ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 554/8391/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1223/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 29 червня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 29.06.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.10.2014 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.186, ч. 2 ст. 186, 69, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст.ст.69, 70 КК України, до трьох років позбавлення волі, звільнений 23.11.2016 року з Холодногірської ВК Харківської області №18 за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.11.2016 року на умовно-достроковий невідбутий строк 3 місяці, 1 день, на підставі ст. 81 КК України,

- 10.12.2019 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн, 17.04.2020 року Харківським Апеляційним судом змінено вирок та засуджено до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено обраний без до набрання вироком законної сили.

Початок строку вiдбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 21.07.2022 року, тобто з моменту його затримання.

Цим вироком встановлено, що 04.07.2022 приблизно о 07 год. 00 хв., точний час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік буд. №48-Д по вул. Героїв Праці м. Харкова, помітивши раніше невідомого йому ОСОБА_9 , який йшов по пішохідній доріжці, звернув увагу на мобільний телефон ТМ Xiaomi Redmi 9А 2/32 GB Sky Blue UA, який виднівся з лівого нагрудного карману його сорочки та в цей час у нього виник злочинний прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022.

Після чого, ОСОБА_7 з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на вчинення злочину з метою незаконного збагачення в умовах воєнного стану, шляхом відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, повторно, скориставшись фактором несподіванки та тим, що ОСОБА_9 у зв`язку з похилим віком та станом здоров`я, йшов за допомогою палиці, підійшов до потерпілого та відволікши проханням вгостити його цигаркою, лівою рукою штовхнув його у груди від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, не спричинивши при цьому потерпілому тілесних ушкоджень, проте завдавши фізичного болю, а правою рукою ОСОБА_7 вихопив з лівої нагрудної кишені сорочки ОСОБА_9 мобільний телефон ТМ Xiaomi Redmi 9А 2/32 GB Sky Blue UA, в корпусі чорного кольору вартістю згідно висновку експерта 3734 гривні.

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на суму 3734 гривні.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подана апеляційну скаргу, в якій він просить змінити вирок Московського районного суду м.Харкова від 29.06.2023 року, застосувавши до нього положення ст. 75 КК України, а саме звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, обвинувачений посилається на те, судом першої інстанції недостатньо враховано усі наявні по справі обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що визнав свою вину в повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту і просили пом`якшити призначене покарання та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, думку прокурора, який вважав, що вирок першої інстанції законним та обґрунтованим щодо призначеного покарання, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшує і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступень тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого, який є громадянином України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин щодо особи похилого віку.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів також враховує, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за попередніми вироками за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

Крім того, до обвинуваченого раніше застосовувалися положення статті 75 КК України, але на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши тяжкий злочин проти власності під час воєнного стану після звільнення його від відбування покарання з випробування.

Тобто, системний характер вчинення ним умисних злочинів, в тому числі проти власності, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення злочинів та про високий рівень суспільної небезпечності ОСОБА_7 , а тому колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта про те, що він має намір стати на шлях виправлення.

Доводи обвинуваченого про необхідність визнання обставини, що пом`якшує покарання, у виді з`явлення із зізнанням та активного сприяння розкриттю злочину, на думку колегії суддів, є безпідставними та суб`єктивними, оскільки в своїх апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду сторона захисту фактично не вказала та не зазначила, які саме дії вчинені обвинуваченим, що свідчили про це, а сам факт визнання особи своєї вини та надання правдивих показань - не підтверджує наявність таких обставин, що пом`якшують покарання.

Крім того, матеріали справи також не містять відповідних відомостей, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність таких обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, як з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

Обставини, на які посилається апелянт, в тому числі на його щире каяття, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання у мінімальних розмірах, передбачених санкцією ч.4 ст.186 КК України.

Стороною захисту не наведено в своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , який раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого про необхідність застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Апелянтом не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання.

За змістом ст.69 КК України вбачається, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

З відомостей кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційної скарги, а також фактичних обставин кримінального провадження, не вбачається обставин, які б істотно знизували ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.4 ст.186 КК України та надавали законні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

На переконання колегії суддів встановлені у справі обставини, хоча й пом`якшують покарання обвинуваченого, проте істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та ступінь суспільної небезпеки і не є достатніми для застосування положень ст. 69 КК України.

Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, а тому є суспільно-небезпечною особою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив покарання за ч.4 ст.186 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання скоєння ним нових злочинів.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 29 червня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді