1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9109/23 1-кс/335/2533/2023
23 вересня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Красноградського району Харківської області, освіти середньої спеціальної, неодруженого, такого, що дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, такого, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)29.03.2018 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років одного місяця позбавлення волі;
2)27.11.2019 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі (звільнився 13.04.2023 по відбуттю покарання)
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
23.09.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без права звільнення під заставу.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що 08 вересня 2023 року, приблизно о 00 годині 01 хвилині, ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості біля підземного та пішохідного переходу, який розташовано на перехресті вулиці В`ячеслава Зайцева та проспекту Соборного у м. Запоріжжя, діючи умисно, з раптово виниклим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, від якого останній впав на асфальтне покриття. Після чого, ОСОБА_4 відійшов на деяку відстань від потерпілого.
Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 знову підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та наніс другий удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, від якого останній впав та вдарившись головою об асфальтоване покриття, втратив свідомість.
В подальшому, ОСОБА_4 покинув місце злочину, а потерпілого було госпіталізовано до КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, з діагнозом: ТЧМТ, забій головного мозку тяжкого ступеню, масивний САК, Гостра епідуральна гематома в лівій скроневій ділянці, гостра субдуральна гематома на правій лобно-скронево-тім`яної ділянці, геморагічне вогнище забою правої частки головного мозку, геморагічне вогнище забою на рівні базальних ядер справа, набряк головного мозку та забої м`яких тканин лобної ділянки та обличчя. який 19.09.2023 року, від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Не оспорюючи свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозрюваний зазначив, що намірів ухилятись від досудового розслідуваннях чи іншим чином йому перешкоджати, а також вчиняти нові правопорушення, не має. Пояснив, що, звільнившись після відбуття покарання за попереднім вироком він почав проживати у м. Запоріжжя як внутрішньо переміщена особа разом із своєю сім`єю - матір`ю та молодшим братом і сестрою. Має неофіційний заробіток, що досягає не менше 20 тис. грн. на місяць. Допомагає матері, яка має інвалідність, через яку їй важко пересуватись. З часу, коли сталася подія, покладена в основу обвинувачення, він не вчиняв дій щодо ухилення від досудового розслідування, продовжував працювати, нових правопорушень не вчиняв. Коли дізнався про смерть потерпілого, почав співпрацю з органом досудового розслідування.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку свого підзахисного. Посилаючись на повідомлені підозрюваним обставини життя, захисник вважав за можливе і доцільне обмежитись нічним домашнім арештом, оскільки названі стороною обвинувачення ризики не доведені, а підозрюваний заслуговує на те, щоб продовжувати працювати і доглядати за матір`ю.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях відповідні докази:
-протокол огляду місця події від 07.09.2023, за адресою: м. Запоріжжя, перехрестя вулиці Лермонтова та проспекту Соборного;
-речові докази, які було вилучено під час проведення огляду;
-протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ;
-протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;
-протокол проведення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2023 року;
-протокол слідчого експерименту від 20.09.2023 року;
-протокол огляду відеозапису.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя і здоров`я іншої особи. При цьому ОСОБА_4 лише 13.04.2023, тобто менше за півроку тому, звільнився з місць позбавлення волі де відбував покарання у виді п`яти років позбавлення волі за злочини, пов`язані з посяганням на власність та здоров`я потерпілих.
Суд також враховує й той факт, що ОСОБА_4 відбув все покарання повністю, оскільки адміністрація виправної установи не знайшла підстав для внесення подання щодо його умовно-дострокового звільнення.
На переконання слідчого судді, наведені факти у сукупності свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 не має достатніх внутрішніх психологічних установок щодо поведінки у суспільстві, які були б достатніми запобіжниками від вчинення протиправних дій.
Крім того, обставини події, що сталася 08.09.2023 за участю ОСОБА_4 і призвела до смерті потерпілого, вказують на те, що ОСОБА_4 не виключає для себе вирішення конфліктів з іншими особами шляхом застосування насильства.
Також слідчий суддя бере до увагу, що, за поясненнями самого ОСОБА_4 , 08.09.2023 після того, як потерпілий ОСОБА_8 знепритомнів, підозрюваний, з одного боку, сам привернув увагу поліцейського патруля на те, що на вулиці знаходиться людина без свідомості, а з іншого, - приховав від поліцейських те, що він причетний до цієї події, і що потерпілий знепритомнів внаслідок його діяння.
Все це вказує на те, що ризик вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення є достатньо високим, як і ризик ухилення його від досудового розслідування та суду, а уникнути цих ризиків є можливим шляхом тимчасової ізоляції підозрюваного.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаному вище ризику. Крім того, стороною захисту не було надано жодного документального підтвердження обставин, які могли би бути враховані, - ані щодо правових підстав проживання підозрюваного за зазначеною ним адресою, приналежності відповідного житла, сімейного стану підозрюваного, стану здоров`я його матері.
Неможливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Однак в даному випадку слідчому судді не було надано жодних відомостей про осіб, які виявили бажання поручитись за підозрюваного, які б для слідчого судді та будь-якого поміркованого стороннього спостерігача були б достатніми для висновку, що ці особи здатні забезпечити правомірну поведінку підозрюваного. Самий факт перебування цих осіб у родинних та близьких стосунках із підозрюваного не може бути єдиною підставою для такого висновку.
Про неможливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України, свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Разом з цим, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 має соціальні зв`язки і після звільнення від покарання за попереднім вироком вжив заходів щодо ресоціалізації, в тому числі, шляхом неофіційного працевлаштування та підшукання житла, має відповідний незлочинний дохід, достатній для гідного існування, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний заслуговує на надання права звільнення з-під варти під заставу, розмір якої слід визначити на мінімально дозволеному рівні.
На переконання слідчого судді, яке ґрунтується на дослідженні матеріалів клопотання та особистісних якостей підозрюваного, останній станом на час розгляду клопотання не становить настільки великої небезпеки для суспільства, яка б виключала можливість його звільнення з-під варти під заставу.
Відтак слідчий суддя не вбачає підстав для застосування повноваження, наданого йому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 23.09.2023 і по 21.11.2023 включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення - негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 40 хв. 25.09.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1