Справа № 930/2509/20
Провадження №11-кп/801/952/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9

представника цивільного відповідача ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД"

- адвоката ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000503 від 16.11.2018,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах цивільного відповідача ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД" на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, працюючого водієм ТОВ "Вінницяагропроектбуд", з середньою освятою, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого,

-визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1 п. 1, 2 КК України покладено на засудженого наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в загальній сумі 18743 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок три) гривні стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави (отримувач коштів ГУК у Вінницькій області/м. Немирів/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002796; код класифікації доходів бюджету: 24060300).

Арешт накладений ухвалою суду від 19.11.2018 на речові докази - скасовано.

Вирішено долю речових доказів, вказаних в постанові слідчого від 16.11.2018, наступним чином:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «300 D», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , та зберігається на території ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: вул. Гімназійна, 32, м. Немирів Вінницької області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_11 .

- автомобіль марки «ГАЗ» моделі «5201», д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , який належить ТОВ «ВІКТАН», та зберігається на території ТОВ «ВінницяАгробудпроект» за адресою: с. Зарудинці Немирівського району Вінницької області після набрання вироком законної сили повернути ТОВ «ВінницяАгробудпроект».

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (21036, м. Вінниця вул. Хмельницьке шосе,82 офіс 538) на користь ОСОБА_12 , зареєстрованого АДРЕСА_2 - 200 000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (21036, м. Вінниця вул. Хмельницьке шосе,82 офіс 538) на користь ОСОБА_13 , зареєстрованої АДРЕСА_3 - 200 000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (21036, м. Вінниця вул. Хмельницьке шосе,82 офіс 538) на користь ОСОБА_15 , зареєстрованої АДРЕСА_2 - 200 000 гривень моральної шкоди.

В решті задоволення позовних вимог відмовлено.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_7 , 15.11.2018 року близько 18 години 30 хвилин, поблизу с. Зарудинці Немирівського району Вінницької області, керуючи автомобілем «ГАЗ 5201», державний номерний знак НОМЕР_3 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, виїжджаючи з поля на автодорогу сполученням «Стрий- Кропивницький-Знам`янка», не надав дорогу автомобілю «MERCEDES BENZ 300D», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_16 , що рухався по головній дорозі у смузі руху в напрямку м. Вінниця, внаслідок чого сталось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» - ОСОБА_17 доставлений із тілесними ушкодженнями до Немирівської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 136 від 20.12.2018 ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в лобно-скроневій ділянці голови справа, в області правої щоки, верхньої повіки правого ока, спинки носа, правого плеча, правої гомілки, правого передпліччя, синців та крововиливу по задній поверхні середньої третини правого передпліччя, закритого поперекового перелому правої ліктьової кістки з зміщенням уламків, закритого перелому 4,5 ребер справа по задньо-підпахвиній лінії з крововиливом під пристінкову плевру; закритої черепно-мозкової травми з тривалим коматозним станом, крововиливу на внутрішні поверхні м`яких тканин голови в потилично-скроневій ділянці з поширенням на тім`яну ділянку справа, обширного субарахноїдального крововиливу правої півкулі в потиличній, тім`яній, скроневій та лобній долях з поширенням на основу головного мозку, забою головного мозку в лобній долі справа зі стисненням речовини головного мозку. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), мають ознаки прижиттєвого утворення та могли виникнути 15.11.2018 під час дорожньо-транспортної пригоди. Ушкодження у вигляді садн та синців мають ознаки легких тілесних ушкоджень; закритий перелом 4,5 ребер справа - мають ознаки середніх тілесних ушкоджень; закрита черепно-мозкова травма з тривалим коматозним станом з обширним масивним крововиливом в правій півкулі, забоєм головного мозку важкого ступеня, забоєм та розміщенням речовини головного мозку в лобній долі справа зі стисненням речовини головного мозку мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Смерть ОСОБА_17 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з тривалим коматозним станом з обширним масивним субарахноїдальним крововиливом в правій півкулі, забоєм головного мозку важкого ступеня, забоєм та розміщенням речовини головного мозку в лобній долі справа зі стисненням речовини головного мозку, які ускладнились набряком речовини головного мозку з вклиненням в стовбур головного мозку в потиличний отвір, набряком мозкових оболонок, легень, двосторонньою гіпостатичною бронхопневмонією, дана травма стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 800 від 22.12.2018 на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «MERCEDES BENZ 300D», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля MERCEDES BENZ 300D», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.

Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 800 від 22.12.2018 на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ГАЗ 5201», державний номерний знак НОМЕР_3 , знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані, через несправності, які виникли в процесі ДТП. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля «ГАЗ 5201», державний номерний знак НОМЕР_3 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи№№11735/15260 від 28.09.2020 в момент первинного контакту автомобіль «MERCEDES BENZ 300D» правою передньою частиною (правою частиною переднього бамперу, правою блок-фарою та правою частиною капоту) взаємодіяв з тягово-зчіпним пристроєм та лівою задньою частиною автомобіля «ГАЗ 5201». У момент первинного контакту повздовжні осі автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» та автомобіля «ГАЗ 5201» знаходились відносно одна одної під кутом, величина якого складала близькою0. У даному випадку мало місце перехресне блокуюче зіткнення автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» з автомобілем «ГАЗ 5201». При цьому, в момент первинного контакту автомобіль «ГАЗ 5201» був обернутий лівою задньою частиною рами до передньої правої частини кузова автомобіля «MERCEDES BENZ 300D».

Місце зіткнення автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» та автомобіля «ГАЗ 5201» знаходилося перед утворенням осипу скла, пластика та уламків від фар, тобто на відстані не більше 9,0 м. від краю перехрестя по напрямку руху автомобіля «MERCEDES BENZ 300D».

Показання водія автомобіля «ГАЗ 5201» ОСОБА_7 та пасажира автомобіля «ГАЗ 5201» ОСОБА_18 про положення місця зіткнення, а відповідно і відносно механізму виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, є з технічної точки зору неспроможними.

Показання водія автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» ОСОБА_16 про положення місця зіткнення автомобілів «MERCEDES BENZ 300D» та «ГАЗ 5201» є з технічної точки зору спроможними.

У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ГАЗ 5201» ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ГАЗ 5201» ОСОБА_7 сам своїми діями створив небезпечну ситуацію для себе та небезпеку для руху водію автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» ОСОБА_16 . Технічна можливість попередити зіткнення транспортних засобів, зі сторони водія автомобіля «ГАЗ 5201» ОСОБА_7 , визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «ГАЗ 5201» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» ОСОБА_16 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.2, 12.3, 12.6 (г) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. У даному випадку небезпека для подальшого руху водію автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» ОСОБА_16 виникає з моменту виїзду автомобіля «ГАЗ 5201» у ліву смугу проїзної частини по напрямку руху до м. Гайсин. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» ОСОБА_16 не мав технічної можливості попередити виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з моменту виникнення небезпеки шляхом виконання вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.6 (ґ) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України та в діях водія автомобіля «MERCEDES BENZ 300D» ОСОБА_16 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає».

Порушення ОСОБА_7 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_17 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах цивільного відповідача ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД" не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині вирішення цивільного позову та ухвалити новий вирок, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в порядку ст.128 КПК України. Судові витрати стягнути з позивачів.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що вирок суду прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Вважає, що позивачами до суду першої інстанції не було надано жодних доказів того, що у них погіршився стан здоров`я, на підтвердження розміру моральної шкоди ними не було надано доказів стосовно розміру їхніх фізичних, душевних, психічних страждань тощо, їх тривалості, можливості відновлення. Також розмір моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. для колишньої дружини ОСОБА_14 визначено судом нарівні з батьками загиблого в ДТП ОСОБА_17 являється не пропорційним, безпідставним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_14 із загиблим перебувала у шлюбних стосунках протягом одного року, спільних дітей із ним не мала, а в невдовзі після загибелі чоловіка знову вийшла заміж.

Разом з цим було звернуто увагу суду першої інстанції на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивачі в ході судового розгляду заявили, що не мають до обвинуваченого будь-яких претензій, в тому числі і майнового характеру. Вважає, що в даному випадку саме обвинувачений є належним відповідачем. В позовній заяві та оскаржуваному вироці відсутні відомості про залучення позивачами ПрАТ «Страхова Група «ТАС» до розгляду справи, як співвідповідача. Не було повідомлено Товариство або його представника про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось 04.07.2023 року, що являється грубим порушенням норм процесуального права.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах цивільного відповідача ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД" апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у скарзі доводи.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - без змін, при цьому надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, а вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 залишити без змін, посилаючись на те, що як у цивільному позові, так і у вироку суду належним чином обґрунтовано в чому саме полягає завдана потерпілим моральна шкода та її розмір. Вважає, що заперечення представника відповідача зводяться до безпідставності доводів апеляційної скарги та неправильного розуміння відповідачем норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Прокурор ОСОБА_6 також просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду - без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги представника товариства - адвоката ОСОБА_10 .

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД"- адвоката ОСОБА_10 , а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Даний висновок суду в апеляційній скарзі не заперечується, а тому перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з наведеними в апеляційній скарзі доводами представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_10 про те, що при вирішенні цивільного позову судом першої інстанції було допущені порушення кримінального процесуального закону, неповнота судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, суд вийшов за межі розумності, виваженості та справедливості, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, задовольняючи частково цивільний позов ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи в загальному розмірі 644 676 грн. та витрат понесених на правову допомогу, суд першої інстанції встановив та виходив з наступного.

Так, цивільний позов ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які є батьками загиблого ОСОБА_17 , а також ОСОБА_14 , яка була його дружиною мотивований тим, вони оцінюють цивільний позов в 644 676 грн., оскільки довготривалий час переносять моральні страждання і переживання, які продовжують тривати і ніколи не закінчаться через загибель рідної людини та пов`язані з істотними, вимушеними змінами у їх життєвих стосунках, часу та зусиль і можливо хоч частково відновиться стан їх психологічного здоров`я.

На цивільний позов відповідачем ТОВ "Вінницяагропроектбуд" було подано відзив, в якому просять у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, судові витрати залишити за позивачами, оскільки позивачі в позовній заяві посилаються лише на свої переживання та смуток, який нічим не підтверджений.

Відповідно до ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом , механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

«Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що в результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 було завдано шкоди, у зв`язку з чим у них виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД", у розмірі та з підстав викладених в позовній заяві.

Встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. (далі - Закон №1961-IV).

Згідно пункту 21.1. статті 21 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування».

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ГАЗ 5201» державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у АТ "СГ "ТАС", відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/7433052.

Пунктом 1.3. статті 1 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП, визначено, що: «Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу».

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Керуючись вищевказаними положеннями Закону №1961-IV, представник позивачів, 24.06.2020 року повідомив Страховика про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування.

Станом на день постановлення вироку, рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування Страховиком не прийнято. Проте, на думку позивачів, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, яку має здійснити Страховик у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є недостатнім для повного відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, а тому позивачами було прийнято рішення про стягнення решти суми моральної шкоди з відповідальної особи.

Верховний Суд України в п.3 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 (далі - Постанова № 4) визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.8 постанови від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілим було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу загиблого.

Отже, з вищевикладеного випливає, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166,1187 ЦК України, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди.

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, а також замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

У даній справі судом встановлено, що ДТП, внаслідок якої позивачам завдано шкоди, сталася за участю автомобіля «ГАЗ 5201» державний номерний знак НОМЕР_3 , який на час ДТП перебував у володінні ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД".

Тому суд першої інстанції, висновки якого знайшли своє відображення в ході апеляційного розгляду, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) або на підставі завдання, особи, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець або замовник.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця чи замовника, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року справа №6-108цс 13 та постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №357/12491/18).

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України: «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

«Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю» (ч.2 ст. 1168 ЦКУ).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділові репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважав, що внаслідок загибелі ОСОБА_17 , позивачі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , втратили сина який був їх опорою в житті та надією на допомогу в старості, а ОСОБА_14 втратила чоловіка, і незважаючи на те, що пройшов вже час, вони так і не змирився що його вже немає. Внаслідок чого погіршився стан їх здоров`я. Все це призводить до великих страждань, які не закінчяться ніколи, оскільки життєві ситуації, які трапляються в житті кожного, так чи інакше пов`язані із потребою присутності рідних та близьких людей.

Отже, з урахуванням викладеного, глибини вже перенесених позивачами моральних страждань та тих нескінченних страждань, що будуть переслідувати позивачів довготривалий час, перенесених ними моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчяться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у їх життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан їх психологічного здоров`я, величину моральної шкоди позивачі оцінюють у 644 676,00 гривень.

Частково задовольняючи в цій частині позовні вимоги, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що з урахуванням частки моральної шкоди, яка підлягала відшкодуванню за рахунок АТ "СГ "ТАС" (44 676,00 грн.), решта суми моральної шкоди завданої позивачам внаслідок смерті ОСОБА_17 в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, становить 600 000 (шістсот тисяч) гривень, а саме: по 200 000 (двісті тисяч) гривень на користь кожного цивільного позивача.

Таким чином, суд розглядаючи цивільний позов прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки цивільними позивачами та їх представником доведена та обґрунтована завдана позивачам моральна шкода, внаслідок загибелі потерпілого ОСОБА_17 . Позивачами доведено, що останні зазнали непоправних душевних страждань внаслідок загибелі рідної людини. Суд враховував, те, що батьки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 втратили сина, а ОСОБА_14 - чоловіка, суд також врахував глибину моральних страждань цивільних позивачів, оскільки рідну людину вони повернути не можуть. Заявлений цивільними позивачами розмір відшкодування моральної шкоди є розумним і справедливим.

Колегія суддів також погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильний та обґрунтований, відповідає встановленим обставинам кримінального правопорушення та розміру моральних переживань і страждань потерпілих, у зв`язку із заподіянням смерті рідній людині внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил дорожнього руху, який згідно наказу від 27.08.2018 був прийнятий ТОВ"ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД"на посаду водія бензовоза з 28.08.2018 та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом марки «ГАЗ 5201» д.н.з. НОМЕР_3 , що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у законному володінні ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД", Цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією вказаного транспортного засобу відповідно до договору обов`язкового страхування № АМ 74333052 чинного на час ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС».

З пояснень наданих представником потерпілих встановлено, що станом на день постановлення вироку судом першої інстанції, АТ «СГ «ТАС» свій обов`язок в частині виплати страхового відшкодування виконала.

За таких обставин з урахуванням положення ст.1172 ЦК України неспроможними є доводи апеляційної скарги, що позов про стягнення моральної шкоди подано саме до Товариства, а не до обвинуваченого, який перебував у трудових відносинах з відповідачем та Страхової.

Також не знайшли свого відображення в ході апеляційного розгляду доводи представника відповідача щодо неправильного оцінення судом першої інстанції стягнутого на користь потерпілих розміру моральної шкоди виходячи з наступного.

Згідно з ч.3, ч.4 статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду.

Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняні до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), вiд 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Отже, розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Встановлено, що позивачам завдана значна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою рідної людини (сина та чоловіка), з яким вони мали тісний соціально-моральний зв`язок, порушено їхній нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту.

Також сам факт загибелі ОСОБА_17 під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи, що згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своїй постанові від 02.11.2020 справа № 133/1238/17(провадження № 61-19345св19).

Не заслуговують на увагу апеляційного суду доводи представника відповідача щодо особистого життя на даний час дружини загиблого - ОСОБА_15 , оскільки даний факт не підтверджено жодними доказами та не мають значення для об`єктивного вирішення справи.

Окрім того, не є спроможними доводи апеляційної скарги щодо грубого порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме відсутність представника відповідача в судовому засіданні 04.07.2023 під час судових дебатів, у зв`язку з неповідомленням його чи безпосередньо товариство про вказане судове засідання, виходячи з наступного.

Так, у томі 2 а.к.п.93 знаходиться розписка суду першої інстанції про призначення судового розгляду на 10:00 годину 04.07.2023 року, на якій наявні підписи обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_6 та самого представника цивільного відповідача-адвоката ОСОБА_10 . Також як зі змісту оскаржуваного судового рішення, так і з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на цивільний позов потерпілих відповідачем ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД" було подано відзив, який при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано при розгляді цивільного позову. Крім того, з журналів судового засідання вбачається, що представник відповідача адвокат ОСОБА_10 був присутнім при розгляді даного кримінального провадження в попередніх судових засіданнях, надавав свої пояснення та висловлював думку щодо обставин та наслідків розгляду цивільного позову потерпілих.

Встановлено, що суд першої інстанції 04.07.2023 при продовженні розгляду вказаного провадження заслуховував думку учасників судового провадження щодо можливості проведення судового засідання за відсутності представника відповідача, який за викликом в судове засідання не прибув, та обґрунтовано вирішив питання про проведення вказаного судового засідання у його відсутність.

У відповідності до положення ч. 2 ст. 326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом цивільний відповідач, який не є обвинуваченим, або його представник, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за відсутності зазначених осіб з`ясувати обставини, що стосуються цивільного позову, вирішує питання про проведення судового розгляду без них або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на цивільного відповідача в порядку, передбаченому главою 12 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням доводів та обставин наведених вище, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що належним цивільним відповідачем у вказаному провадженні є ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД", а також частково задовольняючи позовні вимоги потерпілих в частині стягнення з товариства моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного та цілком обґрунтованого висновку про їх стягнення в розмірі 200 000 грн. на кожного потерпілого. З таким висновком суду першої інстанції також повністю погоджується і колегія суддів апеляційного суду. А тому доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача є непереконливими та не спростовують мотиви та висновків місцевого суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 424, 426, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах цивільного відповідача ТОВ "ВІННИЦЯАГРОПРОЕКТБУД" - залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4