ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13319/22

Провадження № 11-кп/4820/126/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000016 від 27 січня 2023 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.09.2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісові Гринівці Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого сортувальником-пресувальником сировин та матеріалів в ХКП «Спецкомунтранс», раніше судимого: 16.11.2022 року Старокостянинівським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 17000 грн., який сплачено; 22.05.2023 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.309, 75 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком -1 рік,

якого визнано винним у скоєні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України 4 (чотири) місяці арешту; за ч. 2 ст. 309 КК України 1 (один) рік позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання - 1 (один) рік позбавлення волі; вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 22.05.2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік виконується самостійно, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

16.06.2022, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у «Дендропарку», що по вул. Проспект Миру у м. Хмельницькому, на землі помітив пакетик з полімерного матеріалу в середині якого знаходилася порошкоподібна речовина салатового кольору, та усвідомлюючи, що виявлена ним речовини є психотропною, з метою подальшого власного споживання, помістив знайдений ним полімерний пакет, в якому знаходилася психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,307705 г. до кишені свого рюкзака, чим умисно, незаконно придбав вказану психотропну речовину та почав незаконно зберігати при собі з 11 год.00 хв. 16.06.2022 до 02 год. 38 хв. 17.06.2022 з метою подальшого власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 17.06.2022, в період часу з 02 год. 31 хв. до 02 год. 38 хв., в ході огляду місця події, перебуваючи по вул. Проспект Миру, 80 у м. Хмельницькому, у ОСОБА_7 працівниками поліції виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет із вмістом порошкоподібної речовини салатового кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, масою 0,307705 г., яку ОСОБА_7 умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця I Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

За незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.309 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи засудженим за ч.1 ст. 309 КК України, 27.01.2023 року у нестановлений в ході досудового розслідування час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконний обіг психотропних речовин всупереч вимогам ст. ст. 2,7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно з якими діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин включених до таблиці І «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що на території України забороняється, проходячи через лісовий заказник «Лісові Гринівці» Лісогринівецької ОТГ, Хмельницького району, на землі помітив два поліетиленових згортки, всередині одного з яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, массою 0,236 г, яка відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 PVP (Таблиця І Список ІІ) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, умисно, достовірно знаючи, що виявлена ним речовина є психотропною, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підняв поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилась кристалічна речовина світло-жовтого кольору та зберігав при собі з метою подальшого вживання, таким чином умисно незаконно придбав та умисно зберігав з метою власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 27.01.2023 року, в період часу з 14 год. 04 хв. по 14 год. 15 хв., в ході огляду місця події на території лісового заказника «Лісові Гринівці» Лісогринівецької ОТГ, Хмельницького району, Хмельницької області, ОСОБА_7 , добровільно видав працівникам поліції два поліетиленові пакети, всередині одного з яких знаходилась особливо небезпечна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,236 г.

Таким чином, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, незаконно, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2,7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_7 , умисно, незаконно придбав та зберігав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,236 г. без мети збуту.

За незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч.2 ст.309 КК України.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 прохав вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2023 року в частині призначення покарання змінити, призначити більш м`яке покарання, застосувати ст.69 КК України.

Посилався на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через надмірну суворість. Зазначив, що судом першої інстанції не в повній мірі були досліджені характеризуючи матеріали , які відповідно не були надані суду обвинуваченим, оскільки, на думку апелянта, про таку можливість обвинувачений не знав. Зокрема судом не досліджені та не враховані такий характеризуючий матеріал як позитивні характеристики з ВПУ № 4 м. Хмельницького; з Лісогриневецької сільської ради; Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області; Лісогриневецького ліцею. Апелянт переконаний, що є підстави застосувати до обвинуваченого більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, захисника, який прохав задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час апеляційного розгляду був повідомлен належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надав.

Враховуючи, що обвинувачений повідомлений про дату судового засідання та в апеляційній скарзі захисника не ставиться питання про погіршення становища ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, право на захист ОСОБА_7 дотримано.

Обставини вчинення кримінальних правопорушень та їх кваліфікація апелянтом не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Так, при вирішенні питання про покарання обвинуваченого суд першої інстанції врахував визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприйняття розкриттю кримінальних правопорушень, щире каяття, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до досудової доповіді з інформацією, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя і історію правопорушень, Хмельницький районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі на певний строк можливо буде малоефективним, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість призначення покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, або застосування терміну з випробуванням, орган пробації, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, пропонує застосувати додатковий обов`язок відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України.

Сукупність наведених обставин привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим суд, із урахуванням положень як закону України про кримінальну відповідальність, так і з урахуванням кримінального процесуального закону призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, належним чином мотивувавши своє рішення. При цьому, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Із указаними висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом вироку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послався захисник у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою, що дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави призначити обвинуваченому покарання, відповідно до найменш суворої межі санкції ч.2 ст. 309 КК України.

На думку колегії суддів, вид та розмір призначеного покарання відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання, колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність врахування, що обвинувачений офіційно працевлаштований; має позитивні характеристики; є особою молодого віку, який ще має можливість налагодити нормальний спосіб життя; що обвинувачений сприяв, як на судовому так і на досудовому слідстві, встановленню обставин справи, шляхом співпраці зі слідством та судом; щиро розкаявся у своїх вчинках; має міцну родину; з десяти років виховувався лише матір`ю, оскільки батько помер, то ці доводи враховуються колегією суддів при оцінці призначеного йому покарання. Між тим, вказані обставини не дають підстав для висновку про можливість призначення йому більш м`якого покарання. Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив покарання відповідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2023 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, у виді одного року позбавлення волі, а вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 22.05.2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік, виконується самостійно.

Колегія суддів не знаходить підстав для призначення покарання із застосуванням інституту призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті за якою притягується до відповідальності відповідно до частини 1 ст. 69 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, з-поміж іншого нижче він найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

У постанові від 03 лютого 2021 року (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Верховний Суд роз`яснив, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Колегія суддів у контексті оцінки аргументів апеляційної скарги щодо можливості призначення обвинуваченому більш м`якого покарання враховує те, що обвинувачений, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення. Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про небажання обвинуваченого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та вести законослухняний спосіб життя, що виключає можливість призначення йому більш м`якого покарання.

Належних доводів для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання шляхом призначення покарання відповідно до мінімальної межі санкції ч.2 ст.309 КК України захисником у апеляційній скарзі не наведено і підстав для цього у ході апеляційного розгляду не вбачається. Це указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому як виду, так і розміру призначеного покарання колегією суддів не встановлено, як і не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

На переконання колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання не свідчить про його несправедливість та є необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, на переконання колегії суддів, розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, вимогам ст. 65 КК України та меті покарання.

З урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.09.2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України. залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Судді: