ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5632/22 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1685/23 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та самого обвинуваченого на вирок Київського районного суду м. Харкова від 26 09 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, тимчасово не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 26.10.2018 Жовтневим районним судом міста Харкова за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. В силу ч.4 ст.70 КК України приєднано невідбуту частину покарання по вироку Васильківського міського суду Київської області від 10.08.2017. 02.06.2020 перегляд вироку Харківським апеляційним судом із застосуванням ч.5 ст.72 КК України. 22.09.2020 звільнено з Харківського слідчого ізолятору у зв`язку з відбуттям строку покарання; відносно якого 08.02.2022 Печерською окружною прокуратурою міста Києва направлений до суду обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України.

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У зв`язку з призначенням міри покарання у виді позбавлення волі, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до набрання цим вироком законної сили.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, 31 грудня 2021 о 17:25 під час перебування поблизу станції метрополітену «Героїв праці» міста Харкова, ОСОБА_7 , побачив в кишені куртки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мобільний телефон, після чого, у нього виник умисел на вчинення крадіжки мобільного телефону, реалізуючи який, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу з правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_9 , заволодів його мобільним телефоном Xiaomi Redmi Note 8T 4/128Gb White EU, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Після цього ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину разом із викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спричинена матеріальна шкода в сумі 3439 грн. 20 коп., відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №286М від 03.08.2022.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України. тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинуваченим та його захисником подано апеляційні скарги.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, застосувавши положення ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

На думку захисника, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не аналізував наявності підстав для застосування альтернативних видів покарання. Можливості застосування покарання з випробуванням, з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та іcтотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Суд лише врахував, що ОСОБА_7 був раніше засуджений за злочин проти власності, але наразі, повністю відбув покарання, що були йому призначенні. Вважає, що призначене покарання є надто суворим з огляду на повне визнання вини, щире каяття та сприяння слідству під час досудового розслідування. Ну думку захисника, наявність непогашеної судимості, не є перешкодою у застосуванні вимог ст. 75 КК України, згідно роз`яснень ВС у постанові від 19.02.2019 у справі №337/3654/16 та інших.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а також застосувати ст.75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог, обвинувачений посилається на визнання ним в повному обсязі своєї вини та активне сприяння розслідуванню, про що свідчить протокол його, як підозрюваного. Також зазначає, що він наполягав на розгляді справи в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Крім того, просить врахувати, що він має бажання відшкодувати моральну та матеріальну шкоду потерпілому. Також зазначив, що має тяжкі захворювання, а саме гепатит «С» та туберкульоз закритого типу. Враховуючи ступінь вчиненого злочину, який є нетяжким, а також відсутність шкоди здоров`ю потерпілого, дані щодо його особи, зокрема, те, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває і має тяжкі захворювання, а також те, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні, то на думку обвинуваченого, суд мав призначити йому мінімальний строк покарання.

Враховуючи вищевикладене, просив пом`якшити йому покарання та застосувати до нього ст.75 КК України, що на його думку, буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходом, який застосовується до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідним і не надмірним. А тому, вважає, що його перевиховання можливо без відбування покарання, із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник просили задовольнити вимоги апеляційних скарг в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Потерпілий, в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без нього (а.с.15).

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, а також відомості щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що він працездатний, однак не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, раніш неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності; зі слів обвинуваченого, хворіє на гепатит «С» та туберкульоз у закритій формі. Як встановлено судом, ОСОБА_7 востаннє судимий 26.10.2018 Жовтневим районним судом міста Харкова за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, до якого, в силу ч.4 ст.70 КК України, приєднано невідбуту частину покарання по вироку Васильківського міського суду Київської області від 10.08.2017 та який 02.06.2020 було переглянуто Харківським апеляційним судом із застосуванням ч.5 ст.72 КК України. 22.09.2020 ОСОБА_7 було звільнено з Харківського слідчого ізолятору за відбуття строку покарання.

Відповідно до ст.67 КК України судом визнано обставиною, що пом`якшує покарання, - щире каяття обвинуваченого, а також враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням зазначеного судом призначено обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів. Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, у зв`язку з його суворістю, колегія суддів не вбачає. Доводи про необхідність пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням визнання обвинуваченого себе винним, його щире каяття, а також відомості щодо особи обвинуваченого, були судом враховані при призначення ОСОБА_7 покарання. При цьому, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції і зазначені обвинуваченим, які пом`якшують покарання, а тому, призначення більш м`якого виду покарання, в даному випадку, - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо виправлення ОСОБА_7 . Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, беручи до уваги особу обвинуваченого, який в минулому неодноразово засуджувався, зокрема, за вчинення корисливих злочинів проти власності, проте, належних висновків для себе не зробив та не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як убачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, що на думку колегії суддів, свідчить про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_7 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70 КК України, призначивши покарання в межах санкцій, ч2 ст.185 КК України та, дотримуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для скасування вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого та ого захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку також не вбачається, внаслідок чого вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 26 09 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4