ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/ 276/23
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

адвоката : ОСОБА_6

прокурора : ОСОБА_7

обвинуваченого : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002015 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2023 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07 січня 2024 року включно .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати , застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосувати до нього заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних .

Вказує, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилається на те, що фактично ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва запобіжний захід у виді тримання під вартою до нього вже застосовано, а тому по суті підлягає вирішенню питання про продовження строку тримання під варто. Однак суд не прийняв до уваги, що Заводським районним судом було винесено ухвалу про обрання щодо нього запобіжного заходу . підставою для чого була наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 2,3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 190 КК.

На теперішній час судом розглядається кримінальне правопорушення за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 162, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 146 КК. Інкриміновані йому кримінальні правопорушення є менш тяжкими за максимальним терміном покарання.

У підготовчому судовому засіданні не були присутні потерпілі, вони не були належним чином повідомлені про дату та час його проведення. Судом не було враховано думку потерпілих про наявність чи відсутність ризиків, перелічених у клопотанні сторони обвинувачення.

Під час розгляду клопотання не досліджувалося судом його сімейний стан, стан його здоров`я, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у місцевості, наявність у підозрюваного , обвинуваченого постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, характеризуючі особу обвинуваченого матеріали.

Судом залишено без задоволення клопотання сторони захисту про застосування застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заводським районним судом м. Миколаєва при обранні запобіжного заходу було враховано, що йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 187 КК яке передбачає застосування або загрозу застосування насильств а, але під час досудового розслідування ці дії були перекваліфіковані та ст. 187 КК було виключено із повідомлення про підозру . Судом не було встановлено застосування ним насильства при вчиненні інших інкримінованих йому злочинів. Відповідно до зібраних доказів він не застосовував насильства щодо потерпілих і не погрожував його застосуванням.

Крім того його дії кваліфіковані за ч.2, ст. 27, ч.3 ст. 28 КК як кримінальне правопорушення вчинене організованою групою осіб що є кваліфікуючою ознакою його дій за ч. 4 ст. 190 КК, але кримінальне провадження щодо всіх підсудних направлено до суду окремо щодо кожного , тому цю кваліфікацію вважає сумнівною.

Позиції учасників.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків .

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вбачається, що на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002015 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК України .

Як видно із матеріалів провадження ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2023 року було продовжено строк тримання ОСОБА_8 під вартою 12.11.2023 року.

На стадії підготовчого судового засідання 09.11.2023 року судом відповідно до приписів ст. 315 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без визначення розміру застави прокурор у клопотанні обґрунтував продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,2,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування ( продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого такі висновки суду не спростовують.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, та суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а і сукупність даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як видно з ухвали , суд , всупереч доводам апеляційної скарги , проаналізував міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, вік, стан здоров`я обвинуваченого та інші в обставини, що підлягають врахуванню відповідно вимог ст. 178 КПК.

Твердження апелянта про те, що лише тяжкість інкримінованого злочину стала підставою для продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід визнати безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії судового розгляду , докази ще не досліджувалися, свідки допитані не були.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які зокрема відносяться до категорії тяжких .

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки були фактично враховані, як видно, як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку тримання під вартою.

Відомостей чи доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту не надано.

Апеляційний суд , зважаючи на обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146 КК , враховуючи приписи ст. 176, 177, 178, 183, 315 КПК, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, його соціальні зв`язки, за відсутності доказів того, що вони здатні впливати на процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, погоджується із висновком суду, про наявність підстав для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики із сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам , що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

В апеляційній скарзі обвинувачений , не зазначає, які саме обставини чи відомості про його особу не були враховані судом при вирішенні питання щодо запобіжного заходу .

Посилання обвинуваченого як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали на те, що під час підготовчого судового засідання не були присутні потерпілі і суд не заслухав їх позиції щодо запобіжного заходу колегія суддів відхиляє. Приписами глави 18 КПК , зокрема ст. 193, 199 КПК не передбачено , що суд має з`ясовувати думку потерпілих щодо існування ризиків , передбачених ст. 177 КПК.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд на стадії підготовчого судового засідання мав вирішити питання щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, не є обґрунтованими.

Відповідно до приписів ч 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

За правилами ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Посилання обвинуваченого на зменшення обсягу обвинувачення порівняно з повідомленням про підозру як на підставу, яка визначає обов`язок суду визначити розмір застави, слід відхилити.

Як видно із матеріалів провадження , що надійшли із суду першої інстанції, ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 146 КК , отже його твердження про те, що він не обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства чи погрозою його застосування суперечить матеріалам провадження.

Питання доведеності чи недоведеності винуватості, оцінку доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості, що вказує апелянт, вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України і не може бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК.

Апеляційний суд, до ухвалення рішення суду першої інстанції по суті, позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості , а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, повноти досудового розслідування, тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою підлягає перевірці через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК судом першої інстанції , а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Керуючись ст.ст. 315,176, 183, 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2023 року, якою в підготовчому судовому засіданні щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4