за вих. №36/25/772-22 скеровано повідомлення про необхідність сплати штрафу та повідомлено про розстрочку виплати штрафу.

Однак, ОСОБА_5 не надав жодної квитанції про сплату штрафу, а тому 22.03.2022 до Галицького районного суду м. Львова скеровано подання, на підставі ч. 4 ст. 26 Кримінально - виконавчого кодексу України, про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2022 у задоволенні вищевказаного подання відмовлено, оскільки ОСОБА_5 утримується під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», що унеможливлює відбуття ним покарання у виді громадських робіт.

До Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» 07.07.2022 за вих.№36/25/2751-22 та 05.10.2022 за вих.№36/25/4203-22 щодо ОСОБА_5 скеровано запит про те, чи утримувався/утримується ОСОБА_5 у даній установі.

З отриманої інформації з Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 27.10.2022 встановлено, що ув`язнений ОСОБА_5 , згідно обліково довідкової картотеки установи, на даний час там не значиться.

До Галицького районного суду м. Львова 07.12.2022 за вих.№36/25/5064-22 відносно ОСОБА_5 було повторно скеровано подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України.

У свою чергу, до Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» 26.12.2022 за вих.№36/25/5328-22 та 07.02.2023 за вих.№36/25/607-23 щодо ОСОБА_5 скеровано запити про те, чи утримувався/утримується він у даній установі.

З отриманої інформації з Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40) від 07.02.2023 та від 14.02.2023 встановлено, що ув`язнений ОСОБА_5 відбуває покарання з 07.10.2022 року. Початок терміну відбування покарання з 23.09.2021 року. Кінець терміну 23.09.2025 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.03.2023 у задоволенні вищевказаного подання відмовлено, оскільки ОСОБА_5 утримується під вартою у Державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)».

До Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» 10.05.2023 за вих.№36/25/1886-23 щодо ОСОБА_5 скеровано запит про те, чи утримується ОСОБА_5 у даній установі.

З отриманої інформації з Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40) від 26.05.2023 встановлено, що ув`язнений ОСОБА_5 відбуває покарання з 07.10.2022 року. Початок терміну відбування покарання з 23.09.2021 року. Додатково, Державна установа «Дрогобицька виправна колонія (№40» інформує, що ОСОБА_5 , з 07.10.2022 року по даний час у Дрогобицькій виправній колонії (№40) до оплачуваних робіт не залучався і заробітна плата йому не нараховувалась.

Також, суду надано довідку про доходи ОСОБА_5 , згідно якої за період з січня по жовтень 2023 року, засуджений доходів не мав (не працевлаштований).

Таким чином, ОСОБА_5 з 07.10.2022 по теперішній час перебуває у Державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)», де відбуває покарання у виді позбавлення волі, на підставі вироку Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2022, отже від виконання покарання у виді штрафу не ухиляється.

Також встановлено, що Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області за вих.№36/25/2692-23 від 27.06.2023 до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області скеровано матеріали відносно ОСОБА_5 , для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України.

13.07.2023 уповноваженим органом з питань пробації отримано відповідь з ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області за вих. № 11823/41/01/09-23 від 10.07.2023 про те, що у наведених фактах відносно ОСОБА_5 не вбачається наявність кримінального правопорушення, дані матеріали до ЄРДР внесено не було.

Станом на 26.10.2023 уповноважений орган з питань пробації не отримав від засудженого ОСОБА_5 жодного документа про оплату штрафу.

Згідно п. 14 ч. 1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 4 ч. 2 цієї ж статті, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Кримінально - виконавчого кодексу України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально - виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

-два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3 та 4 цієї ж статті встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

З наведеного вбачається, що положення ст. 80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

У свою чергу, положення ст. 80 КК України визначають нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Виходячи з наведеного, положення ст. 80 КК України встановлюють те, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Зазначені доводи та мотиви відповідають висновку наведеному у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року (справа №5-324кс15), згідно якого стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Як наведено вище, в ході розгляду подання встановлено, що засуджений із часу набрання вироком законної сили штраф добровільно не сплатив, суд направив вирок для примусового виконання до компетентного органу, до кримінальної відповідальності засуджений за статтею 389 КК не притягувався.

Також встановлено, що з 23.09.2021 (початок строку відбування покарання наведений у повідомленні установи виконання покарань) відбуває покарання у виді позбавлення волі.

З наведеного встановлено, що в ході розгляду подання встановлено відсутність даних про ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком суду від 16.09.2021 року, а відтак відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування положень частини третьої статті 80 КК.

Виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення, оскільки на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2021, а фактів ухилення засудженого від відбування покарання не встановлено.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України,

ухвалив:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя ОСОБА_1