Справа № 405/7627/23
провадження № 1-кс/405/4343/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2023 року №0001235 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Мартоноша Новомиргородського району, Кіровоградської області, з базовою середньою освітою, офіційно непрацюючому, тимчасово проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий-криміналіст відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001235 від 13.10.2023 за ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування.

Прокурор та слідча у судовому засіданні просили продовжити підозрюваному запобіжний захід тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник та підозрюваний надали пояснення у судовому засіданні згідно з якими заперечували щодо задоволення клопотання. Захисник вважав, що пред`явлена підозра ОСОБА_5 необгрунтована.

Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0001235 від 13.10.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 4 ст.152 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є слідчий відділ ГУНП в Кіровоградській області (а.к.9-10).

Встановлено, що в період з березня до кінця травня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сестрою по материнській лінії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими перебуває у сімейних відносинах, за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .

Проживаючи у вказаній родині та усвідомлюючи, що його малолітня сестра ОСОБА_9 не досягла чотирнадцятирічного віку, у ОСОБА_5 на початку березня 2019 року виник умисел на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій, без добровільної на те згоди останньої.

На початку березня 2019 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в одній з кімнат за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на зґвалтування малолітньої, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 , не досягла чотирнадцятирічного віку, ОСОБА_5 за відсутності в кімнаті інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч вимогам ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, використовуючи з метою подолання опору погрози застосування фізичного насильства та застосовуючи таке насильство, яке виразилось в утриманні потерпілої, з використанням безпорадного стану потерпілої, обумовленого її малолітнім віком та рівнем статевого розвитку,з метою задоволення своєї статевої пристрасті, без добровільної згоди потерпілої вступив у статевий акт із малолітньою ОСОБА_9 природнім способом, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням своїх геніталій, чим порушив права ОСОБА_9 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток дитини.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на зґвалтування малолітньої, в період з березня до кінця травня 2019 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в одній з кімнат квартири за адресою: АДРЕСА_3 , за відсутності в кімнаті інших осіб, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_9 не досягла чотирнадцятирічного віку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч вимогам ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, використовуючи з метою подолання опору погрози застосування фізичного насильства та застосовуючи таке насильство, яке виразилось в утриманні потерпілої, з використанням безпорадного стану потерпілої, обумовленої її малолітнім віком та рівнем статевого розвитку, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, без добровільної згоди потерпілої вступив з малолітньою ОСОБА_9 у статевий акт природнім способом, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням своїх геніталій, чим порушив права ОСОБА_9 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток дитини.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на зґвалтування малолітньої, в період з березня до кінця травня 2019 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в одній з кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_4 , за відсутності в кімнаті інших осіб, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_9 не досягла чотирнадцятирічного віку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч вимогам ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, використовуючи з метою подолання опору погрози застосування фізичного насильства та застосовуючи таке насильство, яке виразилось в утриманні потерпілої, з використанням безпорадного стану потерпілої, обумовленої малолітнім віком та рівнем статевого розвитку, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, без добровільної згоди потерпілої вступив з малолітньою ОСОБА_9 у статевий акт природнім способом, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням своїх геніталій, чим порушив права ОСОБА_9 на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток дитини.

Внаслідок зґвалтування малолітня ОСОБА_9 завагітніла та 26.11.2019 на 38-у тижні вагітності у дванадцятирічному віці народила дитину ОСОБА_10 , біологічним батьком якого є ОСОБА_5

31.10.2023 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (а.к.69-71).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.11.2023 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 11 год. 00 хв. 31.12.2023.

Постановою керівника Кіровоградськоїобласної прокуратури ОСОБА_11 від 25.12.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001235 від 13.10.2023 продовжено до трьох місяців, тобто до 31.01.2024.

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту свідка (а.к. 22-24), висновком експерта (а.к. 27-37), журналом судового засідання від 24.10.2023 в якому було допитано неповнолітньою потерпілу (а.к.38-44), стенограмою допиту неповнолітньої потерпілої (а.к. 45-56), протоколом допиту свідка (а.к. 57-59, 60-61, 62-63, 64-66).

Положення кримінального процессуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». В оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 КК України.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що ризики передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, а саме:

-підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у разі направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, останній з метою уникнення відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області, в тому числі до тимчасового окупованих територій України. В ході розслідування встановлено, що ОСОБА_5 не має місця реєстрації та місця постійного проживання. На підставі рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2018 його знято з реєстрації за місцем проживання по АДРЕСА_5 . Про наявність постійного місця проживання ОСОБА_5 органу досудового розслідування не повідомив, зазначивши в усному порядку про проживання у хостелі, та в письмовому про проживання з матір`ю ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , що є і місцем проживання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9

-незаконно впливати на свідків чи потерпілу з метою зміни їх показань. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена тим, що ОСОБА_5 з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_12 і сестрою ОСОБА_13 перебуває у родинних відносинах та в разі перебування на волі може на них незаконно впливати з метою зміни їхпоказань на його користь. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід врахувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК України. Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, ризики, передбаченні п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки застосований запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку підозрюваного. Крім того з моменту застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для застосування підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, вказані вище ризики, які мали місце та були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час та не вичерпались і будуть продовжувати мати місце у випадку перебування ОСОБА_5 на волі.

Викладене у своїй сукупності, свідчить, що заявлені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою наразі неможливе у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій, а саме: провести судово-психологічну експертизу щодо встановлення психотравмуючої для неповнолітньої ОСОБА_9 ситуації, завданих останній страждань (моральної шкоди) та можливого розміру грошової компенсації за завдані страждання, та долучити до матеріалів кримінального провадження відповідний висновок експерта; виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто надати доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 ; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Частиною ч.3 ст.199 КПК України визначено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою мають бути вказані обставини, які свідчать, про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

При цьому слідчий суддя, оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання наявному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 відноситься до злочинів у сфері проти статевої свободи та статевої недоторканності особи.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відзначає, що запобіжний захід, у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 застосовано та підлягає продовженню з урахуванням особи підозрюваного, характеризуючих даних та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину.

Щодо визначення розміру застави, слідчим суддею також окремо відзначається, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Вищевказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні підозрюваного під вартою, а тому слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, що на думку слідчого судді має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, не становлять порушення прав людини, а отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 197, 199 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто з 14 год. 00 хв. 25.12.2023 до 14 год. 00 хв. 31.01.2024.

Строк дії ухвали визначити до 14 год. 00 хв. 31.01.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14