Провадження № 1-кп/344/467/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пржевальськ, Іссикульської області (Киргизстан), зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, на його утриманні перебуває одна малолітня дитина, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-1, ч.1 ст.14, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.14, ч.2 ст.260 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пред`явленого обвинувачення встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України, захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно статті 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна республіка Крим (далі АР Крим), області, зокрема, Донецька та Луганська області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації (далі міністерство оборони ), підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VІП від 18.01.2018, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який акт виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу Про визнання російської федерації державою-агресором, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Верховною Радою України визнано російську федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а «ЛНР» і «Донецька народна республіка» (далі «ДНР») терористичними організаціями.

Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами російської федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», яка схвалена Постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-VIII, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Визнання Верховною Радою України так званих самопроголошених організацій «ДНР» та «ЛНР» терористичними, а численні злочини вчинені її представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій Постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій Постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій Постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VIII.

Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення організацій «ДНР» та «ЛНР» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.

Враховуючи вищевикладене, так звана організація «ДНР» містить всі необхідні ознаки терористичної організації, має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організацій, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Указана терористична організація «ДНР» має організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність її дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку. В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій чистині Донецької області та мають загальну координацію керівництва.

З метою виконання функцій підрозділу силового блоку «ДНР», її самопроголошеним головою видано указ, відповідно до якого, для захисту інтересів «ДНР» та її громадян, створено воєнну структуру «Народна міліція «ДНР» (далі «НМ «ДНР»), яка дислокується в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій частині Донецької області та має загальну координацію та кураторів із російської федерації.

Установлено, що до складу «НМ «ДНР» входить структурний підрозділ «1 армійський корпус», який складається з полків та окремих підрозділів забезпечення.

Політичне та військове керівництво російської федерації, діючи всупереч вимогам пунктів 1 та 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам частини 4 статті 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року, приблизно о 05 годині, президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

24 лютого 2022 року на виконання зазначеного вище наказу військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в тимчасово окупованій Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2101-ІХ від 24 лютого 2022 року, воєнний стан в Україні введено на 30 діб, на теперішній час воєнний стан продовжено до 18 листопада 2023 року.

У березні 2022 року ОСОБА_8 перебував в барі ««Камельфо», розташованому біля заводу ТОВ СП «Свинець» ум. Костянтинівка Донецької області. Серед осіб, які на той час перебували у приміщенні бару, він помітив раніше незнайому йому особу на ім`я ОСОБА_9 .

Невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 в розмові стала висловлювати проросійські погляди, заперечувати здійснення збройної агресії проти України, публічно закликати до підтримки дій та рішень представників так званої «ДНР». Побачивши, що ОСОБА_7 публічно схвалює його висловлювання, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 повідомила останньому, що він є представником так званої «Народної міліції ДНР», підшукує осіб, які б погодились вступити на військову службу до цих незаконних збройних формувань за оплату в сумі 100000 російських рублів в місяць.

ОСОБА_7 умисно, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, погодився перейти на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

Наступного дня ОСОБА_7 в барі ««Камельфо», розташованому біля заводу ТОВ СП «Свинець» в м. Костянтинівка Донецької області, повторно зустрівся з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 та надав згоду на вступ на військову службу до незаконного збройного формування так званого 113 полку територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому вони обумовили умови переходу на непідконтрольну державній владі України тимчасово окуповану територію Донецької області та домовились про зустріч через кілька днів, однак у подальшому вказана особа на ім`я ОСОБА_9 на зустріч з ОСОБА_8 не з`явилась.

Таким чином, умисно створивши умови для вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 вчинив готування до вчинення державної зради.

19 вересня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Костянтинівка Донецької області, із публікації в газеті «Урядовий кур`єр» дізнався про те, що його обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.111, ч.7 ст.111-1, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, та добровільно з`явився до правоохоронних органів та повідомив про отримане ним завдання.

Крім того, ОСОБА_7 добровільно заявив Івано-Франківській обласній прокуратурі про свій зв`язок із представниками держави-агресора та про отримане ним раніше завдання.

У березні 2022 року ОСОБА_8 перебував у барі ««Камельфо», розташованому біля заводу ТОВ СП «Свинець» в м. Костянтинівка Донецької області. Серед осіб, які на той час перебували у приміщенні бару, він помітив раніше незнайому йому особу на ім`я ОСОБА_9 .

Невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 в розмові стала висловлювати проросійські погляди, заперечувати здійснення збройної агресії проти України, публічно закликати до підтримки дій та рішень представників так званої «ДНР». Побачивши, що ОСОБА_7 публічно схвалює його висловлювання, особа на ім`я ОСОБА_9 повідомила останньому, що він є представником так званої «Народної міліції ДНР», підшукує осіб, які б погодились вступити на військову службу до цих незаконних збройних формувань за оплату в сумі 100000 російських рублів в місяць.

ОСОБА_7 умисно, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, погодився вступити дол. Терористичної організації так званої «народної міліції ДНР», надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні терористичної діяльності проти України.

Наступного дня ОСОБА_7 в барі ««Камельфо», розташованому біля заводу ТОВ СП «Свинець» в м. Костянтинівка Донецької області, повторно зустрівся з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 та надав згоду на вступ на військову службу до незаконного збройного формування терористичної організації так званого 113 полку територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому вони обумовили умови переходу на непідконтрольну державній владі України тимчасово окуповану територію Донецької області та домовились про зустріч через кілька днів, однак у подальшому вказана особа на ім`я ОСОБА_9 на зустріч з ОСОБА_8 не з`явилась.

Таким чином, умисно створивши умови для вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 вчинив готування до участі в діяльності терористичної організації.

19 вересня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Костянтинівка Донецької області, із публікації в газеті «Урядовий кур`єр» дізнався про те, що його обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, та добровільно з`явився до правоохоронних органів та повідомив про отримане ним завдання.

Крім того, ОСОБА_7 добровільно заявив Івано-Франківській обласній прокуратурі про свій зв`язок із представниками держави-агресора та про отримане ним раніше завдання від представників терористичної організації.

У березні 2022 року ОСОБА_8 перебував в барі ««Камельфо», розташованому біля заводу ТОВ СП «Свинець» ум. Костянтинівка Донецької області. Серед осіб, які на той час перебували у приміщенні бару, він помітив раніше незнайому йому особу на ім`я ОСОБА_9 .

Невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 в розмові стала висловлювати проросійські погляди, заперечувати здійснення збройної агресії проти України, публічно закликати до підтримки дій та рішень представників так званої «ДНР». Побачивши, що ОСОБА_7 публічно схвалює його висловлювання, особа на ім`я ОСОБА_9 повідомила останньому, що він є представником так званої «Народної міліції ДНР», підшукує осіб, які б погодились вступити на військову службу до цих незаконних збройних формувань за оплату в сумі 100000 російських рублів в місяць.

ОСОБА_7 умисно, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, погодився вступити до терористичної організації так званої «народної міліції ДНР», надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні терористичної діяльності проти України у складі незаконного збройного формування..

Наступного дня ОСОБА_7 ув барі ««Камельфо», розташованому біля заводу ТОВ СП «Свинець» в м. Костянтинівка Донецької області, повторно зустрівся з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 та надав згоду на вступ на військову службу до незаконного збройного формування терористичної організації так званого 113 полку територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому вони обумовили умови переходу на непідконтрольну державній владі України тимчасово окуповану територію Донецької області та домовились про зустріч через кілька днів, однак у подальшому вказана невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 на зустріч з ОСОБА_8 не з`явилась.

Таким чином, умисно створивши умови для вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 вчинив готування до участі в діяльності непередбаченого збройного формування.

19 вересня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Костянтинівка Донецької області, із публікації в газеті «Урядовий кур`єр» дізнався про те, що його обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст.260 КК України, та добровільно з`явився до правоохоронних органів та повідомив про отримане ним завдання.

Крім того, ОСОБА_7 добровільно заявив Івано-Франківській обласній прокуратурі про свій зв`язок із представниками держави-агресора та про отримане ним раніше завдання від представників незаконного збройного формування.

В судовому засіданні обвинувачений клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.14, ч.2 ст.111, ч.1 ст.14, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.14, ч.2 ст.260 КК України на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України, оскільки він ніяких дій на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників не вчинив та 19.09.2023 року добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок та про отримане завдання, добровільно вийшовши (відмовившись від участі) зі складу збройного формування у терористичній організації, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України, наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

В судовому засіданні обвинувачений прокурор підтримав клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.284, 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє особу від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а провадження у справі закриває.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч.3 ст.111 КК України звільняється від кримінальної відповідальності громадянин України, якщо він на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників ніяких дій не вчинив і добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з ними та про отримане завдання.

Відповідно до ч.2 ст.258-3 КК України звільняється від кримінальної відповідальності за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, особа, крім організатора і керівника терористичної групи чи терористичної організації, яка добровільно повідомила правоохоронний орган про відповідну терористичну діяльність, сприяла її припиненню або розкриттю злочинів, вчинених у зв`язку із створенням або діяльністю такої групи чи організації, якщо в її діях немає складу іншого злочину.

Відповідно до ч.6 ст.260 КК України звільняється від кримінальної відповідальності за цією статтею особа, яка перебувала в складі зазначених у цій статті формувань, за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вона добровільно вийшла з такого формування і повідомила про його існування органи державної влади чи органи місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 ніяких дій на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників не вчинив та 19.09.2023 року добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок та про отримане завдання, добровільно вийшовши (відмовившись від участі) зі складу збройного формування у терористичній організації, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у відповідності до ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України.

Також ОСОБА_7 одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Даних, які б перешкоджали закриттю кримінального провадження на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, судом не встановлено.

За вказаних обставин, наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови для звільнення обвинуваченого на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України, а тому суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України, керуючись ст.286, ст.288, ст.372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.14, ч.2 ст.111, ч.1 ст.14, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.14, ч.2 ст.260 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, в частині обвинувачення за ч.1 ст.14, ч.2 ст.111, ч.1 ст.14, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.14, ч.2 ст.260 КК України, на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.258-3, ч.6 ст.260 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч.1 ст.14, ч.2 ст.111, ч.1 ст.14, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.14, ч.2 ст.260 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена в Івано-Франківському апеляційному суді протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Головуюча суддя ОСОБА_10

Судді

ОСОБА_11