ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000069 від 02.03.2023р., за апеляційною скаргою першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, майстра виробничого навчання у Сокирянському вищому професійному училищі Чернівецької області (на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення був працівником правоохоронного органу та перебував на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, з присвоєним спеціальним званням «лейтенант поліції»), не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК ЄУНСС:726/1954/23

НП:11-кп/822/414/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.365 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

України у виді штрафу у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання «лейтенант поліції».

На вказаний вирок суду перший заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій він, не заперечуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.09.2023 р щодо обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обійми посади у правоохоронних органах строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробування строком на 2 роки. В іншій частині вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.09.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.

На обґрунтування таких апеляційних вимог прокурором зазначено те, що районний суд, врахувавши, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, не врахував особливості злочину й обставин його вчинення, а саме те, що ОСОБА_6 , працюючи на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, тобто будучи працівником правоохоронного органу, наніс не менше п`яти цілеспрямованих ударів по різних частинах тіла ОСОБА_10 .

Стверджує, що районний суд повною мірою не врахував того, що обвинувачений вчинив вказаний тяжкий злочин під час воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність як самого злочину, так і особи що його вчинила.

За наведених обставин, вважає, що місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_6 безпідставно застосовано норми ст. 69 КК України, внаслідок чого призначено надто м`яке покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром та видом є явно несправедливим через м`якість та таким, що призначене із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На думку апелянта, визнання винуватості та відсутність претензій у потерпілого може свідчити лише про можливість призначення ОСОБА_6 покарання ближче до мінімальної межі санкції, передбаченої у ч. 2 ст. 365 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_11 , являючись поліцейським, обіймаючи посаду інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, діючи умисно, зухвало, свавільно та упереджено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, у порушення приписів вище переліченого законодавства України, про яке останній достовірно був обізнаний, перебуваючи на службі, являючись представником влади, при виконанні наданих йому повноважень, неправомірно посягаючи на права особи щодо особистої недоторканості, честі і гідності, свідомо вчинив активні протиправні дії, які явно виходили за межі наданих йому законних прав і повноважень, що супроводжувалося застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_10 діями, при наступних обставинах.

Так, 19.02.2023, у період часу з 08:00 до 20:00, поліцейський ОСОБА_6 спільно з інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції ОСОБА_12 , перебували на чергуванні по забезпеченню публічної безпеки та безпеки дорожнього руху на території обслуговування Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, знаходячись разом в одному автомобільному екіпажі «Сатурн-0103», тобто здійснювали патрулювання території м. Чернівці на службовому автомобілі марки «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_1 на синьому фоні, перебуваючи у однострої поліцейських, з наявними при собі спеціальними засобами.

Під час зазначено чергування, 19.02.2023, приблизно о 18:00, поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , рухаючись на вищевказаному службовому автомобілі «Toyota Prius» по вул. Калинівській, в м. Чернівці, помітили автомобіль марки «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 , що також рухався по зазначеній вулиці, водій якого порушив Правила дорожнього руху та заїхав на територію КП МТК «Калинівський ринок», що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-А.

У зв`язку із чим, поліцейські ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , вживаючи заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, прослідували на службовому автомобілі за автомобілем «Skoda Superb» на згадану територію КП МТК «Калинівський ринок».

Перебуваючи на території ринку, обстежуючи його територію, з метою встановлення місцезнаходження водія автомобіля «Skoda Superb», який на той момент вже був припаркований, тобто знаходився в неруховому стані, а водія чи інших осіб в салоні не було, поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виявили ОСОБА_10 , який пішим ходом прямував по території ринку та на думку поліцейських, за їх власними домислами і оціночними судженнями, без наявності об`єктивних достатніх доказів, можливо являвся водієм цього автомобіля.

Надалі, під час спілкування ОСОБА_10 з поліцейськими, останні висловили йому звинувачення у порушенні Правил дорожнього руху та відповідно тим самим у вчиненні правопорушень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, зокрема поміж іншого вказали, що саме він керував автомобілем «Skoda Superb».

ОСОБА_10 в свою чергу на висловленні поліцейськими припущення заперечив та відповів, що він даним автомобілем не керував.

У подальшому, 19.02.2023, у період часу з 18:15 до 18:40, поліцейський ОСОБА_6 , продовжуючи перебувати на території КП МТК «Калинівський ринок», що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-А, діючи умисно, зухвало, свавільно та упереджено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, являючись представником влади, при виконанні наданих йому повноважень, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 18, 29, 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», заздалегідь не попередивши ОСОБА_10 про намір застосування до нього фізичної сили, не висунувши для виконання будь-яких вимог поліцейського, при цьому усвідомлюючи, що відносно ОСОБА_10 застосовано спеціальний засіб «кайданки», які були одягненні на зап`ястя обидвох рук останнього, що в свою чергу були заведені за його спину, а тим самим досягнуто результат вже застосованого заходу примусу, та ОСОБА_10 жодного опору чи непокори поліцейським не чинить, дій які б посягали на особисту безпеку поліцейських, безпеку інших осіб або інших протиправних дій не вчиняє, а стоїть поруч з поліцейськими, однак не зважаючи на такі обставини цієї конкретної ситуації, тобто відсутність підстав для застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби, ОСОБА_6 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_10 щодо його заперечення факту керування згаданим автомобілем, без будь-яких законних підстав, неправомірно посягаючи на права особи щодо особистої недоторканості, честі і гідності, принижуючи та погрожуючи останньому шляхом висловлювання нецензурної лексики про застосування відносно нього значної фізичної сили та заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ( ОСОБА_6 ) не менше п`яти цілеспрямованих ударів по тілу ОСОБА_10 , а саме не менше трьох ударів кулаками рук в область тулуба, не менше одного удару кулаком руки в область голови та один удар ногою в область колінного суглобу лівої ноги від якого останній впав з ніг на дорожнє асфальтобетонне покриття, внаслідок чого, тобто усіх нанесених ударів, ОСОБА_10 відчув сильний фізичний біль та йому спричинено тілесні ушкодження у виді саден голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи у ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок районного суду без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи поліцейським, обіймаючи посаду інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, 19.02.2023р. у період часу з 18 год. 15 хв. до 18 год. 40 хв., перебуваючи на території КП МТК «Калинівський ринок», що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-А, діючи умисно, зухвало, свавільно та упереджено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, являючись представником влади, при виконанні наданих йому повноважень, грубо порушуючи вимоги ст. 18, 29, 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», заздалегідь не попередивши ОСОБА_10 про намір застосування до нього фізичної сили, не висунувши для виконання будь-яких вимог поліцейського, при цьому усвідомлюючи що відносно ОСОБА_10 застосовано спеціальний засіб «кайданки», які були одягненні на зап`ястя обох рук останнього, що в свою чергу були заведені за його спину, а тим самим досягнуто результат вже застосованого заходу примусу, та ОСОБА_10 жодного опору чи непокори поліцейським не чинить, дій які б посягали на особисту безпеку поліцейських, безпеку інших осіб або інших протиправних дій не вчиняє, а стоїть поруч з поліцейськими, однак, не зважаючи на такі обставини цієї конкретної ситуації, тобто відсутність підстав для застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби, ОСОБА_6 , без будь-яких законних підстав, неправомірно посягаючи на права особи щодо особистої недоторканості, честі і гідності, принижуючи та погрожуючи останньому шляхом висловлювання нецензурної лексики про застосування відносно нього значної фізичної сили та заподіяння тілесних ушкоджень, наніс не менше п`яти цілеспрямованих ударів по тілу ОСОБА_10 , а саме не менше трьох ударів кулаками рук в область тулуба, не менше одного удару кулаком руки в область голови та один удар ногою в область колінного суглобу лівої ноги від якого останній впав з ніг на дорожнє асфальтобетонне покриття, внаслідок чого, тобто усіх нанесених ударів, ОСОБА_10 відчув сильний фізичний біль та йому спричинено тілесні ушкодження у виді саден голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувались насильством та погрозою застосування насильства, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.365 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, то колегія суддів, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, такі обставини не переглядає, не наводить доводів на їх підтвердження і вважає їх доведеними.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного покарання обвинуваченому, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.50 КК України рішення суду про призначення покарання з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

На думку колегії суддів, вказаних вимог судом першої інстанції дотримано не було.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, районним судом було враховано тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Вищевказані пом`якшуючі обставини, на переконання районного суду, давали йому достатні підстави для застосування ст. 69 КК України, а саме призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 365 КК України.

Однак колегія суддів апеляційного суду з таким висновком місцевого суду не погоджується, оскільки районним судом не в повній мірі враховано характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який віднесений до категорії тяжких злочинів, а також наступне.

Згідно з вимогами ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Наявність таких пом`якшуючих обставин, як: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому, на думку апеляційного суду, такі не дають підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Крім того, районним судом не було належним чином враховано обставини вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_6 , працюючи на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, тобто будучи працівником правоохоронного органу, наніс не менше п`яти цілеспрямованих ударів по різних частинах тіла потерпілого ОСОБА_10 .

Не врахував місцевий суд і те, що обвинувачений вчинив вказаний тяжкий злочин під час воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність як самого злочину, так і особи, яка його вчинила.

Беручи до уваги наведене, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому є явно несправедливим внаслідок м`якості.

За таких обставин вирок районного суду частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання слід скасувати та ухвали новий вирок.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також колегія суддів бере до уваги особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, одружений, на його утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_14 , 2022 року народження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , згідно зі ст. 66 КК України, колегія суддів визнає: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вказані пом`якшуючі обставининавіть з урахуванням особи винного не є такими, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину і не можуть бути підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, тобто для призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Разом з тим, вищезазначені пом`якшуючі обставини дають апеляційному суду можливість призначити ОСОБА_15 основне покарання у мінімальних межах санкції ч.2 ст. 365 КК України.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що існують достатні підстави для застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, на думку колегії суддів, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, його позитивних характеристик, думки потерпілого та прокурора, є достатні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою та застосування протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі, зокрема, необхідності застосування більш суворого покарання, яке буде, на думку колегії суддів, достатнім та необхідним для перевиховання та виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним в майбутньому нових правопорушень.

У зв`язку з наведеним апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок районного суду в частині призначеного покарання скасуванню, із ухваленням свого вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, 420, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 365 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.365 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права обійми посади у правоохоронних органах строком на 1(один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-- повідомлять уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3