Дата документу 16.11.2023 Справа № 335/8844/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1323/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/8844/22Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Юльївка Запорізького району Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Красноперекопськ АР Крим, зареєстрований у АДРЕСА_2 ),

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у АДРЕСА_3 ,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 23.06.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених за ч.4 ст.186 КК.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що прокурором не доведено існування передбачених ст.177 КПК ризиків та не обґрунтовано неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Такі обставини, на думку обвинуваченого, вказують на необхідність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Сторони кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не надходило, а тому апеляційний розгляд з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК здійснено без їх участі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала районного суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в апеляційному порядку ніким не оскаржена, тому з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК, ухвала суду в цій частині не переглядалась.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно продовжити строк його тримання під вартою. При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не здатний гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану групою осіб тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

З наявних матеріалів провадження вбачається, що на момент ухвалення оскаржуваної ухвали розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не було завершено. А тому з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у вину ОСОБА_6 , та характер висунутого обвинувачення існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілого, адреса проживання якого відома.

Всупереч протилежним аргументам апелянта, судова колегія зауважує, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що на момент вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину відносно нього було скеровано до суду два обвинувальних акта у кримінальних провадженнях за ч.1 ст.309 КК.

Вказане у сукупності свідчить, що обвинувачений свою злочинну діяльність не припинив та знову вчинив інкримінований злочин.

ОСОБА_6 неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, стабільного та законного джерела доходу не має.

Зазначені обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений будучи особою раніше судимою на шлях виправлення та перевиховання не став, свою злочинну діяльність не припинив, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та джерел стабільного доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені обвинуваченим обставини, які характеризують його особу, не є беззаперечними підставами для зміни запобіжного заходу.

Судова колегія зауважує, що районний суд правильно визначився з тим, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім, адже такий запобіжний захід не здатний забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Наведені вище обставини дали суду достатні підстави для висновку щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4