Провадження № 1-в/127/785/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Донецького апеляційного суду від 03.08.2021,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)»: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Донецького апеляційного суду від 03.08.2021.

Клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частини від призначеного покарання та вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував, щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 , з підстав того, що останній раніше неодноразово судимий, звільнявся умовно-достроково та вчинив новий злочин в період невідбутої частини покарання. Крім того, засуджений ОСОБА_3 в установі непрацевлаштований, має 1 заохочення та 2 стягнення за весь час відбування покарання.

Представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_5 заперечував, щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 , повідомив, що останній характеризується посередньо та на виробничій зоні в установі не працює з власних переконань.

Захисник ОСОБА_6 клопотання засудженого ОСОБА_3 підтримав, зазначив, що засуджений бажає працювати, однак в установі немає вільних вакансій.

Засуджений ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив суд проводити розгляд клопотання у його відсутність.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріли клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Донецького апеляційного суду від 03.08.2021, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років, 4 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З характеристики засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній прибув в Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» 15.04.2022 із Державної установи «Селидівська виправна колонія (№ 82)», де характеризувався негативно, за порушення вимог режиму утримання притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи 1 раз був заохочений.

За період відбування покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» засуджений ОСОБА_3 характеризується посередньо, у виробничій майстерні та на роботах із господарського обслуговування установи непрацевлаштований з власних переконань. Адміністрацією установи не заохочувався.

Засуджений ОСОБА_3 у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, але легко піддається чужому впливу. По відношенні до представників установи поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає.

Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 3/4 частини строку покарання 18.11.2023. Рішенням комісії установи від 21.11.2023, відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, що не довела свого виправлення.

Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 07.08.2023. Рішенням комісії установи від 15.08.2023, відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистеми у засудженого ОСОБА_3 встановлено середній рівень ризику.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Разом із тим, матеріали справи не мають достатніх даних про те, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки відповідно до наданих суду документів, засуджений ОСОБА_3 за період відбування покарання має посередню характеристику, не працевлаштований в установі та не виявляє бажання до праці.

Так, доказів, які б підтверджували активні дії засудженого ОСОБА_3 , спрямовані на працевлаштування, в особовій справі немає, останній жодного разу не звертався із заявами про влаштування його на роботу і не отримував відмови в письмовій формі, що підтвердив в судовому засіданні представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)», начальник відділення ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України праця засудженого є одним із ключових факторів щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, судом враховано, що засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та звільнявся умовно-достроково згідно зі ст. 81 КК України, після чого вчинив новий злочин, що може вказувати на повторність вчинення ним нового злочину після звільнення, належних висновків та позитивних змін не проявляє, що свідчить про небажання його ставати на шлях виправлення.

Відтак, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 81 КК України, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому у клопотанні засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Донецького апеляційного суду від 03.08.2021 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: