Провадження № 1-кс/752/9085/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0001385, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0001385, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у якому прокурор просить: накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та транспортний засіб Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , який було поміщено на штраф майданчик, що за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 20-Б.

Клопотання обґрунтоване тим, що відділом дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється розслідування кримінального провадження №0001385 від 01.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2023 приблизно о 01 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ізюмська, 5, зупинено транспортний засіб Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Під час огляду вузлів та агрегатів транспортного засобу виявлено vin-номер на передньому правому крилі, який має ознаки зміни кустарним способом.

Під час огляду місця події, на підставі ч.1 ст. 237 КПК України, 01.11.2023 за адресою: м. Київ, вул. Ізюмська, 5, виявлено транспортний засіб Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , під час огляду вузлів та агрегатів транспортного засобу виявлено vin-номер на передньому правому крилі, який не зберігається із реєстраційними документами автомобіля після чого було вилучено вказаний транспортний засіб та поміщено на територію спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 20-Б, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .

Прокурор зазначає, що з метою проведення експертизи, збереження речових доказів та запобігання можливості приховування, знищення або відчуження, наявна необхідність у арешті вилученого майна.

На підставі зазначеного прокурор просить про задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 та володілець майна ОСОБА_5 заперечили проти клопотання, просили відмовити у його задоволенні. Пояснили, що при огляді автомобіля було переписано номер запчастини автомобіля, а не він-код транспортного засобу.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що відділом дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється розслідування кримінального провадження №0001385 від 01.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Згідно матеріалів клопотання вбачається, що 01.11.2023 приблизно о 01 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ізюмська, 5, зупинено транспортний засіб Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

На підставі ч.1 ст. 237 КПК України, 01.11.2023 дізнавачемГолосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проведено огляд транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 . У протоколі огляду від 01.11.2023 зазначено, що при огляді транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 виявлено відсутній він-код на авто та частково знищена табличка номеру, що підтверджується копією протоколу огляду.

Постановою дізнавача від 01.11.2023 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001385 від 01.11.2023.

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що власником транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 .

На підставі договору оренди легкового автомобіля від 03.02.2023, ОСОБА_5 користується автомобілем Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Матеріалами, доданими до клопотання, а також поясненнями прокурора, наданими у судовому засіданні, стороною обвинувачення не було доведено, що транспортний засіб марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, ідентифікаційний номер транспортного засобу (англ. Vehicle identification number VIN), або VIN-код це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833. Ідентифікаційний номер транспортного засобу наноситься на транспортному засобі у місцях та у відповідності із вимогами міжнародного стандарту ISO 4030 та заноситься у паспорт транспортного засобу. Сам код наносять на спеціально виготовлені номерні таблички. При цьому, у всіх сучасних автомобілів VIN номер розташований під лобовим склом за панеллю приладів і його видно через спеціальне віконце.

Слід зазначити, що протокол огляду від 01.11.2023 не містить детального опису проведеної слідчої дії, зокрема, в частині зазначення конкретних місць, які були оглянуті дізнавачем і на яких не було віднайдено ідентифікаційний номер транспортного засобу, на підставі чого дізнавач дійшов висновку про відсутність він-коду на вказаному транспортному засобі.

Таким чином, протокол огляду від 01.11.2023 не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр для висновку про те, що вилучений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, є доказом будь-якого кримінального правопорушення, а також відомостей про наявність підстав вважати, що транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова дізнавача від 01.11.2023, якою транспортний засіб марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001385 також не містить обґрунтування того, яким саме ознакам ст. 98 КПК України відповідає вказане тимчасово вилучене майно, яке конкретно значення має цей транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для кримінального провадження, як саме вони будуть використані під час досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна, оскільки прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, а також не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на викладене у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0001385, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1