КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 20 грудня 2023 року, апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Саки АР Крим, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого директором КНП «Консультаційно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України,-

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 днів, тобто до 25 січня 2023 року включно. Одночасно визначено розмір застави у вигляді 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 684 000 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Зокрема, захисник просила скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання, визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить214 720 грн., або змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт із забороною покидати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22 год. до 06 год. наступного дня.

Прокурор просив скасувати ухвалу в частині визначення розміру застави, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, з подальшим його утриманням у Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Захисник вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через істотні порушення вимог матеріального та процесуального права та неповнотою судового розгляду.

На думку апелянта, підозра необгрунтованна, оскільки не відповідає фактичним обставинам.

На думку захисника, ОСОБА_9 діяв під контролем СБУ, що свідчить про провокацію з боку правоохоронних органів, вказане підтверджується проведеними обшуками, в тому числі і у інших підозрюваних, у той самий день коли він перетнув кордон.

Також, зібрані докази, не вказують на те, що ОСОБА_6 причетний до злочину, оскільки долучені до клопотання додатки не свідчать про зв`язок ОСОБА_6 із ОСОБА_10 та іншими особами.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявна постанова про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , проте відсутній висновок експертів про недостовірність медичних документів.

Крім того, ризики передбачені ст. 177 КПК України недоведені, оскільки ОСОБА_6 не має можливості перетнути кордон у зв`язку із покладенням на нього обов`язку щодо здачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, всі інші ризики є припущеннями органу досудового розслідування.

Зауважує, що визначений розмір застави є непомірною для підозрюваного.

Захисник зазначає про характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має місце проживання та реєстрації у м. Києві, міцні соціальні зв`язки, одружений, позитивно характеризується, на його утриманні неповнолітня дитина.

Прокурор зазначає, що у клопотанні слідчий просив не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 з огляду на кримінальне правопорушення в якому він підозрюється та на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також ризики, які зазначені у клопотанні слідчого, які в подальшому встановлено у судовому засіданні.

Так, в клопотанні слідчого зазначено і в ході судового засідання наголошено прокурором із посиланням на матеріали кримінального провадження, що підозрюваний ОСОБА_6 є організатором вчинення вказаних кримінальних правопорушень і у випадку не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або визначення йому розміру застави, він матиме можливість, переховуватись від органу досудового розслідування та суду за кордоном, оскільки він документований паспортом громадянина України та закордонним паспортом, має посвідчення про інвалідність, тому не підпадає під обмеження вимог пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації на період дії правового режиму воєнного стану, який заборонив виїзд за межі України громадян України чоловічої статі.

Крім того, ОСОБА_6 виключено з військового обліку та він перетинав державний кордон України 14.08.2022 та 12.08.2023 у напрямку «Виїзд» на підставі п.2 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також, застосування до ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів чи визначення йому застави, продовжить існування ризиків, а саме переховування його від органу досудового розслідування та суду, з огляду на те, що кримінальні правопорушення, як ОСОБА_6 , так і іншими учасниками вчинені в умовах суворої конспірації, тому маючи можливість безперешкодного виїзду за кордон ухилившись від органу досудового розслідування матиме можливість, за допомогою використання методів шифрувального Інтернет зв`язку з використанням месенджерів, які унеможливлюють документування злочинної діяльності, використовуючи своє службове становище та пов`язані з ним соціальні зв`язки зможе узгоджувати шляхи ухилення від кримінальної відповідальності з іншими учасниками перебуваючи як на території України так і за її межами.

Крім того, прокурор зазначає про існування ризику знищення, приховання або спотворення документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зазначений ризик обґрунтовується тим, що на цей час в ході розслідування кримінального провадження не встановлено і не вилучено всіх документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

Наголошує на тому, що ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, може самостійно або через підлеглих йому працівників КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва, або інших осіб знищити, приховати вказані документи, створити штучні докази та підбурити осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

В обґрунтування наведених доводів, вказує на те, що органом досудового розслідування неодноразово скеровано запити до КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва та ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем попередньої роботи підозрюваного, однак відповідей та необхідної для органу досудового розслідування інформації не отримано.

Також, існує ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, діяв спільно з іншими особами, з якими він не перебуваючи під вартою чи перебуваючи на заставі, зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків, яких вже допитано у кримінальному провадженні з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.

Крім того, у зв`язку із тим, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , мали триваючий характер та наразі встановлюються свідки вчинення кримінальних правопорушень, відтак є підстави вважати, що підозрюваний в подальшому знаючи про таких осіб, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб з урахування обійманні ним посади незаконно впливати на них.

Серед іншого, тривалий період роботи ОСОБА_6 в КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва та ІНФОРМАЦІЯ_3 свідчить про його тісні та міцні зв`язки з керівниками органів влади, а також іншими особами, тому у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може використовувати їх для впливу на свідків, а також з метою уникнення кримінального покарання іншим чином. ОСОБА_6 на даний час займає посаду директора КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва та має безпосередній вплив на більшість свідків, а також інших підозрюваних, які перебувають у нього в підпорядкуванні.

Звертає увагу, що на розгляді у суді першої інстанції перебуває кримінальне провадження №000000448 від 03.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

15 грудня 2023 року на адресу суд надійшли письмові заперечення захисника ОСОБА_5 на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили її задовольнити, та заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та підтримав апеляційну скаргу подану стороною обвинувачення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу захисникаслід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управління СБ України здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 лютого 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000170, за підозрою у тому числі ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою Першого заступника Генерального прокурора від 19.10.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 20.02.2023 продовжено до трьох місяців, тобто до 30.11.2023.

23 жовтня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

25 жовтня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 30 листопада 2023 року.

17 листопада 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року строк досудового розслідування продовжено до 29 лютого 2024 року.

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_6 продовжено раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави у вигляді 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 684 000 гривень.

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в частині визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим.

Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо продовження дії запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час застосування та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Однак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду в частині визначення розміру застави є незаконною, необґрунтованою і не вмотивованою, відтак підлягає скасуванню, а клопотання слідчого підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, слідчий суддя під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного встановив достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Також, слідчий суддя в ході розгляду вказаного клопотання дійшов висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності збереження застосованого стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки в рамках кримінального провадження необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Поряд із цим, слідчий суддя клопотання слідчого задовольнив частково, продовжив підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою та визначив заставу у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень.

Однак, як зазначила сторона обвинувачення, у клопотанні, яке підтримав у судовому засіданні прокурор, слідчий просив не визначати підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, з огляду на кримінальне правопорушення в якому він підозрюється та на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також ризики, які доведені прокурором та встановлені судом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Поряд із цим, положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-1, 258-258-5, 260, 261, 437 -442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Однак, слідчим суддею незважаючи на те, що встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 досліджено долучені до вказаного клопотання матеріали кримінального провадження, що його обґрунтовують, а також встановлення ризиків переховування від органу досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, можливість продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, зроблено висновок, що підозрюваному ОСОБА_6 слід визначити розмір застави в розмірі 2 684 000 грн.

При цьому у своєму рішенні слідчим суддею не наведено мотивів прийнятого рішення про необхідність визначення ОСОБА_6 застави зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також не вказано чому саме вказані доводи прокурора, не взято до уваги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно ч. 2 цієї статті законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Частиною 3 цієї статті визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи викладене, слідчим суддею при винесенні вказаного рішення не взято до уваги характер кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , зокрема того, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, тому має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей та інтересів суспільства.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що визначення слідчим суддею ОСОБА_6 розміру застави не забезпечить усунення встановлених ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, а тому відповідно вимог ст. ст. 197, 199 КПК України підозрюваному необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Доводи захисника, щодо характеризуючих даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має місце проживання та реєстрації у м. Києві, міцні соціальні зв`язки, одружений, позитивно характеризується, на його утриманні неповнолітня дитина, не можуть бути безумовними підставами для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого, та продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у межах строку досудового розслідування. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 ,- задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 .

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/43532/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадженя № 11сс/824/7759/2023 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України