У Х В А Л А

24 листопада 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2023 року за № 0000748, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в обґрунтування якого останній зазначив, що 18 листопада 2023 року, близько 13 год 30 хв, невстановлена особа чоловічої статі, перебуваючи біля ресторану «McDonalds», що в м. Полтава, вул. Європейська, 187-А, виражаючись нецензурною лексикою, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, нанесла один удар в обличчя ОСОБА_4 , після чого розпочав рух автомобілем «Hyundai», д. н. з. НОМЕР_1 , внаслідок чого пошкодив мобільний телефон належний ОСОБА_4 та умисно спричинив тілесні ушкодження останньому. Вчинивши зазначене, невстановлена особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникла. Відповідно до довідки № 15153 від 18 листопада 2023 року, виданої КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги травмпункт ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у виді забою лівої виличної ділянки грудної клітини та правого колінного суглобу.

В ході досудового розслідування встановлено, що тілесні ушкодження завдані ОСОБА_4 спричинені, в тому числі, із застосуванням джерела підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу «Hyundai», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 .

Відповідно до наявної інформації, а саме бази «Інформаційно-комунікаційна система інформаційний портал Національної поліції України» транспортний засіб за базами пошуку «Автотранспорт», автомобіль марки «HYUNDAI PALISADE», 2020 року випуску, чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; № кузова: НОМЕР_2 ; № двигуна: НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 .

Сторона кримінального провадження вказує, що в органу досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вищезгадане майно, оскільки автомобіль «HYUNDAI PALISADE», д. н. з. НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення і може бути використаний під час досудового розслідування для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання можливості його пошкодження, перетворення або відчуження та для проведення огляду на наявність пошкоджень, проведення експертних досліджень, зокрема судової-трасологічної експертизи та проведення слідчих експериментів. Не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити, з мотивів викладених у ньому.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов такого висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані на обґрунтування наведених в ньому мотивів, вважає, що факт вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться у клопотання підтверджується доданими до нього доказами, а тому приходить до висновку, що вищезгадане майно характеризується ознаками, визначеними ст. 98 КПК України, а тому є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

З урахуванням вищевказаного та з метою забезпечення збереження речових доказів у цьому кримінальному провадженні та проведення відповідних слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та його необхідно задовольнити, оскільки вбачається наявність достатніх підстав вважати, що збереження цього майна має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167 - 169, 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «HYUNDAI PALISADE», 2020 року випуску, чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; № кузова: НОМЕР_2 ; № двигуна: НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту в установленому законом порядку.

Місцем зберігання вказаного транспортного засобу визначити майданчик тимчасового зберігання автомобілів, що в с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2-В.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_7