Справа № 357/9280/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0002978 внесене 15.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, із вищою освітою, непрацевлаштованої, одруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київській області: ОСОБА_5 ,

потерпіла: ОСОБА_6 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачена: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Підпунктами 3 та 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні повноваження поліції, згідно яких поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Так, 14.06.2023 поліцейський взводу № 1 роти № 1 ППП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП сержант поліції ОСОБА_6 , командир роти № 2 батальйону № 1 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , інспектор взводу № 2 роти № 2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , будучи згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейськими та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на патрулювання в м. Біла Церква у складі екіпажу «Комета 0751», відповідно до розстановки сил та засобів взводу № 1 роти № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП та несли службу у форменому одязі із знаками розрізнення, патрулюючи м. Біла Церква.

Цього ж дня, приблизно о 21:41 годин вказаний екіпаж «Комета 0751» прибув на виклик заявника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Прибувши на виклик поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали встановлювати обставини даного виклику, а ОСОБА_6 почала проводити опитування очевидця події - ОСОБА_10 .

В подальшому, між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 виникла словесна перепалка, після чого поліцейська ОСОБА_6 , задля припинення конфлікту, стала між ними та зробила зауваження ОСОБА_3 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно та висловлювалася нецензурною лайкою.

Після чого, 14.06.2023 приблизно о 22:11 години у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_6 , яка виконувала свої службові обов`язки. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у безпосередній близькості до працівника поліції ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_6 , при виконанні нею службових обов`язків, наблизилася до останньої та нанесла два удари лівою та правою рукою в обличчя потерпілої ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала тілесне ушкодження у вигляді синця на обличчі зліва, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 345 КК України, а саме за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченої ОСОБА_3 , яка будучи допитаною в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, була згодна зі всіма встановленими фактичними обставинами та показала, що 14.06.2023 після 20:00 години вийшла на вулицю вигуляти собаку, при цьому зустріла своїх друзів, з якими пройшла до продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться біля її будинку АДРЕСА_2 . В зазначений вечір ОСОБА_3 вжила приблизно два бокали пива. Біля магазину, ОСОБА_3 попрощалася зі знайомими та пройшла в приміщення, де у неї виник словесний конфлікт з раніше знайомим ОСОБА_10 , який застосував до неї фізичну силу та ОСОБА_3 вирішила викликати працівників поліції. На її виклик на місце конфлікту приїхав екіпаж поліції, які розпочали з`ясовувати обставини події. Приблизно через п`ять хвилин на місце приїхав другий екіпаж поліції в склад якого входила потерпіла, яка також почала з`ясовувати обставини події, при цьому зверталась на адресу ОСОБА_10 по імені. Хто викликав другий екіпаж обвинуваченій не відомо. Після того, як потерпіла розпочала складати на ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, остання обурилась та почала кричати. В цей час ОСОБА_3 звернула увагу, що її мобільний телефон перебував у руках ОСОБА_10 , який вона вирішила у нього забрати та почала рухатися в його бік, але шлях загородила ОСОБА_6 , яка виставила, ще руку та сказала, щоб обвинувачена закрила рота, на що остання ще більш обурилась та нанесла працівнику поліції потерпілій ОСОБА_6 два ляпаси по обличчю.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 попросила вибачення у потерпілій, засуджувала свою поведінку та карала себе за вчинені нею дії, вину визнала, обіцяла надалі уникати такої поведінки, у зв`язку з чим, зараз працює над своїм психічним станом. Просила суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечувала проти проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням відносно неї матеріалів, які характеризують її особу. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої не має.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки вона вчинила умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обставину, яка пом`якшує її покарання, а саме щире каяття. Судом встановлені обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона одружена, чоловік ОСОБА_11 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , на утриманні має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима, має місце реєстрації, яке співпадає з місцем її проживання, де остання характеризується позитивно, у лікаря-нарколога на обліку не перебуває, отримувала медичну допомогу у лікаря-психіатра з приводу панічного розладу з 2014 по 2021 рік.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 337 від 26.07.2023 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період вчинення інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала. ОСОБА_3 у період вчинення інкримінованих їй дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебувала. За своїм психічним станом ОСОБА_3 у період вчинення інкримінованих їй дій могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У ОСОБА_3 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_3 за своїм психічним станом на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. У ОСОБА_3 даних за алкогольну та наркотичну залежність не виявлено.

Крім цього судом врахований висновок Білоцерківського районного відділу № 1 Філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, викладений у досудовій доповіді, де зазначено, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення «контроль над поведінкою та мисленням (нездатність мислити чітко та раціонально)», «вживання алкоголю (правопорушення вчинено під впливом алкоголю)» у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважають доцільним крім обов`язків, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема: - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченій без ізоляції від суспільства із застосуванням статей 75, 76 КК України, позицію сторони захисту, яка просила призначити мінімальне покарання, а також судом при призначенні покарання враховується особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.

Таким чином суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції ч. 2 ст. 345 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст. 61 КК України, у вигляді позбавлення волі, а з урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до неї ст. 75 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі з застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

В ході досудового розслідування ОСОБА_3 була затримана 14.06.2023 фактично о 22:20 годин і 17.06.2023 остання звільнена з-під варти, якій обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком по 17.09.2023, який не продовжувався та інший запобіжний захід не обирався.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої ОСОБА_3 немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме DVD-R диск із відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі БПП в Київській області від 14.06.2023, після набрання вироком законної сили, зберігати в матеріалах кримінального провадження, які зберігаються у прокурора.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 345 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк її тримання під вартою з 14.06.2023 по 17.06.2023 (включно), із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі: DVD-R диск із відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі БПП в Київській області від 14.06.2023 -зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0002978 від 15.06.2023, які зберігаються у прокурора.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_12