ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 755/4093/22

провадження № 51-1166 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у кримінальному провадженні № 00000925 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 21 квітня 2022 року до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року вирок районного суду залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений час, але не пізніше 21 квітня 2022 року, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, 4-ММС

(4-метилметканинон) у великих розмірах, отримав від невстановленої особи заздалегідь розфасовану зазначену речовину, загальною масою 7,65 г, тим самим її придбав з метою подальшого збуту у великих розмірах.

Далі ОСОБА_7 , зберігаючи вказаний психотропний засіб при собі, направився по території м. Києва залишати цей засіб у схованках з метою збуту невизначеному колу осіб.

Так, 21 квітня 2022 року ОСОБА_7 умисно, на території ПКіВ «Партизанська Слава» у м. Києві створив схованку, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, 4-ММС, загальною масою 0,782г.

Він же умисно, повторно, того ж дня, створив ще 5 подібних схованок, де здійснив зберігання вказаної речовини з метою збуту у зіп-пакетах, масою 0,384г, 0,785г, 0,718г, 1,488г, 0,623г.

Крім того, 21 квітня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 13А, незаконно придбав з метою збуту заздалегідь розфасовану психотропну речовину, обіг якої заборонено, 4-ММС, масою 2,87г, що є великим розміром, яку зберігав при собі та яку було виявлено та вилучено того ж дня працівниками поліції під час затримання підозрюваного.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить змінити судові рішення, пом`якшити призначене засудженому покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 цього Кодексу з випробуванням. Зазначає, що суди при призначенні покарання не врахували належним чином усіх даних про особу винного, його зізнання у скоєному та щире каяття, а тому покарання є надто суворим.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити з наведених у скарзі підстав.

Прокурор у суді касаційної інстанції заперечувала проти задоволення скарги та просила залишити судові рішення без зміни.

Межі розгляду матеріалів кримінального провадження у касаційному суді

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються.При перевірці доводів, наведених у скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судами.

Мотиви суду

Доводи касаційної скарги захисника зводяться до того, що суди при призначенні винному покарання не обґрунтували неможливість застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, не взяли до уваги усіх даних про особу та обставин справи.

З такими твердженнями колегія суддів погодитися не може.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України (в редакції, що була чинна на момент постановлення вироку) суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким, особу винного, який є особою молодого віку, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, працює не офіційно, його спосіб життя, зокрема, що у нього є неповнолітні брати та сестри, а також матір, яка хворіє. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття у вчиненні злочинів. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Враховуючи усі наведені обставини та дані про особу винного, суд призначив ОСОБА_7 найнижче покарання, передбачене санкцією статті, за якою його засуджено.

Судами встановлено наявність лише однієї пом`якшуючої покарання обставини. Відповідно до вимог ст. 69 КК України, для її застосування необхідна наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Що у даному випадку виключає можливість застосування ст. 69 КК України.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_7 призначено покарання у виді прозбавлення волі на строк 6 років, що унеможливлює прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом із тим, суд при призначенні покарання також урахував кількість епізодів злочинної діяльності, системний характер дій винного, оскільки у нього в наявності було багато згортків, які він залишав у спеціально визначених місцях та мав намір продовжувати ці дії. Також судом враховано те, що злочин вчинено у період воєнного стану, коли всі зусилля країни направлені на відсіч збройній агресії, а тому дії засудженого становили значну суспільну небезпечність. Суд також звернув увагу на те, що багатодітний склад сім`ї і факт спільного проживання ОСОБА_7 із неповнолітніми дітьми не сприятиме меті покарання, враховуючи обставини вчиненого та відсутність позитивного прикладу для виховання.

За таких обставин, суд не вбачав підстав для застосування до винного положень ст.ст. 69, 75 КК України, про що у вироку обґрунтування свого рішення.

Апеляційний суд, розглянувши доводи апеляційної скарги сторони захисту, погодився із таким висновком, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК України мотиви свого рішення.

З цими мотивами погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки метою покарання є не тільки виправлення засудженого, але й попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами.

Суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є вмотивованим, відповідає вимогам статей 50, 65 цього Кодексу, є законним та справедливим, воно відповідає тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових злочинів.

Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судові рішення без зміни.

З цих підстав суд ухвалив:

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3