Провадження №: 1-кс/336/1460/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 20.10.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000830 від 23.12.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, згідно з якою просить постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 від 20.10.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000830 від 23.12.2022 скасувати як протиправну та незаконну, справу направити на додаткове розслідування.

Потерпілий зазначає, що постанова прийнята дізнавачем передчасно з порушенням норм матеріального та процесуального права. Досудове розслідування проведене упереджено, в умовах повної недовіри до дізнавача та з порушенням вимог повного та всебічного розслідування злочину.

Зауважує, що його заява про відвід дізнавачу ОСОБА_4 не розглянута.

Крім того, за заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 184 КК України, що внесена до ЄРДР 01.09.2023, його навіть не допитано як потерпілого.

На думку потерпілого, висновки дізнавача суперечать фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що підставою для звернення до стоматологічної лікарні був гострий біль, на чому акцентовано у протоколах допиту, а не ниючий. Ненадання йому безоплатної медичної допомоги суперечить ст. 49 Конституції України, Закону України «Про невідкладну медичну допомогу», поділ людей на пільгові категорії є дискримінацією.

Статті 2, 6, 32 Закону України «Про захист людей похилого віку» (маючи на увазі Закон України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»), ст. ст. 11, 13, 23 Європейської соціальної хартії визначають, що кожна людина похилого віку має право на соціальний захист. Надання громадянам повної оплати медичної допомоги та послуг за рахунок держбюджету гарантовано Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення надання медичної допомоги» № 2347.

Вважає, що правопорушенням йому завдано істотної шкоди, що є ознакою складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 139, ч. 1 ст. 184 КПК України, в матеріалах справи містяться два чеки на 214 грн. (оплата з нього та дружини з проведення рентгенографічного дослідження). Стан його здоров`я, особливі заслуги перед Україною, те, що він є внутрішньопереміщеною особою, має статус потерпілого у кримінальному провадженні за ст. 438 КК України ОСОБА_3 відносить до обставин, що є обтяжуючими.

Зазначає, що він написав та виклав усно під час його допиту як потерпілого ряд заяв: про злочин, здійснений при скороченні кількості комунальних закладів, який залишився не розглянутим, а запити до міської ради не направлені; про незаконне отримування ліцензії на надання медичних послуг.

Не погоджується потерпілий і з тим, що дізнавач у постанові посилається на підзаконні акти та зміст науково-практичного коментаря щодо наслідків злочину (видів тілесних ушкоджень).

Вказана скарга надійшла до суду 03.11.2023. На підставі службових записок консультанта суду ОСОБА_5 та розпоряджень керівника апарату ОСОБА_6 відповідно до приписів п.п. 2.3.45 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджено рішенням Ради Суддів України від 02.04.2015 № 25 (зі змінами і доповненнями), відповідно до якого клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді, якщо інший порядок не визначений зборами суддів, та Засад використання автоматизованої системи документообігу в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, затвердженого рішенням зборів суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року № 20 (із змінами і доповненнями), справу розподілено на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 07.11.2023 відкрито провадження по справі, призначено розгляд скарги на 09.11.2023, яке відкладено за клопотанням ОСОБА_7 .

В судовому засіданні 20.11.2023 потерпілий подав заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , у зв`язку із чим в судовому засіданні оголошено перерву до вирішення цієї заяви.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2023 ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 .

Розгляд скарги продовжено в судовому засіданні 04.12.2023. В судовому засіданні ОСОБА_7 заявлялося ряд клопотань, зокрема про відкладення судового засідання задля ознайомлення із ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 , якою вирішувалося питання відводу слідчого судді ОСОБА_1 . Потім про відкладення судового засідання задля ознайомлення адвоката з матеріалами справи, далі задля ознайомлення самого потерпілого тощо. При цьому будь-яких обставин, які б перешкодили йому завчасно ознайомитися з матеріалами справи, потерпілий не навів. Надалі, пославшись на стан здоров`я, ОСОБА_3 покинув залу судових засідань. Слідчий суддя в судовому засіданні оглянув матеріали кримінального провадження, та вийшов до нарадчої кімнати.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що останній раз дізнавач надавав потерпілому доступ до матеріалів досудового розслідування 01.09.2023. Після цієї процесуальної дії, за заявою потерпілого, були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 184 КК України, та з матеріалами подальшого кримінального провадження ОСОБА_3 не був ознайомлений. Тому, з метою дотримання прав потерпілого на ознайомлення з матеріалами провадження, а також необхідності отримання від нього особистих пояснень, суд постановив вийти з нарадчої кімнати, що не суперечить загальним засадам кримінального провадження (постанова ВС від № 182/523/16-к від 28.01.2021).

В судовому засіданні 08.12.2023 ОСОБА_7 виявив бажання ознайомитися з матеріалами справи та кримінального провадження, судове засідання відкладено на 12.12.2023.

В судовому засіданні ОСОБА_7 також заявлялося ряд письмових та усних клопотань. Зокрема, про витребування з відділу поліції № 3 ГУНП в Запорізькій області доказів, які б підтверджували його правосуб`єктність, об`єднання усіх судових проваджень (без конкретизації) за його скаргою в одне, виклик і допит свідків тощо.

Ухвалами, постановленими без виходу в нарадчу кімнату у задоволенні клопотань було відмовлено. Зокрема через те, що скарга потерпілого не обґрунтовується обставинами, на підтвердження або спростування яких витребовується докази, заявляється клопотання про виклик свідків; об`єднання усіх проваджень за скаргами ОСОБА_7 не передбачено нормами КПК України та відсутня доцільність такого об`єднання.

Повторно заявлені відводи слідчому судді залишені без розгляду на підставі ч. 4 ст. 81 КПК України, оскільки зміст ухвали від 24.11.2023 свідчить, що всі підстави для відводу були предметом судового розгляду, і повторне заявлення відводів є зловживанням процесуальним правом.

Також потерпілий просив дослідити ряд документів, однак їх оригінали чи копії відмовився надавати для долучення до матеріалів справи, що суперечить принципам доказування, та унеможливлює їх оцінку у нарадчій кімнаті.

За клопотанням ОСОБА_7 досліджено технічний носій інформації разом із супровідним листом. Як пояснив потерпілий, вказаний диск із записами камери відео спостереження він отримав на свій запит від КП «Міська стоматологічна поліклініка №5». У судовому засіданні вдалося відтворити звук, для відтворення зображення потрібно інше програмне забезпечення. За згодою потерпілого дослідження усієї інформації на цьому технічному носії зупинено, адже у матеріалах справи міститься протокол огляду від 20.10.2023 аналогічних записів з камер відеоспостереження та відповідний носій інформації (арк. к.п. 134-143). Після дослідження диску та супровідного листа до нього, їх запаковано у конверт, посвідчено підписами потерпілого та секретаря судового засідання, долучено до матеріалів справи.

Свою скаргу ОСОБА_7 підтримав, постанову дізнавача просив скасувати. Наголосив на тому, що дізнавачу ОСОБА_4 він заявляв відвід. Після, за його заявою, ДБР внесло відомості про кримінальні правопорушення, що вчинені дізнавачем, а тому будь-які дії подальші дії дізнавача вчинені упереджено.

Крім того, за його письмовими та усними заявами дізнавач ОСОБА_4 мала самостійно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ч. 2 ст. 184 КК України, а також відомостей про незаконне отримання поліклінікою ліцензії на право зайняття медичною практикою, незаконне встановлення в приміщенні клініки, що розташована у житловому будинку, рентген-апарату, відсутність пандусу тощо. Більш того, він є депутатом місцевої ради, а тому має право порушувати перед правоохоронними органами вирішення таких питань. Підтвердив, що невнесення таких відомостей до ЄРДР не оскаржував.

Зазначає, що він звернувся саме із гострим зубним болем, а не «ниючим», лише він може оцінити свій біль, а на лікар чи дізнавач. Тяжкими наслідками, як ознакою складу правопорушень, вважає не тільки заподіяння фізичної шкоди, але й заподіяння шкоди охоронюваним законом свободам та інтересам фізичної або юридичної особи, а також державним чи суспільним інтересам.

Щодо днів звернення до лікарні, пояснив, що не пам`ятає, може бути так, як зазначено дізнавачем у постанові, але це не має значення.

Пояснив, що на теперішній час зуб видалив в іншій клініці.

Заслухавши доводи ОСОБА_7 , розглянувши скаргу, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить таких висновків

Як визначено ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За визначенням п. 4-1 ч. 1 ст. 3 КПК України дізнавач службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Відповідно до ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів, зокрема, органів Національної поліції. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно зі ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Повноваження дізнавача визначені частиною другою вказаної норми, зокрема, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

За приписом ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як встановлено слідчим суддею, 10.11.2022 ОСОБА_3 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення 07.11.2022 директором КП «Міська стоматологічна поліклініка № 5» ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 139 КК України.

Відомості за заявою ОСОБА_3 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2022 за № 0000830 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КПК України.

27.12.2022 дізнавачем СД відділу поліції № 3 ОСОБА_10 від ОСОБА_3 прийнято заяву про залучення до провадження як потерпілого та винесено постанову про визнання заявника потерпілим, вручено останньому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки.

Також 27.12.2022 відібрано письмові пояснення від ОСОБА_3 , долучено до матеріалів провадження докази, що ним надані потерпілим, зокрема, відповідь КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» Департаменту охорони здоров`я ЗМР на звернення ОСОБА_3 від 14.11.2022.

30.01.2023 старшим дізнавачем СД відділу поліції №3 ОСОБА_4 допитано як свідка директора КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» ОСОБА_11

31.01.2023 дізнавачем здійснено допит потерпілого, який, зокрема, зазначив, що хворий зуб ще йому не видалено, адже він бажає, щоб йому надали безкоштовні послуги саме у КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» за програмою медичних гарантій Національної служби охорони здоров`я.

06.02.2023 дізнавачем винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 відмовлено у задоволенні скарги потерпілого на вказану постанову дізнавача.

Запорізьким апеляційним судом 09.05.2023 скасовані ухвала слідчого судді та постанова дізнавача про закриття кримінального провадження.

Як вказав апеляційний суд, рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення повної перевірки доводів потерпілого. Зокрема, не допитано лікаря-стоматолога ОСОБА_12 , до якої, за показаннями ОСОБА_3 , він приходив на прийом 05.11.2022 та 07.11.2022. Дізнавачем не здійснені відповідні заходи щодо встановлення або спростування фактів, що суттєво впливають на визначення чи відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 139 КПК України, щодо можливості тяжких наслідків для хворого у разі ненадання йому медичної допомоги. Не допитано медичного реєстратора ОСОБА_13 , лікаря ОСОБА_14 , яка також своїми поясненнями могла би підтвердити чи спростувати відомості про стан здоров`я ОСОБА_3 на момент вивідування та чи могли б мати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого ненадання йому медичної допоможи. Свідок ОСОБА_11 не була допитана щодо обставин відвідування ОСОБА_3 медичного закладу 07.11.2023.

На виконання вказівок апеляційного суду дізнавачем зібрано ряд доказів у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповіддю від 07.07.2023 КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» встановлено, що лікарі на прізвище ОСОБА_15 чи ОСОБА_16 у поліклініці ніколи не працювали, ОСОБА_3 вперше звернувся до КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» 08.11.2022 та був на прийомі у лікаря-стоматолога-хірурга ОСОБА_14 .

За показаннями свідка ОСОБА_14 , перший прийом ОСОБА_3 вона провела 08.11.2022. Невидалення хворого зубу пацієнту із захворюванням на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу не може призвести до тяжких наслідків (арк. к.п. 71).

Свідок ОСОБА_13 підтвердила звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою 08.11.2023, 10.11.2023.

25.08.2023 ОСОБА_3 звернувся із клопотанням, яким, зокрема, ставить питання здійснення додаткової кваліфікації у цьому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 184, ч. 2 ст. 184 КК України.

Постановою дізнавача від 25.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого.

01.09.2023 дізнавачем додаткового допитаний потерпілий, який нових обставин щодо правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України, не надав. Заявив думку, що вважає незаконним отримання поліклінікою ліцензії на право зайняття медичною практикою, незаконне встановлення в приміщенні клініки, що розташована у житловому будинку, рентген-апарату тощо, що свідчить про корупційну складову.

01.09.2023 ОСОБА_7 звернувся до відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про незаконне вимагання оплати за надання медичної допомоги.

Відповідно до протоколу заяви про кримінальне правопорушення, потерпілий просить притягнути до кримінальної відповідальності директора КП «Міська стоматологічна поліклініка № 5» ОСОБА_17 , яка 08.11.2022 вимагала від нього оплату за надання медичної допомоги по видаленню зубів.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421.

Постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_18 від 21.09.2023 обидва кримінальні провадження об`єднані під спільним номером №0000830.

На запит дізнавача від КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» отримано письмову відповідь та копії установчих, ліцензійних, розпорядчих документів підприємства.

10.10.2023 дізнавачем від поліклініки витребувано записи з камер відеоспостереження, та здійснено їх огляд, що відображено у протоколі огляду від 20.10.2023.

Постановою дізнавача від 24.10.2023 кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 139 КК України ненадання без поважних причин допомоги хворому медичним працівником, який зобов`язаний, згідно з установленими правилами, надати таку допомогу, якщо йому завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого утворює склад кримінального правопорушення.

Для встановлення наявності складу вказаного кримінального правопорушення слід вирішити таки питання:

-чи зобов`язаний медичний працівник згідно з установленими правилами надати медичну допомогу?;

-чи може мати відмова тяжкі наслідки для хворого?;

-чи було завідомо відомо працівнику, що відмова від надання допомоги матиме тяжкі наслідки для хворого.

В ході досудового розслідування зібрані докази, які вказують на те, що у 2007 році рішенням Запорізької міської ради № 28.07.2006 № 25 комунальна установа «Міська стоматологічна поліклініка № 5» перетворена в комунальне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка № 5». З моменту державної реєстрації припинено фінансування з міського бюджету діяльності комунального підприємства «Міська стоматологічна поліклініка № 5» (арк. к.п. 107).

01.08.2007 зареєстровано юридичну особу комунальне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка № 5», яке 25.11.2010 отримало ліцензію на ведення медичної практики (арк. 108, 190 к.п.).

За статутом КП «Міська стоматологічна поліклініка № 5» здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку.

Як проголошено ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Відповідно до Рішення № 10-рп/2002 від 29.05.2002 року Конституційного Суду України дія положення «у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно» поширюється на всі такі заклади, які перебувають у державній (незалежно від відомчого підпорядкування) або комунальній власності і фінансуються з бюджетів будь-якого рівня.

Конституційні гарантії щодо надання безоплатної медичної допомоги реалізовані Законами України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про екстрену медичну допомогу», «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» тощо із відповідними змінами.

За ст. 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до якої належать: екстрена медична допомога; первинна медична допомога; спеціалізована медична допомога, паліативна допомога.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» відповідно до цього Закону держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.

Органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції можуть фінансувати місцеві програми розвитку та підтримки комунальних закладів охорони здоров`я, зокрема щодо оновлення матеріально-технічної бази, капітального ремонту, реконструкції, підвищення оплати праці працівників (програми "місцевих стимулів"), а також місцеві програми надання населенню медичних послуг, місцеві програми громадського здоров`я та інші програми в охороні здоров`я (ч. 5 вказаної норми).

За положеннями ст. 4 цього ж Закону у межах програми медичних гарантій держава гарантує громадянам, іноземцям, особам без громадянства, які постійно проживають на території України, та особам, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, повну оплату за рахунок коштів Державного бюджету України необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, пов`язаних з наданням:

1) екстреної медичної допомоги;

2) первинної медичної допомоги;

3) спеціалізованої медичної допомоги;

4) паліативної медичної допомоги;

5) реабілітації у сфері охорони здоров`я;

6) медичної допомоги дітям до 16 років;

7) медичної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами.

Програмою медичних гарантій визначаються перелік та обсяг медичних послуг, лікарських засобів та медичних виробів, оплата яких гарантується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Медичні послуги, лікарські засоби та медичні вироби, не включені до програми медичних гарантій, не підлягають оплаті за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на реалізацію програми медичних гарантій, але можуть покриватися за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на реалізацію відповідних державних програм та заходів, місцевих бюджетів, медичного страхування, юридичних і фізичних осіб та з інших джерел, не заборонених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1101 утворено Національну службу здоров`я України (далі НСЗУ) та затверджено Положення про НСЗУ. Відповідно до цих положень, основними завданнями НСЗУ є: реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2) виконання функцій замовника медичних послуг, лікарських засобів та медичних виробів за програмою медичних гарантій.

У межах кримінального провадження здобуто відомості, що Комунальне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка № 5» не має договору с НСЗУ на гарантований пакет стоматологічної допомоги (надання ургентної стоматологічної допомоги дорослому населенню), не отримує бюджетні кошти, крім коштів на зубопротезування пільгової категорії населення на підставі Рішення Запорізької міської ради № 41 від 22.12.2021 Про затвердження Програми «Охорона здоров`я міста Запоріжжя на період 2022-2024 роки».

Отже, оскільки комунальне підприємство не отримує бюджетних коштів (крім коштів на зубопротезування пільгової категорії з бюджету міста), положення ст. 49 Конституції України «у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно» не поширюється на діяльність КП «Міська стоматологічна поліклініка № 5».

Посилання ОСОБА_3 на Закон України «Про невідкладну медичну допомогу» є безпідставним.

Так, відповідно до ст. 3 вказаного Закону на території України кожен громадянин України та будь-яка інша особа мають право на безоплатну, доступну, своєчасну та якісну екстрену медичну допомогу, яка надається відповідно до цього Закону.

Екстрена медична допомога медична допомога, яка полягає у здійсненні працівниками системи екстреної медичної допомоги відповідно до цього Закону невідкладних організаційних, діагностичних та лікувальних заходів, спрямованих на врятування і збереження життя людини у невідкладному стані та мінімізацію наслідків впливу такого стану на її здоров`я (п. 6 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2019 № 1269 «Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації екстреної медичної допомоги» затверджено Новий клінічний протокол «Екстрена медична допомога: догоспітальний етап».

Відповідно до вказаного протоколу зубний біль, навіть гострий, не віднесений до ознак невідкладного стану, а тому відсутні підстави для надання потерпілому допомоги на підставі Закону України «Про невідкладну медичну допомогу».

Є безпідставним посилання потерпілого і на Закон України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», адже відповідно до ст. 32 цього закону громадянам похилого віку гарантується безплатна кваліфікована медична допомога в порядку, встановленому законодавством України про охорону здоров`я.

Отже, за наведеного медичні працівники КП «Міська стоматологічна поліклініка № 5» згідно з установленими правилами не були зобов`язані надати безкоштовну медичну допомогу, від надання медичної допомоги за кошт потерпілого не відмовлялися.

Наведене є достатньою підставою для встановлення відсутності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 136 КК України.

Однак і інші ознаки складу вказаного кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування.

Оскільки основним об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 136 КК України, є життя та здоров`я фізичної особи, слідчий суддя погоджується із висновками дізнавача, що тяжкі наслідки як складова об`єктивної сторони кримінального правопорушення, розуміються як тілесні ушкодження середньої тяжкості або тяжких.

Відмова від надання безоплатної медичної допомоги не спричинила ОСОБА_3 спричинення таких тілесних ушкоджень, що відповідно виключає необхідність надавати відповідь на третє питання (чи було завідомо відомо працівнику, що відмова від надання допомоги матиме тяжкі наслідки для хворого).

З наведених вище міркувань щодо відсутності обов`язку КП «Міська стоматологічна поліклініка № 5» надавати безкоштовну медичну допомогу та відповідності прейскуранту платних послуг, калькуляції платних послуг із розміром отриманих від ОСОБА_3 коштів, відсутній і склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КК України.

Посилання ОСОБА_3 на Закон України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Європейську соціальну хартію за наведених вище підстав не можуть вплинути на правильність висновків дізнавача про відсутність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 139, ч. 1 ст. 184 КК України.

За наведеного постанова дізнавача про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення відповідає встановленим фактичним обставинам провадження, яким надано належна правова оцінка. Порушень норм матеріального права не встановлено.

У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що заява про відвід дізнавача Шевченківським районним судом м. Запоріжжя не розглянута, що не відповідає дійсності, адже ухвалою слідчого судді від 12.07.2023 у задоволенні заяви про відвід дізнавача відмовлено. Доказів інших звернень до слідчого судді із заявою про відвід дізнавача потерпілий не надав.

Внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про вчинення дізнавачем кримінальних правопорушень не може само по собі свідчити про небезсторонність дізнавача.

Щодо посилання ОСОБА_3 на те, що його навіть не допитано як потерпілого у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 184 КК України.

Слідчий суддя зауважує, що кримінальні провадження за ч. 1 ст. 139 КК України та за ч. 1 ст. 184 здійснювалися за тими самими фактичними обставинами (ідеальна сукупність кримінальних правопорушень).

В ході досудового розслідування кримінального провадження 0000830 за ч. 1 ст. 139 КК України ОСОБА_3 неодноразово допитувався як потерпілий. Він звертався до дізнавача із клопотанням про здійснення додаткової кваліфікації діянь за ст. 184 КК України з тих підстав, що директор поліклініки вимагала від нього грошові кошти за медичну допомогу (а.с. к.п. 73).

Тому після внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КК України, за № 0000421 та подальшого об`єднання цих кримінальних проваджень в одне, відсутня необхідність у здійсненні ще одного допиту потерпілого.

Невнесення дізнавачем самостійно відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КК України, також не свідчить про небезсторонність дізнавача чи неповноту досудового розслідування, адже відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України такі відомості вносяться при самостійному виявленні дізнавачем обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. При цьому потерпілий не позбавлений права звертатися із заявами до правоохоронних органів про вчинення вказаного кримінального правопорушення та, у разі необхідності, оскаржити невнесення відомостей до ЄРДР.

Доводи, що дізнавач ОСОБА_4 навмисно скрила заяви про злочин, які потерпілий заявляв письмово й усно, нічим не підтверджені.

Решта доводів, що викладені в скарзі та наведені потерпілим в судому засіданні, не мають суттєвого значення для вирішення питання законності чи незаконності постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

Отже, в ході розгляду скарги не знайшло свого підтвердження порушення процесуального порядку винесення постанови, її необґрунтованість, невмотивованість, невірність правової оцінки встановлених обставин або неповнота чи необ`єктивність кримінального провадження, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови слідчим суддею не встановлено.

Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя доходить висновку, що рішення дізнавача про закриття кримінального провадження прийнято законно та обґрунтовано, після проведення всебічного, повного, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, кожному з доказів надано належну оцінку, зміст постанови відповідає фактичним обставинам, встановленим як в ході кримінального провадження, так і під час судового розгляду скарги.

Керуючись ст. 94, 284,303-307, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 20.10.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000830 від 23.12.2022, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1