ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/4499/22 Номер провадження 11-кп/814/2232/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

його захисника адвоката ОСОБА_8

та представника колонії ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 05.06.2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Онуфрїївка Кіровоградської області, українця,громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, засудженого : 09.03.2016 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.15, ст.155 ч.2 п.9, ч.1 ст.122,ч.2 ст.186, ч.2 ст.194, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки,-

задоволено спільне подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Звільнено ОСОБА_7 . вiд відбування основного покарання, призначеного вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.03.2016 за ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.2 ст.194, ч.3 ст.289 КК України, умовно-достроково на 01 (один) рік 09 (дев`ять) місяців 08 (вісім) днів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Начальник Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та голова спостережної комісії Подільської районної ради м.Полтави звернулися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_11 від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 05.06.2023 року, задоволено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Задовольняючи клопотання суд зауважив, що зазначені відомості про особу засудженого, його поведінка під час відбуття покарання вказують на його виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосуванні до ОСОБА_7 положень ст.81 КК України посилаючись на те, що матеріали справи не доводять сумлінну поведінку ОСОБА_7 , а тим більше його виправлення.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу та відмовити в умовно достроковому звільненні ОСОБА_7 .

Засуджений, його захисник та представник колонії просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, засудженого та його захисника, а також представника колонії, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Колегією суддів встановлено,що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.03.2016 року.

Як вбачається з долученої до подання характеристики, в установах виконання покарань засуджений знаходиться з 27.10.2015. За період перебування в Полтавській УВП характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав, до праці не залучався.

У Державній установі « Полтавська виправна колонія (№ 65)» знаходиться з 08.07.2016 та під впливом проведених виховних та профіктичних заходів змінив свою поведінку на кращу. Стягнення зняті в установленому законом порядку. Був працевлаштований до промислової зони, де поставлені завдання виконував своєчасно та якісно. Адміністрацією установи заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки.

Згідно висновку начальника дільниці соціальної реабілітації засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення.

Віджповідно до даних довідки про заохочення та стягнення до засудженого було застосовано 21 заохочення, (18.08.2017,15.08.2017, 15.05.2018, 15.08.2018, 16.1.2018, 12.02.2019, 15.05.2019, 15.08.2019, 15.11.2019, 14.02.2020, 15.05.2020, 18.08.2020, 16.11.2020, 15.02.2021, 17.05.2021,16.08.2021, 15.11.2021, 15.02.2022, 17.05.2022, 15.08.2022) та два стягнення (09.09.2016, 04.10.2016), яке було погашено та знято.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявність підстав для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність його умовно-дострокового звільнення, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований майже одразу після прибуття до установи виконання покарань отримав два стягнення, але потім після проведення профілактичної роботи отримав 21 заохочень, що свідчить про позитивні зміни у його свідомості та доводить виправлення останнього.

Доводи прокурора про нестабільну поведінку засудженого є неспроможними, так як негативна поведінка ОСОБА_7 мала місце на стадії досудового і судового розгляду, а також на початку відбування покарання, але потім з кінця 2016 року змінив свою поведінку та ставлення до праці та під впливом проведених працівниками колонії профілактичних робіт став на шлях виправлення, а потім і довів своє виправлення.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст. 405,407,419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 05.06.2023 року про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4