Провадження по справі № 1-кп/752/2050/23
У Х В А Л А

"26" жовтня 2023 р. Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0004474, дані про яке 05.06.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, офіційно непрацевлаштованого, який не має постійного місця проживання, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що утримується в умовах Київського СІ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_3 ,

встановив:

31.08.2023 прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. В обґрунтування вимог зазначив, що ОСОБА_3 підозрюється у тому, 03.06.2014 о 13 год, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне придбання психотропної речовини амфетамін, обіг якої обмежено згідно із Постановою КМУ від 06.05.2020 №770 «Про застосування Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, зробивши замовлення через невстановлений сайт у мережі Інтернет, купив її за 1000грн., здійснивши оплату у платіжному терміналі, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Костьольна, 11 на відповідні реквізити. 05.06.2014 о 8 год., перебуваючи на центральному вокзалі по проспекту Науки 2/1 у м. Києві, ОСОБА_3 отримав посилку у водія автобусу, який слідував маршрутом «Маріуполь-Київ», в якій знаходилась психотропна речовина амфетамін, обіг якої обмежено, масою 0,20 г, після чого був затриманий працівниками поліції. Такі діяння ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України.

Посилаючись на те, що інкриміновані ОСОБА_3 діяння положеннями Закону України №2617-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», віднесені до кримінального проступку, що пом`якшує кримінальну відповідальність, вважає, що існують підстави для застосування положень ст.5 КК України, та обрахування строків давності, які встановлені п.2 ч.1 ст. 49 КК України, для кримінального проступку. Посилаючись на те, що з дати вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення минуло більше ніж 5 років, просив звільнити підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити. Також зазначила, що перебіг давності у даному провадженні переривався, оскільки до спливу строку ОСОБА_3 вчинив злочини, за які був засуджений. Між тим, вважає, що загальний строк притягнення до кримінальної відповідальності, визначений у ч.2 ст. 49 КК України, сплив.

Судом підозрюваному ОСОБА_3 роз`яснено суть підозри, підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, які не є реабілітуючими, і право заперечувати проти закриття кримінального провадження та продовження досудового розслідування.

ОСОБА_3 визнав винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, але наполягав на звільненні його від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності, розуміючи, що така підстава не є реабілітуючою. Також зазначив, що він не переховувався від органів досудового розслідування, просто змінював місце проживання та фактично з 2014 не проживав за місцем реєстрації. Наразі тримається під вартою, оскільки його було затримано на виконання вироку суду, який призначив йому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально .

Потерпілий у кримінальному проваджені відсутній.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку підозрюваного з приводу заявленого клопотання, дослідивши певні матеріали кримінального провадження, які були надані прокурором в судовому засіданні для огляду, приходить до наступного.

Згідно із ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках та у порядку, передбачених КК України, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Відповідно до ст.49 КК України однією з підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності.

Згідно пред`явленої підозри, інкриміновані діяння ОСОБА_3 вчинив 05.06.2014.

Кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_3 , передбачене ч.1 ст.309 КК України, на момент його вчинення відповідно до ч.3 ст.12 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001) відносилося до злочину середньої тяжкості.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 КК України, злочинність та караність, а також інші наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_5 інкримінованих діянь) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості, до якого відноситься діяння, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_3 .

Відповідно до положень Закону України №2617-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, віднесене до кримінального проступку. На момент розгляду даного клопотання враховуючи санкцію ч.1 ст.309 КК України та вимоги ч.2 ст.12 КК України, інкриміновані ОСОБА_5 діяння віднесені до кримінального проступку, оскільки за його вчинення передбачене основне покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а найсуворішим покаранням визначено обмеження волі на строк до 5 років.

Таким чином, на момент розгляду клопотання діє закон про кримінальну відповідальність, який частково пом`якшує відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченому.

При таких обставинах до даних правовідносин слід застосувати норми ч.1 ст.5 КК України, яка передбачає зворотну дію закону про кримінальну відповідальність, та обраховувати строки давності відповідно до норм п.2 ч.1 ст. 49 КК України в редакції закону №720-IX від 17.06.2020, яка передбачає, що у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком суду законної сили, минуло 3 роки.

Між тим, під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 після 05.06.2014 вчинив злочини, за які був засуджений. Зокрема: вироком Дніпропетровського районного суду м. Києва від 26.10.2017 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, яке було вчинено 26.04.2017 та вироком Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2018 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, яке було вчинено 10 та 21 липня 2014.

Згідно ч. ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій вказаної статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Даних про зупинення перебігу строків судом не встановлено.

За наведених обставин, перебіг давності у даному провадженні перервався 21.07.2014, оскільки ОСОБА_6 вчинив нові кримінальні правопорушення в межах строку, передбаченого п.2 ч.1 ст. 49 КК строку, та початок деференційованного строку підлягає обчисленню з моменту вчинення нового злочину, тобто з 21.07.2014, що відповідає правовому висновку, який був наданий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.2023 справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22.

Станом на подання клопотання закінчився як загальний строк, передбачений ч.2 ст. 49 КК України, терміном 5 років, який обраховується з моменту вчинення кримінального проступку (05.06.2014+ 5 років = 05.06.2019), так і диференційований, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 К України, терміном 3 роки, який обраховується з моменту переривання строку давності, (21.07.2014 + 3 роки = 21.07.2017).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності, передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закриттю на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Питання про судові витрати, речові докази судом не вирішувалося, оскільки відповідні дані не бели надані прокурором, але такі питання можуть бути вирішені у шляхом додаткового рішення.

Керуючись ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5, ст. 44, п.4 ч.1 ст.49 (в редакції закону №720-IX від 17.06.2020) КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України, суд

постановив:

задовольнити клопотання прокурора.

Звільнити ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України з підстав закінчення строків давності, закривши кримінальне провадження №0004471, дані про яке 05.06.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1