Справа № 462/5991/23
провадження 1-кс/462/1955/23
У Х В А Л А

23 жовтня 2023 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим від 30.08.2023 року та від 08.10.2023 року у межах кримінального провадження № 000306 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 , як офіцер юридичної групи військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова зі скаргою на постанову дізнавача СД відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.08.2023 року та від 08.10.2023 року про відмову у визнанні Військової частини А НОМЕР_2 Міністерства оборони України /надалі військової частини/ потерпілим у кримінальному провадженні № 000306 від 14.07.2023. У скарзі зазначає, що рекомендованим листом від 09.10.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України отримано оспорювану постанову, яку мотивовано тим, що згідно із ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, в той час як матеріали кримінального провадження не містять жодної інформації, що військовій частині завдано майнової шкоди. Водночас, вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки 14.07.2023 до ЄРДР за № 000306 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме за заявою скаржника щодо підроблення і використання завідомо підробленого медичного документу солдатом ОСОБА_5 під час розгляду Львівським окружним адміністративним судом справи за його позовом до Військової частини А НОМЕР_2 Міністерства оборони України /справа № 380/13415/23/, в якому останній просив: 1) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення бухгалтера фінансово-економічної служби солдата ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності та накладення на солдата ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення - суворої догани; позбавлення солдата ОСОБА_5 премії за листопад 2022 року; не включення солдата ОСОБА_5 до проекту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.22 № 168 за листопад 2022 року; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити щомісячну премію в розмірі 7308,00 грн, що передбачено "Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України" від 07.06.18 № 260, та додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень, що передбачено постановою Кабінетів Міністрів України від 28.02.22 № 168. Таким чином існувала реальна загроза заподіяння Міністерству оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 майнової шкоди на загальну суму 37308,00 грн та, у разі невжиття посадовими особами юридичної групи військової частини необхідних заходів, така шкода була б заподіяна. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019 року у справі № 439/397/17 вказала, що у кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). А тому, враховуючи навдене просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав.

Дізнавач СД відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у судовому засіданні проти скарги заперечив, пояснив, що станом на час звернення до суду в нього наявна інформація про відсутність факту підроблення медичних документів, наданих солдатом ОСОБА_5 . Окрім того рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року ОСОБА_5 відмовлено у позові, а тому підстав стверджувати, що Військовій частині НОМЕР_1 могла бути заподіяна майнова шкода - немає. За наведеного просив у вказаній скарзі відмовити.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 14.07.2023 року від офіцера юридичної групи військової частини НОМЕР_1 лейтенант юстиції ОСОБА_3 була прийнята заява про кримінальне правопорушення, а саме з приводу використання ОСОБА_7 завідомо підробленого документа - виписки із медичної карти амбулаторного хворого про перебування ОСОБА_5 у період з 17.11.2022 року по 28.11.2022 року на стаціонарному лікуванні у КНП «Новояворівська лікарня ім. Юрія Липи Новояворівської міської ради».

На підставі вказаної заяви про кримінальне правопорушення від 14.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за № 000306 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до положень ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частини 1, 2ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів скарги вбачається, що постановами дізнавача СД відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.08.2023 року та від 08.10.2023 року відмовлено у визнанні Військової частини А НОМЕР_2 Міністерства оборони України потерпілим у кримінальному провадженні № 000306 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, з тих мотивів, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не було встановлено факту завдання військовій частині шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України. Однак у зазначеній постанові не наведено мотивів прийняття саме такого рішення з його належним обґрунтуванням.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019 року у справі № 439/397/17 /провадження №13-66кс18/ вказала, що кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння).

Таким чином, подана скарга є підставною та з врахуванням того, що до повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувані постанови про відмову у визнанні потерпілим від 30.08.2023 року та від 08.10.2023 року підлягають скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.08.2023 року та від 08.10.2023 року про відмову у визнанні Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України потерпілим у кримінальному провадженні № 000306 від 14.07.2023.

Зобов`язати дізнавача СД відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про визнання Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України потерпілим у кримінальному провадженні № 000306 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя