СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6082/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003709 від 19.09.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці :75:322:0001, площею 0,4133 га та на вказану земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві оренди належить ПП «Партнеравто» та на праві власності належить територіальній громаді м. Києва, шляхом накладення заборони на його відчуження третім особам, (часткове відчуження) його перетворення шляхом зміни площі чи проведення буди яких робіт пов`язаних з будівництвом, в тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, позичку, до статутного капіталу юридичних осіб, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Земельного кодексу України) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на предмет іпотеки, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записів про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Святошинського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003709 від 19.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється незаконне будівництво на підставі підроблених документів, а саме: аналізуючи документи, які є у відкритому доступі виявлено, що директор ТОВ «Центр транспортних послуг» ОСОБА_4 , перебуваючи у попередній змові із директором ПП «Партнеравто» ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб вступили у змову із ФОП « ОСОБА_6 », та вчинили підробку технічного паспорту на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:32:0001, на підставі якого зареєстрували право власності на неіснуюче приміщення, здійснюються будівельні роботи без дозвільних на те документів.

Згідно договору оренди, вказана земельна ділянка з кадастровим номером :75:322:0001, належить територіальній громаді м. Києва в особі КМДА, яку в оренду отримало ПП «Партнеравто».

26.09.2023 р. земельну ділянка з кадастровим номером: :75:322:0001, площею 0,4133 га, та об?єкт незавершеного будівництва, розташованого на вказаній земельній ділянці, за адресою: м. Київ, вул. Сім?ї Сосніних, 23-А, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити, посилаючись на те, що майно є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003709 від 19.09.2023 р.

У своєму клопотанні прокурор просить розгляд клопотання здійснювати без повідомлення та виклику у судове засідання власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Зважаючи на наведене, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання прокурора без повідомлення власника майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею з`ясовано, що слідчим відділом Святошинського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003709 від 19.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці :75:322:0001, площею 0,4133 га та на вказану земельну ділянку за адресою м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 23-А, яка на праві власності належить територіальній громаді м. Києва, з метою збереження речових доказів.

Ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна.

Відповідно до положень аб. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, у своєму клопотанні прокурор наводить підставу застосування арешту збереження речових доказів, а саме: об`єкта незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці :75:322:0001, площею 0,4133 га, та вказаної земельної ділянки за адресою м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 23-А, яка на праві власності належить територіальній громаді м. Києва. Крім того, прокурор у клопотанні зазначає, що 26.09.2023 р. винесено постанову про визнання зазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003709 від 19.09.2023 р.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Аб. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи на вищенаведені положення КПК України, у випадку звернення органу досудового розслідування з клопотанням про арешт майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, таке майно може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Таким чином, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, містити мотиви прийнятого рішення.

Між тим, до клопотання прокурора не додано постанови про визнання майна об`єкту незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці :75:322:0001, площею 0,4133 га та вказаної земельної ділянки за адресою м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 23-А, речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003709 від 19.09.2023 р., на яку він безпосередньо посилається у своєму клопотанні.

В свою чергу, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов до такого висновку, позбавляє слідчого суддю можливості встановити наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що прокурором не надано постанови про визнання майна, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом, що свідчить про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки без відповідної постанови, майно не може набути статусу речового доказу, а іншої мети клопотання прокурора не містить, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на речові докази необхідно відмовити.

Керуючись статями 2, 98, 170 173, 175, 369 372 Кримінально-процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003709 від 19.09.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, про накладення арешту, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1