Справа №521/493/17
Провадження №1-кп/521/72/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року.

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

за участю адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси обвинувальний акту у кримінальному провадженні №0002362 від 19.10.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Миколаївка Тарутинського району Одеської область, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.2 ст.127 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи фізичною осудною особою, досягнувши вісімнадцятирічного віку, з якого вже настає кримінальна відповідальність за скоєння усіх злочинів на території України, у невстановленому місці та спосіб, домовився з особою ОСОБА_7 та особою ОСОБА_8 відносно яких провадження закрито у зв`язку зі спливом строків давності, та іншими досі не встановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, про спільне вчинення дій, спрямованих на спричинення побоїв, знущання і приниження чоловіків, які, на їх думку, мають схильність до вступу в статеві зносини із особами жіночої статті, які не досягли віку статевого дозрівання (педофілію).

За узгодженим між ним та цими особами планом, для виявлення таких чоловіків і створення умов, сприятливих для скоєння відносно них непомітно насильницьких дій, особа ОСОБА_8 , як неповнолітня дівчина, мала через Інтернет зв`язок у соціальній мережі «ВКонтакте» дистанційно знайомитися з дорослими, тобто повнолітніми чоловіками, запрошувати їх на побачення до парку імені Савицького у місті Одесі в темний час доби та підводити до визначеного нелюдного неосвітленого захаращеного місця, а ОСОБА_5 разом з особою ОСОБА_7 та іншими, досі не встановленими особами, мали там затримувати цих чоловіків, після чого мордувати і катувати за підозрою у намірі здійснити статевий акт з неповнолітньою дівчиною або ж її зґвалтувати.

В один з таких випадків, на той час неповнолітня особа ОСОБА_8 , виконуючи визначену їй роль за раніше обумовленим між нею та ОСОБА_5 , особою ОСОБА_7 , та іншими не встановленими особами планом, приблизно 9-10 серпня 2016 року, більш точного часу встановити не надалось можливим, використовуючи сторінку у російській соціальній мережі «ВКонтакте» з профілем « ОСОБА_9 », познайомилась через Інтернет зв`язок з ОСОБА_10 , після чого почала з ним дистанційне спілкування, в тому числі телефонним зв`язком за абонентським номером телефону НОМЕР_1 .

Під час дистанційного спілкування з ОСОБА_10 , особа ОСОБА_8 увійшла до нього в довіру, викликавши інтимні почуття до себе і бажання безпосередньо зустрітися з нею для продовженні і розвитку цих відносин.

Для реалізації заздалегідь обумовленого плану, узгодженого з ОСОБА_5 , 25 серпня 2016 року, особа ОСОБА_8 за допомогою телефонного зв`язку призначила ОСОБА_10 зустріч у вечірній час доби о 19 годині 00 хвилин 26 серпня 2016 року у парку імені Савицького, який розташовується на території Малиновського району міста Одеси Одеської області.

На наступний день, близько 20 години 30 хвилин 26 серпня 2016 року на території парку імені Савицького, особаОСОБА_8 зустріла ОСОБА_10 і повела його, начебто вільно прогулюючись, у бік озера до господарської споруди, де в цей час, як їй було заздалегідь відомо, вже на них очікували ОСОБА_5 та особа ОСОБА_7 та інші досі невстановлені особи, для скоєння дій, спрямованих на спричинення побоїв, знущання і приниження ОСОБА_10 , який, на їх думку, мав намір вступити в статеві зносини із неповнолітньою особою ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, з мотивів явної неповаги та безпричинної ненависті до особи ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , та особа ОСОБА_7 та інші особи, матеріали досудового розслідування відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, несподівано для ОСОБА_10 , і очікувано для особи ОСОБА_8 , вибігли з кущів, з одягнутими на головах масками чорного кольору з зображенням кісток щелепи людини білого кольору, для приховування їх обличь, після чого повалили ОСОБА_10 на землю та спільно одночасно упродовж близько п`яти хвилин руками і ногами наносили йому численні удари по голові, тулубу, рукам і ногам.

Після цього, ОСОБА_5 , особа ОСОБА_7 та інші особи, кримінальне провадження відносно яких здійснюється окремо, відтягнули ОСОБА_10 вглиб парку, де, діючи з особливою ненавистю до нього, змусили стати його на коліна, та знову, утримуючи його руками, по черзі нанесли йому в голову і тулуб чисельні удари ногами і руками.

Поряд з цим, ОСОБА_5 , особа ОСОБА_7 та інші особи, матеріали досудового розслідування відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, демонстративно і цинічно змушували ОСОБА_10 визнати самого себе «педофілом», одночасно здійснюючи за допомогою камери мобільного телефону відеозйомку цього процесу.

У результаті цих спільних умисних дій особи ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , особи ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб, вчинених за попередньою змовою між собою, ОСОБА_10 заподіяно сильний фізичній біль, фізичне та моральне страждання.

Однак, з`ясувати тяжкість, локалізацію і характер отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень стало неможливим у зв`язку з зникненням слідів цих ушкоджень на тілі потерпілого через сплив часу з моменту їх спричинення до моменту його звернення до поліції з заявою про злочин, відсутністю будь-якої медичної документації щодо проходження ним медичного обстеження та лікування.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду свою провину визнав в повному обсязі, дав наступні показання, що дійсно у серпні місяці 2016 року сталися події якій є предметом кримінального правопорушення. В той період часу вже був повнолітньою особою, в його колі оточення були неповнолітні особи ОСОБА_11 , особа ОСОБА_7 , особа ОСОБА_8 , особа ОСОБА_12 , відносно яких провадження закрито у зв`язку зі спливом строків давності. В ході допиту пам`ятає що дійсно стався конфлікт з ОСОБА_10 , а саме через дівчину, більш точного часу не пам`ятає, чітку деталізацію обставин не пам`ятає через те що пройшов значний період часу. В викладених в обвинувальному акті обставинах підтверджує в повному обсязі, щиро кається у вчиненому, наголошує що за період часу змінив своє ставлення до життя, та наголошує що в майбутньому не буде повторювати помилок.

Окрім беззаперечного визнання ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується дослідженими в судових засіданнях доказами, а саме:

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 дав наступні показання, що до зазначеної події у серпня місяці 2016 року з ОСОБА_5 та іншими особами знайомий не був. В кінці серпня а саме 24 серпня 2016 року в інтернеті в соціальній мережі «Вконтакте» познайомився з особою ОСОБА_8 відносно якої провадження закрито у зв`язку зі спливом строків давності, запропонував їй зустрітися в денний час доби в центрі міста Одеси, вона відмовилася та сказала що у неї не виходить зустрітися, а в неї є можливість зустрітися в вечірній час доби та призначила зустріч в парку ім. Савицького. Потерпілий ОСОБА_10 не придав цьому значення та приїхав на зустріч, чекав її на місці зустрічі трішки більше однієї години. Після цього зустрівшись із особою ОСОБА_8 вони зайшли на територію парку та підійшли до озера і одразу ж на нього «налетіли» 5 чи 6 людей в масках з малюнком у вигляді черепу та, відтягнули його до хащі, почали бити та сказали що він нібито хотів зґвалтувати дівчину. Потім заставили його роздягнутися та хотіли викупати в озері. Окрім того, вимагали що він себе визнав збоченцем та педофілом. Через загрозу свого життя він зізнався в цьому, хоча це не відповідає дійсності. Скільки по часу його били точно не пам`ятає, вони витягли з карману мобільний телефон марки LG та 50 гривень та після цього пішов додому та звернувся в лікарню. Лікування проходив вдома. ОСОБА_10 вказав що зазнав фізичної та психологічної травми.

Крім вищезазначених свідчень обвинуваченого та потерпілого, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівів, підтверджується іншими доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, зокрема:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002362 від 19.10.2016 року (т.2 а.с.1), яким підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

- постановою при призначення групи прокурорів від 19.10.2016 року;

- постановою при призначення групи слідчих від 20.10.2016 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.11.2016 року від потерпілого ОСОБА_10 відповідно до якої в кінці серпня 2016 року, невідомі особи, знаходячись в парку ім. «Савицького» з метою відкритого заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке в момент спричинення було небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволоділи майном, а саме мобільним телефоном марки «ЛГ Спіріт» чорного кольору, в якому знаходилась сім карта № НОМЕР_2 .

- протоколом огляду місця події від 20.10.2016 року за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, парк ім. Савицького з фотоілюстрацією місця події, в ході якого оглянуто територію біля туалету розташованого в парку ім. Савицького. Під час огляду території нічого не виявлено та нічого не вилучалося.

- протоколом огляду відеозапису від 10.01.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнає обвинуваченого ОСОБА_5 по голосу та вказує що ОСОБА_5 є тією особою яка наносила йому удари ті відкрито заволоділа мобільним телефоном, а особу В відносно якої провадження закрито у зв`язку зі спливом строків давності впізнає за голосом як особу яка знімала те, що відбувається на мобільний телефон.

- протоколом затримання на підставі ст.208 КПК України обвинуваченого ОСОБА_5 , в ході якого здійснено обшук затриманої особи, виявлено та вилучено сумку чорного кольору, в якій знаходиться мобільний телефон марки «MEIZU» сірого кольору, в якому знаходиться сім карта № НОМЕР_3 , код блокування телефону 1488, навушники до вказаного телефону білого кольору. На шиї ОСОБА_5 знаходиться матерчата маска чорного кольору на якій знаходиться малюнок у вигляді черепу.

- постановою слідчого ОСОБА_13 від 21.10.2016 року про призначення судово-медичної експертизи на предмет тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: характерність ознак, давність, механізм їх утворень, давність, вплив ушкоджень.

- висновком експерта №3122 від 21.10.2016 року відповідно до якого, у ОСОБА_5 виявлені ушкодження, а саме синці області кісток обох кистей які могли бути утворені 19.10.2016 року. Описані ушкодження, як у сукупності так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, і за цим критеріям, відповідно до п.п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

- протоколом огляду предметів від 20.10.2016 року відповідно до якого оглянуто телефон марки «MEIZU» сірого кольору, в якому знаходиться сім карта № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 під час детального огляду встановлено телефонні контакти у кількості 42 шт., досліджена повна історія дзвінків з абонентами, окрім того виявлено та досліджено бесіду під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та діалоги, в яких в яких виявлені текстові повідомлення та відеозапис під назвою « V61015-205212 », «V61015-210800».

- протоколом обшуку обвинуваченого ОСОБА_5 від 26.10.2016 року.

- протоколом огляду предметів від 27.10.2016 року, під час якого виявлено поліетиленовий пакет, в якому знаходяться вилучені під час затримання ОСОБА_5 , матерчата маска чорного кольору, на якій знаходиться малюнок білого кольору у вигляді черепу.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються із показаннями потерпілого, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

ч. 2 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, що мають характер мордування, вчинені групою осіб, з метою залякування потерпілого;

ч. 2 ст. 127 КК України, як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю і морального страждання шляхом нанесення побоїв з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього визнання, та з метою покарати його за дії, у скоєнні яких він підозрюється, залякування, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Даючи оцінку показам потерпілого ОСОБА_10 , судом встановлено, що вказані покази є ґрунтовні, виразні, обдумані. Потерпілий ОСОБА_10 послідовно передав зовнішню обстановку подій, які з ним відбулись у день злочину, які дії були здійсненні ним та особою, яке майно було викрадено в результаті злочину, при проведенні процедури впізнання впевнено, без будь-яких протиріч впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , як на одну із осіб, яка скоїла відносно нього злочин.

Оскільки покази потерпілого ОСОБА_10 надані невимушено, без стороннього тиску, викладені ними зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Таким чином, підстав ставити під сумнів покази потерпілого у суду не має.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду є щире каяття та беззаперечне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом під час судового розгляду не встановлено.

Так, судом враховується, що скоєні ОСОБА_15 кримінальні правопорушення, передбачені за:

- ч.2 ст.126 КК України, є нетяжким злочином;

- ч.2 ст.127 КК України, є тяжким злочином.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, беззаперечно визнав вину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, з середньою освіто, працює слюсарем, суд дійшов висновку, що для попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій:

- за ч.2 ст.126 КК України у вигляді позбавлення волі, та звільнивши ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі п. 3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за цією статтею, оскільки злочин вчинений 26.08.2016 року, тобто спливло більше п`яти років. Підстав для зупинення або переривання строку давності, які визначені ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, стороною обвинувачення, суду не надані, даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення в період строків притягнення до кримінальної відповідальності не встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 , якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, не заперечував проти закриття кримінального провадження за ч.2 ст.126 КК України з нереабілітуючих підстав.

- за ч.2 ст.127 КК України суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляду 5 (п`яти) років позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.127 КК України, достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання. Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу обвинуваченого, щире каяття, беззаперечне визнання вини, суд приходить до висновку про доцільність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Окрім того, в рамках даного провадження, 19.10.2016 року обвинуваченого ОСОБА_5 було затримано, відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2016 року, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2018 року змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та негайно звільнено з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), ОСОБА_5 слід зарахувати у строк призначеного покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання по день звільнення з-під варти, а саме з 19.10.2016 року по 04.07.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, що узгоджується з правовим висновком Великої палати Верховного суду, викладеним в Постанові від 29.08.2018 року по кримінальному провадженню № 663/537/17 (якщо особа вчинила злочин в період до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі).

Речові докази по справі - залишити при матеріалах кримінального провадження, оскільки вони є предметом доказування в іншому кримінальному провадженні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним та призначити покарання:

- за ч.2 ст.126 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, звільнивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.3 ч.1 ст.49 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та призначити покарання:

- за ч.2 ст.127 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк випробування ОСОБА_5 , а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 16 листопада 2023 року.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його мешкання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), ОСОБА_5 слід зарахувати у строк призначеного покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання по день звільнення з-під варти, а саме з 19.10.2016 року по 04.07.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Речові докази по справі - залишити при матеріалах кримінального провадження, оскільки вони є предметом доказування в іншому кримінальному провадженні.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1