КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 18 жовтня 2023 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрювана ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваній ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 11 листопада 2023 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, дані про особу підозрюваної у їх сукупності та прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, зазначає про необґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 .

Стверджує, що, не зважаючи на створені групи слідчих і прокурорів, фактично досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснює один слідчий, у зв`язку з чим не з`ясовано всіх обставин скоєних правопорушень і не визначено участь кожного підозрюваного, через що ОСОБА_5 інкриміновані дії, які вона не вчиняла і не могла вчинити, перебуваючи за межами Києва, ховаючись від агресії рф. Стверджує, що підозрювана не має відношення до захоплення ГАК «Сокіл-2», на час цих подій вона не була знайома з організатором ОСОБА_9 і відповідно не виконувала його вказівки та розпорядження.

Зауважує, що ОСОБА_5 визнає, що виготовила за проханням ОСОБА_9 деякі із інкримінованих їй протоколи зборів гаражних кооперативів, проте на момент складання зазначених документів ОСОБА_5 не була обізнана, що вони будуть використані ОСОБА_9 для заволодіння майном ряду гаражних кооперативів і грошовими коштами з їх рахунків.

Стверджує, що ОСОБА_5 надавала за проханням ОСОБА_9 бухгалтерські послуги щодо ведення діяльності деяких юридичних осіб, не будучи обізнаною про дійсні плани і дії останнього, вважаючи, що у такий спосіб вона сприяє налагодженню їх діяльності відповідно до законів і підзаконних актів, у злочинну змову чи злочинну організацію вона не вступала і докази цього відсутні в матеріалах, доданих до клопотання, в тому числі в протоколах за результатами проведення відповідних слідчих дій.

Вважає, що органом досудового розслідування не встановлена майнова шкода, розмір якої належними документами не доведений, оскільки це фактично заявлені і не підтверджені документально суми, а в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація з Реєстру речових прав на нерухоме майно, яка би містила відомості про те, що гаражні кооперативи мали у своїй власності об`єкти нерухомості.

Зазначає, що допитані у справі свідки показали, що будівлі або гаражі кооперативів перебувають в стадії оформлення або у власності інших осіб.

Вказує, що органом досудового розслідування до матеріалів справи не долучені баланси гаражних кооперативів на підтвердження факту наявності нерухомого майна, яким злочинна організація заволоділа в особливо великих розмірах.

Також зауважує, що земельні ділянки, якими користуються гаражні кооперативи, не перебувають у їх власності, окрім ГБК «Лівобережний», а у всіх інших випадках має місце самовільне захоплення землі.

Вважає, що долучені до клопотання різні довідки щодо вартості майна гаражних кооперативів не можуть бути доказами на підтвердження матеріальної шкоди.

На переконання захисника, органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявлених у клопотанні ризиків.

Стверджує, що слідчим до суду не надано доказів того, що ОСОБА_5 фактично переховувалась від органів досудового розслідування, слідчий не посилався на показання свідків про її намір переховуватись, змінити місце проживання, на відсутність у неї місця проживання та не зазначив обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів підозрюваної ухилитися від суду або реальних намірів вдатися до таких дій.

Звертає увагу на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває майже два роки, а тому за цей час орган досудового розслідування повинен був встановити місцезнаходження документів, які становлять інтерес, і їх вилучити, враховуючи здійснення НС(Р)Д, проведення великої кількості обшуків та тимчасових доступів до речей і документів у кримінальному провадженні.

Зауважує, що документи, які слугували підставою для зміни керівників та членів правління юридичних осіб, реєстрації права власності на нерухоме майно, та інші документи вже вилучені, по деяких із них проведені судові експертизи, до них ОСОБА_5 не має доступу, перебуваючи на волі.

Стверджує, що підозрювана має намір співпрацювати з органом досудового розслідування і готова дати правдиві показання щодо своїх дій і дій тих підозрюваних, яких вона знає і з якими спілкувалась.

Зазначає, що більшості заявлених слідчим свідків ОСОБА_5 взагалі не знає і вони відповідно до наданих до клопотання протоколів допитів не згадують підозрювану у своїх показаннях, а деякі свідки надали органу досудового розслідування показання з чужих слів.

Вказує на дані, що характеризують особу підозрюваної, яка має постійне місце реєстрації і проживання, міцні соціальні зв`язки, родину, матір похилого віку, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Вважає, що наявні підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, чого достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, у якої бездоганна репутація та відсутні компрометуючі відомості.

Зазначає, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

На переконання захисника, зазначені законодавцем вимоги не були дотримані при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Зауважує, що за час перебування ОСОБА_5 під вартою з нею не проведено жодних слідчих дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 02 листопада 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001357, у тому числі за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України.

19 липня 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, створеній з метою вчинення особливо тяжкого злочину, а також в участі у злочинах, вчинюваних такою організацією; у співвиконанні умисного підроблення офіційних документів, використання завідомо підроблених документів, вчиненому повторно у складі злочинної організації, співвиконанні у протиправному заволодінні майном підприємства, у тому числі частками їх засновників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, що заподіяли велику шкоду, вчиненому злочинною організацією, як учасник злочинної організації, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України.

21 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 вересня 2023 року.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 продовжено до трьох місяців, тобто до 19 жовтня 2023 року.

08 вересня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 продовжено до дев`яти місяців, тобто 19 квітня 2024 року.

12 вересня 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваній ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 13 вересня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, у тому числі у вигляді домашнього арешту, для запобігання встановленим ризикам.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

Водночас ЄСПЛ в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, у справі «Ілійков проти Болгарії» суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») суд зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, зокрема, можливості ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваної, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваній ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останньої на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою матеріали судового провадження не містять.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано не визначив ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки остання підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255КК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваній ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 11 листопада 2023 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/40324/23-к Справа №11-сс/824/5918/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1