БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/612/23
Провадження № 1-кп/730/48/2023
У Х В А Л А

"20" грудня 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 09.01.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні дитину 2016 року народження /зі слів/, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні у даній справі прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що наявні та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати та не зменшилися з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: ризик переховування від суду - вказаний ризик продовжує існувати, є актуальним та не зменшився, обумовлений можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаний із цими можливими негативними наслідками (обмеженнями), і зокрема, суворістю передбаченого покарання ( ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років). Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працює, має схильність до зловживання алкогольними напоями, характеризується як такий, що схильний до агресивної поведінки та спричинення тілесних ушкоджень оточуючим; ризик впливу на потерпілу та свідків - перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, вмовлянням чи погрозами змушуючи їх змінити свої покази для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності, таким чином перешкоджаючи проведенню об`єктивного досудового розслідування та встановлення істини по справі, так як більшість допитаних у справі свідків проживають в одному населеному пункті з ОСОБА_5 та фактично є його знайомими, і він, знаючи їх особисто, може на них впливати, крім того, згідно показань свідків, ОСОБА_5 неодноразово вчиняв насильство відносно них та вони не зверталися до поліції, бо боялись його; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення - ОСОБА_5 може вчинити нові злочини, так як він хоча і є не судимим в силу ст. 89 КК України, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти життя та здоров`я особи. На даний час Борзнянським районним судом Чернігівської області винесено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 121; ч. 4 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі та який набув законної сили.

Як зазначив додатково прокурор, копія клопотання була направлена заздалегідь на адресу СІЗО для вручення обвинуваченому, про що є відповідні відомості, що долучені до клопотання.

Думка ОСОБА_5 щодо клопотання судом не з`ясовувалася, оскільки він після неодноразових попереджень суду 24.07.2023 року судом був видалений з залу судового засідання за порушення порядку у залі судового засідання та не підкорення розпорядженням головуючого на весь час судового розгляду.

Захисник вважає, що клопотання є необґрунтованим та немотивованим, оскільки підозра є необґрунтованою, а ризики недоведеними. Враховуючи стадію розгляду справи вважає, що ризиків взагалі немає, а обґрунтування клопотання виключно тяжкістю покарання не відповідає вимогам закону. Звернув увагу суду на те, що ОСОБА_5 вже відбуває покарання за іншим вироком, а тому подвійне тримання є не логічним.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо подовження обвинуваченому строку дії

запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 201 КПК України передбачає можливість особи, до якої застосовано запобіжний захід, змінити його. Така можливість надається особі з метою надання їй права на перегляд обставин. Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (щодо прав особи, яка позбавлена свободи внаслідок арешту або тримання під вартою) забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи (Рішення у справі Yeloyev проти України від 6 листопада 2008 року, заява № 17283/02, параграф 64).

Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. (стаття 201 КПК України)

Обґрунтованість підозри має оцінюватися на кожному етапі від початкового періоду після затримання особи, так і в подальшому, коли тримання під вартою продовжується. Збереження обґрунтованості підозри є необхідною умовою законності продовження тримання під вартою. Відповідно, хоча під час затримання та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна бути обґрунтована підозра; у випадках тривалого тримання під вартою також має бути доведено, що підозра зберігається та залишається обґрунтованою протягом усього періоду тримання під вартою. (Рішення у справі Ilgar Mammadov проти Азербайджану, заява № 15172/13 від 22 травня 2014 року, параграф 90). Також, необхідно належним чином оцінити наявність ризиків, які виправдовують продовження тримання під вартою, та які можна обґрунтувати конкретними обставинами справи, а не абстрактними формулюваннями, надаючи належну оцінку індивідуальним обставинам підозрюваного. Наведення таких аргументів може виправдовувати тримання під вартою (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 88). Такі аргументи не можуть використовувати формалістичну та абстрактну мову, також не дозволяється щоразу при розгляді питання про тримання під вартою використовувати ідентичні або стереотипні формулювання, автоматично продовжувати тримання під вартою (Рішення у справі Lisovskij проти Литви від 2 травня 2017 року, заява № 36249/14, параграф 77).

Фактично, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав обвинуваченого та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, суд повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оцінка відповідних і достатніх підстав тримання під вартою має бути здійснена без відриву від фактичної тривалості попереднього ув`язнення. Ця оцінка здійснюється з необхідною ретельністю під час провадження у справі (Рішення у справі Gabor Nagy проти Угорщини-2 від 11 квітня 2017 року, заява № 73999/14, параграф 77). При цьому, потрібно завжди виходити з презумпції звільнення особи з-під варти (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграфи 89, 91). Мають бути переконливо продемонстровані конкретні факти справи, для того, щоби переважати правило поваги до особистої свободи, а також щоби виправдати подальше тримання під вартою (наприклад, Рішення у справі Ilijkov проти Болгарії від 26 липня 2001 року, заява № 33977/96, параграф 84). Питання тривалості тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно.

Суд зазначає, що обвинувачений утримується під вартою з січня 2023 року, тобто майже рік (у межах кримінального провадження № 730/612/23).

Суд звертає увагу на те, що тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, а тому станом на день розгляду даного клопотання, з урахуванням тривалості тримання під вартою обвинуваченого, відсутності нових обставин, які виправдовують подальше тримання, цей захід не є пропорційним.

Також, суд враховує стадію розгляду провадження, а саме те, що прокурором та захистом надано усі докази, які судом досліджено у повному обсязі.

Крім того, судом враховується й те, що ухвалою суду від 26 червня 2023 року обвинуваченому призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, яка довгий час не виконувалася виключно через дії агентів держави, про що суд неодноразово направляв відповідні скарги до уповноважених органів, які залишалися без реагування.

Тримання під вартою, в тому числі, обґрунтовувалося необхідністю проведення експертизи, яка, за даними справи, вже закінчена, однак висновок ще не виготовлений та не направлений до суду.

А тому, на думку суду, подальше тримання обвинуваченого під вартою, у межах даного кримінального провадження, вже не є виправданим.

Також, у цій справі суд враховує, що Борзнянським районним судом Чернігівської області винесено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 121; ч. 4 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі та який набув законної сили. Таким чином, ОСОБА_5 у будь-якому випадку буде продовжувати триматися під вартою на виконання вироку суду.

Так, за матеріалами справи (а.с. 78, справа № 730/418/22) вирок виконаний про що відповідне повідомлення, в тому числі, направлено до Чернігівського СІЗО для відома та виконання.

Однак, станом на сьогодні розгляд даного кримінального провадження (№ 730/612/23) не завершено.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Зі змісту п. 1.1 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2013 року № 460/5, підставами для приймання та тримання у СІЗО ув`язнених і засуджених є ухвала суду про тимчасове залишення засудженого у СІЗО або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до СІЗО у випадках, передбачених статтями 90 КВК України та 537 КПК України.

А тому, з метою розгляду справи № 730/612/23, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає тимчасовому залишенню в СІЗО до розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 134, 177, 331, 369, 372, 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 відмовити.

Обвинуваченого ОСОБА_5 залишити в ДУ «Чернігівське СІЗО» до розгляду даного кримінального провадження Борзнянським районним судом Чернігівської області та набуття вироком чинності.

Копію даної ухвали направити до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» - для відому.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1