Номер провадження 1-кс/404/4316/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0003587 за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 23.12.2023 року під час огляду місця події по вул. Героїв України, 6/13 в м.Кропивницький, а саме автомобіля ГАЗ 2705222ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , та фактичним володільцем є ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовано тим, що заявлене до арешту майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, відповідає критеріям ч. 2 ст.167 КПК України. Мета звернення збереження речових доказів.

За версією представників сторони обвинувачення збереження речових доказів необхідно для доведення в суді факту таємного викрадення кабелю ТЗАШп 7*4*1,2 довжиною 20 метрів з каналізаційного люку, який належить ПрАТ «Кіровоградобленерго».

Слідчий/прокурор в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Власник і володілець вилученого майна викликався в судове засідання, не з`явився, причини неявки не відомі.

СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню. Предметом доказування є речі та документи, які можуть бути знаряддям вчинення злочину.

23.12.2023 року під час огляду місця події по вул. Героїв України, 6/13 в м. Кропивницький, а саме автомобіля ГАЗ 2705222ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 , працівники поліції відшукали і вилучили речі, перелік яких містяться в протоколі огляду місця події. Вилучене майно оглянуто і постановою слідчого визнано речовим доказом (а.с. 5-7).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання)

У випадку повернення майна заявленого до арешту, є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Дійсно, заявлені до арешту речі є речовими доказами та відповідають вимогам статті 98 КПК України.

Таким чином, на металеву монтировку з загнутим кінцем, пару тряпчаних перчаток чорного кольору з нашаруванням грунту, металеву пилку з полотном для пиляння металу, труборіз «INTERTOOL storm», рюкзак з тканини, піксельного кольору, джинсові чоловічі штани, синього кольору, спортивна чоловіча кофта з капюшоном, темного кольору, спортивну чоловічу куртку чорного кольору, з вставками білого та червоного кольору, матерчату мотузку жовтого кольору довжиною 9 метрів, металевий дріт довжиною 80 сантиметрів, кабель ТЗАШп 7*4*1,2 довжиною 14 метрів 78 сантиметрів, необхідно накласти арешт із забороною відчуження та користування ними.

Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд для прийняття законного та справедливого рішення згідно ст. ст. 94, 132 та ч. 2 ст. 173 КПК України, повинні врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заявлена вимога про накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу суперечить практиці застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Внаслідок накладення арешту, стороння особа (власник/володілець) тривалий невизначений час безпідставно втратить законно здобуте ним право на керування транспортним засобом. У сучасному суспільстві осіб позбавлять можливість вільної комунікації, що призведе до необґрунтованого докладання ними додаткових зусиль. Застосування запропонованого слідчим заходу забезпечення про накладення арешту на авто суперечить загальній засаді кримінального розслідування як: розумність та співмірність.

Слідчий з прокурором звернулись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту, тоді як у цьому кримінальному провадженні відсутня потреба у застосуванні арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Хибні припущення про наявність ризиків і підстав для арешту, оскільки в теперішній час з салону авто безперешкодно можуть бути вилучені будь-які сліди. Власник та володілець сприяють та не створюють перешкод для проведення оглядів, повторних оглядів, процесуальної фіксації у тому числі з залученням будь-яких експертів і спеціалістів.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд ( ч. 1 ст. 237 КПК України)

Обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя, майна, осіб. ( ч. 1 ст. 234 КПК України)

За таких умов, слідчий мав і продовжує мати можливість ефективно організувати досудове розслідування, ретельно оглянути з використанням відеозапису, провести огляд, обшук, слідчий експеримент та експертизи без накладення арешту, без заборони користування та розпорядження у тому числі.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.

Ініціатор клопотання не подав доказів реальності ризику чи спроб приховування, пошкодження, зникнення, втрати вилученого автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Автомобіль має унікальний він код, тому навіть рухоме майно безперешкодно можна знайти та ідентифікувати. У власника та володільця відсутня потреба перетворити, змінити майно, оскільки демонтаж і заміна номерних вузлів та агрегатів знецінить та унеможливить експлуатацію на дорогах самого транспортного засобу. За таких умов відсутній ризик відчуження. Фактична поведінка власника та володільця переконує в сприянні проведенню досудового розслідування. Не надано доказів перешкоджання під час проведення досудового розслідуванні. Першочергові слідчі дії проведені, майно оглянуто, покази відібрано. Існує можливість доступу для проведення повторних оглядів, слідчих експериментів та експертиз.

За таких умов, речовий доказ достатньо повторно ретельно оглянути з використанням аудіо та відеозапису. Арешт, заборона користування та розпорядження є вочевидь надмірним видом заходу забезпечення, неприйнятним і таким, що задоволенню не підлягає. Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Слідчий з прокурором не надав достатніх даних, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» суд підкреслив, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

З огляду на вказане констатую, що накладення арешту порушить принцип співрозмірності, негативно позначиться на майнових правах власника / володільця. (ст. 6 Конвенції).

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Заявлений вид забезпечення суперечить ч. 8 ст. 170 КПК України, оскільки не забезпечить виконання завдань цього кримінального провадження. Слідчий не довів мету, для досягнення якої мети вилучався транспортний засіб ГАЗ 2705222ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 . Наслідком цього стало непропорційне втручання в особисте і сімейне життя власника та володільця транспортного засобу. До клопотання слідчий не подав доказів взаємного зв`язку між розслідуваною подією та вилученою машиною. Припущення слідчого про необхідність вилучення та арешту авто, доказами не підтверджуються.

Переконаний у безпідставності вимог заявленого клопотання, надуманості підстав для застосування заходу забезпечення. За таких умов, слідчий порушив розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України). Вказаний недолік є безумовною підставою для відмови у задоволенні поданого слідчим клопотання в частині накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

З урахуванням викладеного і керуючись ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження та користування на:

- металеву монтировку з загнутим кінцем,

- металеву монтировку з загнутим кінцем,

- пару тряпчаних печаток чорного кольору з нашаруванням грунту,

- металеву пилку з полотном для пиляння металу, труборіз «INTERTOOL storm»,

- рюкзак з тканини, піксельного кольору,

- джинсові чоловічі штани, синього кольору,

- спортивну чоловічу кофту з капюшоном, темного кольору,

- спортивну чоловічу куртку чорного кольору, з вставками білого та червоного кольору,

- матерчату мотузку жовтого кольору довжиною 9 метрів,

- металевий дріт довжиною 80 сантиметрів, кабель ТЗАШп 7*4*1,2 довжиною 14 метрів 78 сантиметрів, власником яких є ОСОБА_6 .

Відмовити в частині накладення арешту на автомобіль ГАЗ 2705222ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), білого кольору, 2003 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на автомобіль ГАЗ 2705222ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником яких є ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1