Дата документу 26.12.2023 Справа № 334/8016/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/8016/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/964/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, громадянина України, який має неповну середню освіту, є особою з інвалідністю 3 групи, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

22 вересня 2009 року Мелітопольським районним судом Запорізькій області за ч.4 cт. 187 КК України до позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців;

31 жовтня 2018 року Токмацьким районним судом Запорізькій області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, з іспитовим строком 2 роки. В строк відбування покарання зараховано строк попереднього увезення з 17 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року включно, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з урахуванням 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Звільнений з-під варти у залі суду;

31 липня 2019 року Мелітопольським районним судом Запорізькій області за ч.2 cт.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання з вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Маневицька виправна колонія №42».

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 квітня 2023 року, яким ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, визначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

В строк покарання за цим вироком, відповідно до положень ст.72 КК України, зараховано строк відбутого ОСОБА_6 покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року.

Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання попереднє ув`язнення в період з 17 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, відповідно до вимог ст.72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з моменту його фактичного затримання з 11 серпня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу учасниками судового провадження не заявлено, оскільки ОСОБА_6 вже відбуває покарання.

Арешт накладений на металевий ключ до циліндрового замку, на мікрофон марки «МХL 770», поп-фільтр для мікрофону «АОКЕО», пантограф до мікрофону, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2021 року - скасовано.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити і призначити обвинуваченому менше покарання з урахуванням ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 день.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що незаконність оскаржуваного вироку полягає в тому, що суд першої інстанції, порушивши ст.71 КК України, при складанні вироків призначив більше покарання, ніж просив сам ОСОБА_6 , який зазначив, що кожний місяць покарання зараз має для нього значення, просив врахувати те, що він є особою з інвалідністю 3 групи, і просив проявити до нього гуманність.

Згідно з вироком суду, 03 серпня 2021 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження у зв`язку з їх розшуком, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки викрали підсилювач звуку марки «Амфітон-у-002», вартість якого становить 866 грн 67 коп., мікрофон марки «MXL 770», вартість якого становить 2 864 грн 40 коп.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 разом зі спільниками, покинули місце скоєного кримінального правопорушення, тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 3731 грн 07 коп., довівши свій злочинний умисел до кінця.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю 3 групи, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але на мінімальний строк.

Також, враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин до відбуття ним покарання за попереднім вирком щодо нього - Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року, остаточне покарання суд вірно призначив обвинуваченому за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного за оскаржуваним вироком покарання невідбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Обставини, на які посилається захисник, були враховані судом при призначенні покарання та стали підставою для призначення ОСОБА_6 мінімального покарання за вчинення нового злочину, а також майже мінімально можливого остаточного покарання - за сукупністю вироків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, в т.ч. аналогічних злочинів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 квітня 2023 року, яким ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4