Справа № 357/9711/23
У Х В А Л А

04.12.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000478, яке внесене до ЄРДР 25.06.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представники потерпілих адвокати - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були враховані судом при обрані та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню не зменшилися. Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та просить продовжити запобіжний захід у вигляді тр

Представники потерпілих адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримали позицію прокурора.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що не буде вппливати на свідків та потерпілих та не буде переховуватися від суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу заперечувала, зазначила, що воно є безпідставним. Ризики, на які посилається прокурор голослівні та нічим необгрунтовані. Наголосила, що її підзахисний визнає винуватість, співпрацював зі слідством, ніяким чином не перешкоджав розслідуванню справи, жодним чином не буде впливати на потерпілих, переховуватися від суду. Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю цілком зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши клопотання та наявні в розпорядженні суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2023 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.12.2023 року.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 07.12.2023 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини, які були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, як про це зазначає захисник, не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, так і відомості про майбутнє працевлаштування обвинуваченим, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 318, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 01.02.2023 року включно.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_10