Справа № 304/2622/23 Провадження № 1-кс/304/8/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000303 від 21 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И В :

слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000303 від 21 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 діб з можливістю внесення застави, разом з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного задля його участі у розгляді даного клопотання. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження, під час якого встановлено, що 20 листопада 2023 року близько 16.00 год ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_7 , викрав з будинку телевізор марки «SENCOR» моделі «SLE 3258 TCS», акустичну систему марки «F&D» F 550X Black, та гітару марки «Maxtone» WGC-3902, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 958 грн. Слідчий вказує, що 25 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом вручення такого матері ОСОБА_8 у спосіб, що передбачений КПК для вручення повідомлень, через неможливість вручення повідомлення про підозру особисто. Вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду речей від 22 і 27 листопада 2023 року та місця події від 23 листопада 2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , якому підозрюваний продав викрадені речі; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 та 28 листопада 2023 року; протоколами пред`явлення речей від 21 грудня 2023 року, а також висновком судової товарознавчої експертизи. Також слідчий зазначає, що ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, стійких соціальних зв`язків за місцем проживання не має, постійного місця роботи також, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо активної громадянської позиції не проявляє, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності, вчиненого повторно та у умовах воєнного стану, а тому обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід неможливо; осіб, які б поручилися за виконання покладених на нього обов`язків органом досудового розслідування не встановлено, через що застосування відносно ОСОБА_4 особистої поруки неможливе, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить усунення встановлених органом досудового розслідування ризиків. Зокрема слідчий вказує, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. З цих підстав слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не зможуть запобігти вказаним ризикам, через що просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав у повному обсязі та просив таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала через необґрунтованість такого, в тому числі недоведеність жодного ризику належними та достатніми доказами. Вказувала на те, що підозрюваний дав визнавальні покази органу досудового розслідування, куди відразу з`явився, дізнавшись про пред`явлену йому підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення. Окрім цього просила слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_4 має намір відшкодувати потерпілому завдані збитки, через що їздив на заробітки та відповідно був відсутній за місцем проживання. За наведених обставин вважала, що цілодобовий домашній арешт повністю забезпечать процесуальну поведінку її підзахисного, а відтак у задоволенні клопотання просила відмовити.

У судовому засіданні підозрюваний позицію свого захисника підтримав повністю та просив врахувати при вирішенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Встановлено, що 21 листопада 2023 року о 09.07 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що ОСОБА_11 повідомила, що у період з 16 листопада 2023 року по час звернення, невідома особа проникла до будинку її хрещеного батька ОСОБА_7 , який з вказаного часу перебуває у Львівській області, звідки через вікно викрала телевізор, буфер з колонками та гітару (а. к. 8).

Двадцять першого листопада 2023 року за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 23 листопада 2023 року (а. к. 5).

За протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 листопада 2023 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 задокументовано повідомлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , про крадіжку техніки за місцем його проживання; підозрює ОСОБА_12 , який 20 листопада 2023 року продавав у селі Порошково схожі на викрадені від нього речі (а. к. 9-11).

Двадцять п`ятого грудня 2023 року відносно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке того ж дня вручено матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. к. 89-92).

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових: - чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; - чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; - чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних в межах досудового розслідування доказів.

Положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі суто формального судового рішення порушує принцип верховенства права. Обґрунтування необхідності тримання особи під вартою лише санкцією статті, за яку передбачено кримінальну відповідальність за інкриміноване такій особі кримінальне правопорушення, без урахування інших обставин (зокрема, обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які заявлені стороною обвинувачення; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам), не забезпечує балансу між метою застосування такого запобіжного заходу у кримінальному провадженні та правом особи на свободу та особисту недоторканність.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими. У разі обмеження конституційного права або свободи необхідним є оптимальне досягнення легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, серед іншого, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка …; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За викладених обставин вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , слідчий суддя приймає до уваги те, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Так, слідчий у клопотанні вказує на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування саме такого запобіжного заходу.

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваним ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, слідчий суддя не вважає наведений ризик таким, що об`єктивно існує.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 на час розгляду клопотання має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , де посередньо характеризується та проживає разом з матір`ю і малолітньою сестрою; на диспансерному обліку у лікаря психіатра/нарколога КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради не перебуває; раніше не судимий (а. к. 83-84, 85, 86, 87).

Крім цього, як встановлено у судовому засіданні з дослідженого протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 09 січня 2024 року, останній категорично засуджує свою поведінку, щиро розкаюється у вчиненому, висловлює сором з приводу вчиненого, оскільки вчинив крадіжку відносно родичів; після крадіжки поїхав до м. Житомир до родичів, де мав намір працевлаштуватися, однак коли дізнався, що його оголошено у розшук відразу повернувся додому та з`явився до правоохоронного органу.

Всі зазначені обставини спростовують існування ризику переховування від органу досудового розслідування та навпаки розцінюються слідчим суддею як співпраця підозрюваного з органом досудового розслідування.

Недоведеним у повній мірі слідчий суддя вважає й наявність ризику впливу підозрюваного на свідків та потерпілого, що передбачає фізичний чи психологічний вплив на вказаних осіб, оскільки підозрюваний навіть відмовився від проведення слідчого експерименту за їх участю, оскільки відчуває сором за свої дії, тобто не бажає у будь який спосіб зустрічатися ні з потерпілим ОСОБА_7 , ні зі свідками; має намір відшкодувати потерпілому спричинені збитки.

З дуже малим ступенем ймовірності настання слідчий суддя оцінює й ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки заявлені слідчим у клопотанні повторність вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та вчинення ним раніше злочинів проти власності жодними доказами не підтверджені, а навпаки спростовуються даними довідки УІФЗГУ НП в Закарпатській області № 28-28112023/21013 від 28 листопада 2023 року (а. к. 83-84).

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Отже виключних обставин для тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в матеріалах провадження немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчим у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Слідчий суддя вважає за можливе вирішити питання щодо застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з можливістю вчинення іншого кримінального правопорушення, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що підозра, пред`явлена ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за відсутності достатньо обґрунтованих фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

З урахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наслідків, які настали та потреби у встановленні істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим, прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги ймовірність настання окремих ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, враховуючи процесуальну поведінку підозрюваного, його молодий вік та особу, який відповідно до матеріалів клопотання є раніше не судимий, має постійне місце проживання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність в даному випадку застосувати до ОСОБА_4 наступний за суворістю після тримання під вартою запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на переконання слідчого судді, повністю нівелює усі заявлені та встановлені ризики і в повному обсязі урівноважує інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання розслідуванню кримінального провадження з одного боку та щодо забезпечення можливості захищатися від кримінального переслідування належним чином з іншого.

З огляду на те, що за своєю суттю такий запобіжний захід, як домашній арешт полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, для зменшення наведених вище ризиків, на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя зазначає , що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000303 від 21 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 строком до 09 березня 2024 року наступні обов`язки:

1) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин вечора по 07 годину 00 хвилин ранку без дозволу слідчого чи прокурора;

2) прибувати до слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора чи суду за їх першою вимогою;

3) повідомляти слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора чи суд про зміну місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дата закінчення дії ухвали 09 березня 2024 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1