КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №626/1049/20
Провадження № 1-кп/552/81/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

їх захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000109 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 КК України, -

встановив:

29 січня 2024 року до суду надійшли клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, які просив задовольнити, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні, прокурор подані клопотання підтримав в повному обсязі та просив продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту проти клопотань заперечувала та просила обрати обвинуваченим запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави, посилаючись на міцні соціальні зв`язки обвинувачених, наявність у них постійного місця проживання, суттєве зменшення ризиків зі сплином часу.

Суд, заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення.

Вирішуючи питання про доцільність продовження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані щодо особи обвинувачених, тяжкість злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються, за який передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому на думку суду, продовжує існувати ризик того, що обвинувачені, розуміючи наслідки покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими, можуть вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, доведений, оскільки останні офіційно не працевлаштовані, постійних джерел та офіційних доходів не мають.

Зважаючи на введення воєнного стану в України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими значно збільшується.

В той же час, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, значно зменшився, оскільки потерпілі та більшість свідків сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні вже допитані, а тому, на думку суду, посилання прокурора у своїх клопотаннях на наявність даного ризику не знаходить свого підтвердження.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає, що є всі підстави для продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує доводи сторони захисту, а саме те, що обвинувачені мають родини та постійне місце проживання, тривалий час перебувають під вартою, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків. Отже зазначені доводи сторони захисту не є достатніми для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Оскільки обвинуваченим інкримінується вчинення злочину із погрозою застосування насильства, суд не вважає за можливе визначення їм застави.

З метою забезпечення участі обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у наступному судовому засіданні необхідно забезпечити проведення відеоконфереції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Керуючись ст. ст. 176, 181, 183, 331, 336, КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 31 березня 2024 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 31 березня 2024 року включно.

Доручити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення відеоконференції 04 березня 2024 року о 14 год. 00 хв. та 29 березня 2024 року о 10 год. 00 хв. за участі обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченими та їх захисниками до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1