Провадження по справі № 1-кп/522/1206/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, в режимі відеоконференцзв`язку, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 від 11.11.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 195 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000370 від 11.11.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 195 КК України.

Від потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 надійшов цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача.

До суду надійшло клопотання від обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та скасування постанови прокурора Приморської окружної прокуратури від 29.11.2023 року про продовження строку досудового розслідування.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначив, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено відповідно до вимог КПК України, підстав для затвердження угоди та закриття кримінального провадження не має, обвинувальний акт направлено на розгляд до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Стосовно прийняття до провадження цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 , не заперечував.

Сторона захисту заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та прийняття цивільного позову до провадження. Просила задовольнити клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, та скасування постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування кримінального проступку від 29.11.2023 року.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 просили призначити обвинувальний акт до судового розгляду, прийняти цивільний позов до провадження та задовольнити заяву про забезпечення позову, а в задоволенні клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження відмовити.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та поданий цивільний позов, суд дійшов висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з таких підстав.

Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Підстав для обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, не встановлено та від прокурора відповідних клопотань не надходило.

Клопотань про призначення досудової доповіді обвинуваченому не надходило, судом також не встановлено підстав для її призначення.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Щодо поданого цивільного позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Від потерпілого ОСОБА_5 до суду надійшов цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який він та його представник підтримали, просили прийняти до провадження та задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти прийняття до провадження поданого цивільного позову.

Сторона захисту заперечувала проти прийняття цивільного позову до провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно обвинувального акту потерпілим в даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_5 .

Згідно з частинами 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи викладене, суд на даній стадії судового розгляду не може розглядати поданий цивільний позов по суті, а лише вирішує питання щодо можливості його прийняття до провадження, перевіряючи його відповідність вимогам законодавства.

Статтею 175 ЦПК України закріплено вимоги щодо форми та змісту цивільного позову.

Статтею 177 ЦПК України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви.

Підстави для залишення цивільного позову без руху, або повернення цивільного позову, який потерпілим у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України, відсутні.

Судом встановлено, що форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому цивільний позов слід прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих у наслідок вчинення злочину, позивачі звільняються від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, та з огляду на відповідність цивільного позову, поданого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, суд вважає за можливе прийняти до розгляду у даному кримінальному провадженні цивільний позов, поданий потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та визнати ОСОБА_5 цивільним позивачем, а ОСОБА_3 цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні.

З прийняттям цивільного позову потерпілий набуває також права і обов`язки цивільного позивача, а обвинувачений права цивільного відповідача.

Роз`яснити цивільному відповідачу, що він має право подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії даної ухвали відзив на позов, всі докази, що підтверджували б заперечення проти позову, у разі їх наявності, чи заперечення на позов, позивачу надіслати їх копії.

Також, потерпілим було подано заяву про забезпечення шляхом накладення арешту на все майно відповідача, який в обґрунтування заяви зазначив, що на його думку, є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від сплати боргу в результаті позитивного рішення на користь відповідача, та майно може бути відчужено на користь третіх осіб, що може ускладнити виконання рішення суду. Також, потерпілий зазначив, що відповідачем на сьогоднішній день вже здійснено відчуження майна, а саме автомобіля.

Прокурор та представник потерпілого не заперечували проти вищевказаної заяви потерпілого про забезпечення позову.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення такої заяви потерпілого.

Суд заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, цивільний позов та заяву про забезпечення позову, встановив таке.

Згідно із ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Вимогами статті 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Аналізуючи зміст поданої потерпілим заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Главою 17 Розділу ІІ КПК України чітко визначено порядок накладення арешту на майно під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З поданої ОСОБА_5 заяви про забезпечення позову вбачається, що потерпілий при обґрунтуванні вказаної заяви посилається на норми ЦПК України. Однак слід зауважити, що оскільки КПК України чітко визначено порядок вирішення питання щодо накладення арешту на майно під час розгляду кримінального провадження, тому в даному випадку норми ЦПК України не застосовуються, у зв`язку з чим вищевказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження та скасування постанови прокурора Приморської окружної прокуратури від 29.11.2023 року про продовження строку досудового розслідування, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

В обґрунтування вказаного клопотання обвинувачений зазначив, що 11.11.2023 року були внесенні дані до ЄРДР за №0000370 від 11.11.2023 року відносно ОСОБА_3 за ст. 195 КК України.

27.11.2023 року йому було повідомлено про підозру, а 29.11.2023 року прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси було продовжено строк досудового розслідування до 17.12.2023 року, у зв`язку з необхідністю проведення додаткових слідчих дій.

01.12.2023 року повідомлено про завершення досудового розслідування.

11.12.2023 року надано доступ до матеріалів досудового розслідування та вручено обвинувальний акт з реєстром.

В своєму клопотанні обвинувачений зазначив, що підстав для продовження строку досудового розслідування у прокурора згідно положень КПК України не було, у зв`язку з чим вказана постанова, на його думку, підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: протягом двадцяти діб у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті.

Згідно частини другої статті 294 КПК України, якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у пунктах 1 і 2 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений прокурором у межах строку, встановленого пунктом 1 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження 27.11.2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру та постановою прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 від 29.11.2023 року було продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яку сторона захисту під час досудового розслідування не оскаржувала.

В судовому засіданні сторона захисту вказувала на незаконність та необґрунтованість постанови слідчого про продовження строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

Крім того, на думку обвинуваченого ОСОБА_3 обвинувальний акт було складено поза межами строку досудового розслідування, а саме його було затримано 21.11.2023 року, повідомлено про підозру 27.11.2023 року, тобто на думку обвинуваченого обвинувальний акт складено поза межами строків досудового розслідування.

Судом під час розгляду клопотання встановлено, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, відомості були внесені до ЄРДР за №0000370 від 11.11.2023 року за ст. 195 КК України.

27.11.2023 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 195 КК України.

29.11.2023 року прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 було продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

01.12.2023 року ОСОБА_3 було повідомлено про завершення досудового розслідування та 11.12.2023 року надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

При дослідженні реєстру матеріалів кримінального провадження судом наразі не встановлено зазначених обвинуваченим в клопотанні порушення строків досудового розслідування, та вказане можливо встановити лише під час судового розгляду, а саме при дослідженні матеріалів кримінального провадження, у зв`язку із чим вказане клопотання є передчасним, тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої статті 303 КПК України, а саме: 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Таким чином, дослідивши подане клопотання, суд доходить висновку щодо його необґрунтованості та передчасності.

Суд зазначає, що сторона захисту не позбавлена права звернутись до суду з відповідним клопотанням на стадії судового розгляду.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що на стадії підготовчого судового засідання постанова прокурора про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні оскарженню не підлягає, оскільки не входить до переліку, визначеному п.5,6 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Отже, на думку суду, клопотання захисника подано передчасно, оскільки на даній стадії судового провадження неможливо повно, об`єктивно та всебічно перевірити зазначені в ній обставини без їхнього безпосереднього дослідження, тому суд не зможе прийняти рішення за поданою скаргою до початку судового розгляду, оскільки письмові та інші докази у кримінальному провадженні ще не досліджувались, а оцінка доводам зазначених в скарзі можуть бути надані після дослідження доказів при ухваленні вироку в нарадчій кімнаті.

При цьому, сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду, заперечувати проти доказів сторони обвинувачення та представляти суду свої докази.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, відповідно до вимог, суд вважає за необхідне залишити без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000370 від 11.11.2023 року та скасування постанови прокурора Приморської окружної прокуратури від 29.11.2023 року про продовження строку досудового розслідування кримінального проступку.

Керуючись ст. 61, 62, 128, 284, 291, 303, 314-316, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000370 від 11.11.2023 року та скасування постанови прокурора Приморської окружної прокуратури від 29.11.2023 року про продовження строку досудового розслідування кримінального проступку залишити без задоволення.

Обвинувальний акт стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 195 КК України, призначити до судового розгляду на 05.02.2024 року о 15 год. 00 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, потерпілого, представника потерпілого, захисника обвинуваченого, обвинуваченого.

Прийняти до провадження цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Визнати ОСОБА_5 цивільними позивачем, а ОСОБА_3 цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Судовий розгляд здійснювати одноособово.

Обов`язок щодо забезпечення явки свідків у кримінальному провадженні покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_10