Справа № 750/6836/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/218/24
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у письмовому провадженні в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2023 року обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 18 лютого 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі - домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України. В даному випадку, продовження тримання під вартою не обґрунтовано належними і допустимими доказами. Також до клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри. Вважає, що прокурор не довів в суді належним чином обґрунтованість тримання ОСОБА_6 такий довгий термін. А також те, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою. В даному випадку немає обґрунтованого обвинувачення та доказів, що підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення даних кримінальних правопорушень, оскільки він їх не вчиняв. Вважає, що в ухвалі суду присутнє істотне порушення норм КПК та європейського права у зв`язку з незаконним затриманням особи, пропущенням процесуальних строків органами досудового слідства.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав заяву про те, що він не може бути присутній в судовому засіданні, з поважної причини, зазначивши, що апеляційну скаргу підтримає в повному обсязі.

Прокурор подав заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.07.2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 вересня 2023року.

За змістом ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

За таких підстав даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Домашній арешт не забезпечить виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у зв`язку із наявними ризиками та обставин, що їх обґрунтовують.

За таких підстав суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4