Справа № 452/3973/23
Провадження № 1-кп/452/359/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000987 від 22 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 3 жовтня 2023 року надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000987 від 22 серпня 2023 року, та додані до нього документи: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого та його захисника про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Автоматизованою системою документообігу Самбірського міськрайонного суду Львівської області справу передано для розгляду судді ОСОБА_1 (а.с.21).

Ухвалою судді від 06 жовтня 2023 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 10 жовтня 2023 року (а.с.23).

В підготовче засідання прибули: прокурор, захисник, обвинувачений доставлений конвоєм.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовче судове засіданні не прибули, надали заяви про проведення його без їх участі з посиланням на зайнятість на роботі.

Прокурор ОСОБА_3 запропонував призначити провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. На думку прокурора, кримінальне провадження за територіальністю та інстанційністю підсудне саме Самбірському міськрайонному суду Львівської області, наданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстави для закриття провадження у справі відсутні, угод між сторонами кримінального провадження укладено не було.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти заявленного клопотання не заперечували.

Разом з тим, захисник адвокат ОСОБА_5 звернулася з клопотанням про об`єднання даного кримінального провадження з іншим кримінальним провадженням про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3

ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України, яке перебуває в провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області на стадії розгляду (справа № 452/2414/20, головуючий суддя

ОСОБА_9 ), оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні одного кримінального правопорушення щодо одних і тих же осіб (потерпілі ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 ). Об`єднання кримінальних проваджень за таких обставин буде сприяти повноті судового розгляду.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Прокурор проти заявленного клопотання не заперечував, також вважав, що об`єднання даних кримінальних проваджень є доцільним. Пояснив, що первісно в одному кримінальному провадженні бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення. Враховуючи, що ОСОБА_4 у 2020 році був оголошений у розшук, кримінальне провадження відносно нього було виділене в окреме провадження, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 було скеровано до суду. Судом по справі № 452/2414/20 проводиться судовий розгляд.

Вислухавіши думку сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 217 КПК України уразі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

За приписами частини 1 статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Системне тлумачення ч. 1 ст. 217, ч. 1 ст. 334 КПК України свідчить про те, що суд за власним переконанням має право вирішити питання щодо доцільності об`єднання матеріалів кримінального провадження, які перебувають на його розгляді, враховуючи наявність об`єктивних підстав, які б свідчили про необхідність такого об`єднання.

Водночас, враховуючи, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України, перебуває в провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області справа № 452/2414/20, головуючий суддя ОСОБА_9 , даний склад суду позбавлений можливості розглянути питання доцільності об`єднання матеріалів, питання чи може окремий розгляд даних кримінальних проваджень негативно вплинути на повноту судового розгляду, а тому дане кримінальне провадження слід передати для розгляду цього питання раніше визначеному складу суду.

Крім того, прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилаючись на достатність підстав підозрювати ОСОБА_4 у скоєнні тяжкого і особливо тяжкого злочинів, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може:

?переховуватися від суду, про що свідчить його процесуальна поведінка на досудовому розслідуванні, а саме, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 не прибув до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова 27.01.2020 року; за місцем проживання був відсутній; з 30.01.2020 року 18.08.2023 року перебував у розшуку;

?незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом їх переконання та залякування, оскільки вказані особи судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку стосовно нього;

?вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вчинив тяжкий і особливо тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб, з ретельною підготовкою до вчинення такого; з метою незаконного впливу на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні може вчинити інші кримінальні правопорушення щодо них з метою уникнення відповідальності;

?перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор зазначив, що на думку сторони обвинувачення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти вказаним ризикам, тому необхідність обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованою.

По даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2023 року був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком застосування до 16 жовтня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 просили обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки обвинувачений має зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, потерпілі не мають до нього претензій, що підтверджується їх заявами. Ризики, зазначені прокурором не доведені, ґрунтуються на припущеннях.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання прокурора приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Реалізація такого права судом можлива за наявності клопотання прокурора або інших учасників судового провадження, що відповідає принципу незалежності та безсторонності суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява

№ 42310/04) від 21 квітня 2011 року, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, відображені лише в клопотанні прокурора.

Згідно ч. 3 ст. 184 КПК України до клопотання про застосування запобіжного заходу додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

В порушення вимог ч. 3 ст. 184 КПК України прокурором до клопотання не додано жодного доказу, якими він обґрунтовує свої доводи; також суду не надано підтвердження того, що обвинуваченому ОСОБА_5 надано копію клопотання.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник підтвердили в судовому засіданні своєчасне отримання копії зазначеного клопотання.

Крім того сторона захисту не спростовувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та ті обставини, що йому ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2023 року був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком застосування до 16 жовтня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28 жовтня 1994 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява

№ 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отже, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

Щодо наявності ризиків, на які вказує прокурор суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Оцінюючи існування ризиків з боку ОСОБА_5 переховуватись від суду, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява № 14379/88, від 26.01.1993 року, п.33. Суд з цього приводу вказав, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою

При цьому треба враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти.

Як встановлено судом ОСОБА_5 обвинувачується за ч.3 ст. 189 КК України (тяжкий злочин), ч. 4. ст. 189 КК України (особливо тяжкий злочин). Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки: бабусю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою зареєстрований за однією адресою, батька ОСОБА_12 , який є особою з інвалідністю ІІ групи.

Разом з тим, з 30.01.2020 року по 18.08.2023 року перебував у розшуку. При цьому суд відхиляє посилання захисника, що ОСОБА_4 не викликався до слідчого та до слідчого судді, оскільки він достовірно знав, що відносно нього здійснюється кримінальне провадження, отже повинен був виконувати передбачені законом процесуальні обов`язки; доказів протилежного з боку сторони захисту суду не надано.

Отже, суд вважає, що прокурором доведений даний ризик.

Оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні. Суд вважає, що прокурором не доведений даний ризик, оскільки як зазначено в клопотанні прокурора злочини були вчинені групою осіб 22 грудня 2019 року, з 30.01.2020 року по 18.08.2023 року перебував у розшуку. Проте, прокурорм суду не надано доказів того, що обвинувачений, перебуваючи на волі на протязі 3,5 років перебуваючи на волі якимось чином впливав на потерпілих, свідків. Більш того, як свідчать заяви потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 01.12.2020 року потерпілі до обвинуваченого претензій не мають.

Оцінюючи існування ризиків з боку ОСОБА_4 вчините інше кримінальне правопорушення, слід зазначити таке.

Європейський суд з прав людини вже неодноразово висловлював у своїй практиці позицію, згідно з якою «висновки про наявність небезпеки вчинення нових правопорушень мають бути підкріплені конкретними фактами» (п.134 рішення Суду у справі «Александр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia).

Прокурор в судовому засіданні на питання головуючої повідомив, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався; на протязі 2019-2023 років інших, окрім інкримінованих йому в даному кримінальному провадженні кримінальних правопорушень не вчиняв. Отже, суд вважає, що прокурором не доведений даний ризик.

Щодо наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то такий ризик нічим не обґрунтований та не підтверджений.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 194 КПК України, суд вважає, що вданому випадку прокурором доведено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України - переховуватися від суду.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

Згідно роз`яснень, наданих Верховним судом у п. 8 листа від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Оцінюючи в сукупності особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень, необхідність забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Суд не вбачає в даному випадку підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з положеннями п. 1) ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також беручи до уваги, що в даному кримінальному провадженні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 вже надійшов до суду, враховуючи особу підозрюваного, наявність ризику, який продовжує існувати, суд вважає, що в даному випадку можливо визначити заставу.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, обставини їх вчинення, майновий стан підозрюваного, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що застава у розмірі 120 (ста двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який визначено на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Судом обвинуваченому відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 КПК України, роз`яснено, що оскільки він обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання більше десяти років позбавлення волі, він має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів. Втім, обвинувачений ОСОБА_4 не заявив клопотання про колегіальний розгляд даного кримінального провадження.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 217, 314, 315, 334, 372, 376, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України прийняти до провадження Самбірського міськрайонного суду Львівської області.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу - шістдесят днів, який обчислюється з дня винесення ухвали, з 10 жовтня 2023 року; дія ухвали суду про застосування запобіжного заходу закінчується 08 грудня 2023 року.

Визначити для обвинуваченого ОСОБА_4 заставу у розмірі 120 (ста двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в грошовому вираженні - 322080 грн. (триста двадцять дві тисячі вісімдесят гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати територію Самбірського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 08 грудня 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000987 від 22 серпня 2023 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України (справа № 452/3973/23), передати складу суду, що здійснює судове провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000608 від 07.08.2020 року, відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 189,

ч. 4 ст. 189 КК України (справа № 452/2414/20) для вирішення питання про їх об`єднання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення у частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Повний текст цієї ухвали виготовлено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 13 жовтня 2023 року о 14 год. 00 хв.

Головуюча суддя