Справа № 724/1779/23
Провадження № 1-кп/724/15/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора Чернівецької окружної прокуратури: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000352 від 04.05.2023 року щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Чорна, Красноокнянського району Одеської області, освіта загальна середня, одруженого, маючого одну малолітню дитину, працюючого на посаді токаря по ремонту автомобілів Товариства з обмеженою відповідальністю «Мак-Авто-1», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.04.2022 року Яремчанським міським судом Івано - Франківської області за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2022 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

07.06.2022 року ОСОБА_5 був належним чином ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.389 КК України.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про порядок й умови відбування додаткового покарання та настання кримінальної відповідальності у разі ухилення від його відбування, не маючи наміру виконувати рішення суду, усвідомлюючи протиправний характер своїх умисних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин, умисно ухилявся від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, ОСОБА_5 , після набрання вироком Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 08.04.2022 року законної сили, продовжив керувати транспортним засобом марки AUDI моделі А7, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому вчиняючи адміністративні правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, за що притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 11.06.2022 року об 11:02 год. керуючи транспортним засобом по АДРЕСА_2, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті понад 20 км/год (постанова серії ЕАО №5473664), 01.02.2023 року о 15:52 год., керуючи транспортним засобом в с.Шипинці Чернівецького району Чернівецької області, траса Н-10, 214 км, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті понад 56 км/год (постанова серії ЕАР №6487153), 22.04.2023 року о 13:10 год. керуючи транспортним засобом в с.Атаки Дністровського району Чернівецької області траса Н-03, 304 км, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті понад 25 км/год (постанова серії ЕАС №6872360).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив вчинення ним кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, доповнивши, що керував транспортним засобом з поважних причин. У скоєному розкаявся, просив суд строго його не карати, оскільки має на утриманні новонароджену дитину.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_6 показала, що 22.04.2023 року вона разом з чоловіком ОСОБА_5 приїхала на автобусі в м.Хотин Дністровського району Чернівецької області для зустрічі з батьком. На той час вона перебувала на 4 місяці вагітності. Проте, внаслідок погіршення її стану здоров`я, пов`язаного з вагітністю, її чоловік змушений був взяти автомобіль у її батька та негайно відвезти її до лікаря. По дорозі їх автомобіль було зупинено поліцейськими за перевищення швидкості руху та складено постанову.

Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_7 показав, що він є директором ТОВ «Мак-Авто-1», обвинувачений працює у нього токарем по ремонту автомобілів. Йому було відомо, що відносно ОСОБА_5 ухалено вирок з обмеженням права керування транспортними засобами, разом з тим, він двічі 11.06.2022 та 01.02.2023 просив останнього з`їздити за запчастинами для ремонту автомобілів, оскільки інші працівники були зайняті. Обвинуваченого характеризує виключно з позитивної сторони, як старанного та кваліфікованого фахівця.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позицій, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, а саме позбавлення права керування транспортними засобами.

Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кимінальних проступків.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який проживає в м.Чернівці, Чернівецької області, одружений, має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання, згідно характеристики Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області від 23.05.2023 року, характеризується задовільно; з 07.12.2020 року працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мак-Авто-1» на посаді токаря по ремонту автомобілів, за місцем роботи характеризується з позитивної сторони, як фахівець у своїй галузі; займається волонтерською діяльністю та вихованням молоді і підлітків у Церкві Євангельських Християн-баптистів смт.Смотрич «Джерело життя»; у липні-серпні 2023 р здійснив переказ власних коштів для придбання товарів на військові потреби; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий (том 1 а.п.38-57, том 2 а.п.129-140).

Судом, відповідно до ст.66 КК України, прийняті до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд, зважаючи на позицію обвинувачення, висловлену в ході судових дебатів, вважає, що покарання для обвинуваченого має бути у виді обмеження волів межах, встановлених в санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, зокрема, після ухвалення щодо нього вироку Яремчанським міським судом Івано-Франківської області від 08.04.2022, та будучи попереджений про порядок та умови відбування додаткового покарання, неодноразово керував транспортним засобом, при цьому систематично продовжував вчиняти адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху (перевищення встановлених обмежень руху), що свідчить про те, що обвинувачений не зробив належних для себе висновків і на шлях виправлення не став.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам норм ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети кримінального покарання, а призначення більш м`якого виду покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст.389 КК України, не забезпечить досягнення мети покарання.

Надані захисником документи щодо стану здоров`я родичів обвинуваченого таких висновків не спростовують.

На переконання суду обставини, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема: його вік, сімейний стан, спосіб життя, позитивні характеристики з місця роботи та проживання, не є підставою для застосування до нього ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Згідно ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання.

У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 роз`яснюється, що, при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, додаткове покарання (або його невідбуту частину) за попереднім вироком.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою до повного відбуття покарання, призначеного попереднім вироком нового злочину, суди мають розцінювати це як унеможливлення застосування ст. 75 КК України і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

У таких випадках звільнення від відбування іншого покарання з випробування на підставі ст.75 КК України, яке входить у сукупність вироків, є неприпустимим і розцінюється як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таке правозастосування знайшло відображення і у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 761/22911/17.

Судом встановлено, що вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки, з покладанням на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Вирок набрав чинності 10.05.2022 року ( том 2, а.п.109-111).

Кримінальне правопорушення, викладене в описовій частині даного вироку, ОСОБА_5 вчинено в період іспитового строку, що свідчить про наявність правових підстав для застосування положень ч.1,ч.3 ст.71 КК України при призначенні ОСОБА_5 остаточного до відбуття покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.124, 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, призначивши покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, із застосуванням ст.72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 08 квітня 2022 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після вступу вироку в законну силу направити ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання.

Речові докази: компакт - диск із написом Titanum RW DVD-R 120, на якому наявне відео з боді-камери працівника патрульної поліції УПП в Чернівецькій області, що упакований в білий конверт - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1