Справа № 362/6889/23
Провадження № 1-кс/362/1031/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,.дослідивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на забезпечення дотримання прав підозрюваного, шляхом забезпечення можливістю лікаря ОСОБА_4 безперешкодно відвідувати підозрюваного,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся адвокат ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , зі скаргою в інтересах ОСОБА_3 , в якій адвокат зазначає, що підозрюваний перебуває в Ізоляторі тимчасового тримання №7 ГУНП в Київській області та потребує лікування, а тому останній просить: Надати дозвіл лікарю КНП «ЦПМСД» БІЛОГОРОДСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ОСОБА_4 на відвідування ОСОБА_3 в Ізоляторі тимчасового тримання № 7 ГУНП в Київській області, забезпечивши безперешкодний доступ.

В обґрунтування скарги захисник посилається на ч. 1 ст. 206 КПК України, а саме на порушення прав його підзахисного, таких як право на життя та здоров`я, оскільки сторона обвинувачення грубо нехтує здоров`ям ОСОБА_3 та не надає згоду останньому відвідати лікаря ортопед-травмотолога, хоча згідно п. 2.6 Правил утримання затриманих особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря.

Статтею 206 КПК України передбачені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини в разі незаконного позбавлення свободи та застосування до неї насильства під час затримання чи тривання під вартою.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» від 10.02.2012 № 239/5/104, із змінами, вказаний Порядок визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

За положеннями п.2.3 розділу ІІ зазначеного Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини.

За правилами п.2.6 розділу ІІ зазначеного Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів.

Відповідно до пунктів 2.7-2.8 розділу ІІ зазначеного Порядку у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

З огляду на зазначене, організація медичного огляду осіб, узятих під варту відноситься до компетенції медичної частини СІЗО та керівництва СІЗО, а не суду.

Таким чином, вказана скарга виходить за межі правових положень ст. 206 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У відповідності із ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 206, 304 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1