ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/289/24 Справа № 712/150/20 Категорія: ч. 3 ст. 190 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

31 січня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 21.12.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 6 місяців арешту, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 3 ст. 190 КК України у виді 4 років позбавлення волі (в редакції Закону про кримінальну відповідальність від 7.03.2018), на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням 2 роки, покладені обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Міністерства оборони України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 440 500 грн.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

На зазначений вирок захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні. Також, просить повторно дослідити та надати належну оцінку доказам, які були досліджені місцевим судом поверхнево, зокрема:

медико-експертну справу ОСОБА_4 , яка долучена і зберігається при матеріалах кримінального провадження, у якій наявні і інші, не досліджені та не оцінені судом медичні документи, що доводять наявність захворювань та наявність підстав для встановлення інвалідності і зв`язку захворювань з захистом Батьківщини; наявні серед матеріалів справи (у т.ч. і в медико-експертній справі) рішення про вставлення зв`язку захворювань ОСОБА_4 із захистом Батьківщини та про встановлення йому інвалідності, які були чинними на момент здійснення одноразової грошової допомоги; окремо вивчити та надати оцінку доказу «історії хвороби» та надати оцінку такому доказу в світлі відповідності вимогам «офіційного документа» з позиції законодавства (наказ МОЗ України 14.02.2012 № 110, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 р. за N 682/20995 щодо форми, реквізитів та визначеного порядку складення).

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що місцевим судом допущено істотне порушення норм КПК України та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 12 розділу «Порядок та умови встановлення інвалідності» Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою КМУ від 3.12.2009 р. № 1317 причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Таким чином: наявність чи відсутність підстав для встановлення інвалідності залежить від наявності чи відсутності відповідних захворювань (наявність яких доведено іншими медичними документами, що наявні навіть в медико-експертній справі) і рішення про встановлення ОСОБА_4 інвалідності приймалося на підставі не лише «підробленого документа», про що свідчить вміст хоча б медико-експертної справи, а цілого ряду обстежень, якими об`єктивно встановлено наявність захворювань, які є належною підставою для встановлення інвалідності. Крім того, відповідні факти наявності чи відсутності захворювань зобов`язані встановити відповідні МСЕК на підставі об`єктивних медичних досліджень, а в разі потреби - направляти особу на додаткові обстеження та саме на МСЕК покладено відповідальність за прийняття рішень, а не громадянина, який звернувся до державного органу. Окрім цього, «історія хвороби» не була і не повинна була бути єдиним документом, на підставі якого МСЕК приймала рішення відносно обвинуваченого, а оглядала, обстежувала його, керувалася рештою медичних документів, які у своїй сукупності доводять наявність у нього захворювань, що взагалі не досліджувалось судом.

На час постановлення оскаржуваного вироку не спростовано факт, що підставою для отримання обвинуваченим соціальних виплат стали відповідні рішення державних органів про встановлення III групи інвалідності в зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини, безтерміново, та 55% ступеню втрати професійної працездатності. Тобто, станом на час отримання відповідних виплат ОСОБА_4 мав статус інваліда та учасника бойових дій і відповідні рішення державних органів були чинними. Відповідно, на час вчинення інкримінованих ч. 3 ст. 190 КК України дій (отримання соціальних виплат у вигляді одноразової грошової допомоги) рішення державних органів були чинними і саме вони стали законною підставою для виплат.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 червня 2020 р. (справа № 159/3738/16-к), у якій суди, вирішуючи питання про відповідальність особи, яка подавала юридично некоректні документи і на їх підставі безпідставно були витрачені кошти, прийшли до вірного висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями і наслідками, оскільки такі документи перевірялися державними органами і такі органи приймали рішення, які і стали підставами для виплат, оскільки без таких рішень виплати не могли бути здійснені.

Таким чином, на думку захисника, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України через відсутність причинно - наслідкового зв`язку між зверненням громадянина до МСЕК (припустимо навіть з поданням серед інших медичних документів і «підробленого») та отриманням виплат, оскільки останні пов`язані прямим причинно-наслідковим зв`язком не реалізацією права громадянина на звернення до Держави, а з фактом прийняття державними органами відповідних рішень.

Також, апелянт зазначив, що формулювання обвинувачення ОСОБА_4 звучить як придбання та використання «підробленого офіційного документа», а саме історії болєзні» № 1575/17 від 12.07.2017 р., тоді як наведений документ не відповідає встановленим Законом вимогам до «офіційного документа» і він таким не є. Відповідно - відсутній обов`язковий елемент складу даного кримінального правопорушення - офіційний документ як предмет правопорушення.

З даного приводу існує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01 березня 2018 р. (справа № 461/7315/15-к провадження № 51-984 км 18).

Натомість, «історія болєзні» (у вироку - «історія хвороби») не відповідає таким вимогам та взагалі не мала бути видана органом охорони здоров`я та не мала б бути прийнята МСЕК, оскільки і в дійсності мала складатися «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого» (Форма № 027/о) та заповнена у відповідності до «Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого» (затверджено наказом МОЗ України 14.02.2012 р. № 110, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 р. за № 682/20995) і містити всі передбачені законодавством реквізити. Крім того, поза увагою та без оцінки суду лишилось те, що навіть «історія болєзні» є далеко не єдиним медичним документом, які вивчалися і бралися до уваги МСЕК та ЦВЛК при встановленні інвалідності та зв`язку захворювань із захистом Батьківщини, а була лише одним медичним документом з десятків інших.

Перевіркою матеріалів встановлено, що апеляційна скарга подана з дотриманням встановленого порядку та строку, передбаченого ст. 395 КПК України, та відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Підстав для повернення апеляційної скарги та відмови у відкритті апеляційного провадження, згідно ст. 399 КПК України, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 398, 401 та 402 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 21.12.2023 р., стосовно ОСОБА_4 .

Надіслати копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копією апеляційної скарги, інформацію про права та обов`язки.

Встановити строк до 11.03.2024 р. для подання учасниками судового провадження заперечень на апеляційну скаргу.

Запропонувати учасникам судового провадження подати нові докази, на які вони посилаються.

Запропонувати учасникам судового провадження повідомити суд про особисту участь в судовому засіданні, або про розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2