САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1231/23
Провадження № 1-кп/726/90/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00014873 від 26.04.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця м. Чернівці, одруженого, із середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

У С Т А Н О В И В:

22.04.2023, в період часу з 21 год. 30 хв. по 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на приватному подвір`ї потерплої ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, введеного згідно указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, протиправно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, шляхом проникнення до подвір`я, викрав драбину алюмінієву трисекційну універсальну марки «Кентавр», вартість якої згідно видаткової накладної № 6175 від 12.02.2020, становить 7 841 гривню 60 копійок.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 7 841 гривню 60 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за кваліфікуючими ознаками: вчиненій з проникненням, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 185 КК України - визнав повністю. Вказав за можливе слухати кримінальне провадження за відсутності захисника, оскільки не бажає його залучати. Пояснив, що всі обставини, викладені прокурором у пред`явленому обвинуваченні, що знайшли своє відображення в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Так, дійсно 22.04.2023 викрав у потерпілої драбину, однак шкодує про вчинене. Просив суворо не карати. Усвідомив протиправність своїх дій, а тому більше не вчинятиме правопорушень.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просила допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження що стосуються речових доказів, судових витрат та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Щодо міри покарання, просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку 3 (три) роки. Вирішити питання речових доказів та судових витрат, які стягнути з обвинуваченого. Міру запобіжного заходу, у вигляді домашнього арешту, до вступу вироку у законну силу залишити в силі.

Потерпіла ОСОБА_5 скерувала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Також зауважила, що претензій до обвинуваченого немає, так як матеріальні збитки відшкодовані, просить суворо не карати ОСОБА_3 .

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення та погодився із ним, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за кваліфікуючими ознаками: вчинену з проникненням, в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; обставини за яких його було вчинено; дані про особу винного, який, в силу ст. 89 КК України, є не судимим, однак раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності; одружений, має сім`ю (а.м.к.п. 89, 90, 94, 97-100, 102-103,113-114).

Окрім того, суд враховує і те, що ОСОБА_3 зареєстрований в ОКНП «ЧОНД» з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація, також останній перебував на обліку в диспансерному відділенні ЧОПЛ з 1986 року з діагнозом легка розумова відсталість, однак згідно висновку судово-психіатричного експерта № 569 на даний час ознак психічного захворювання не виявляє, як і на час вчинення кримінального правопорушення та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.(а.м.к.п. 92, 96, 135-136).

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, визначених ст. 67 КК України, прокурором в обвинувальному акті не заявлено та судом не встановлено.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки та обставини за яких його було вчинено, враховуючи при цьому вартість та кількість викраденого майна та фактично спричиненої матеріальної шкоди, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання, в межах, визначених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

При цьому, суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого вимог ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, оскільки обставин які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення не встановлено.

Разом із тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, те що останній усвідомив протиправний характер вчиненого, запевнив суд про недопустимість аналогічного у майбутньому, належно виконував процесуальні обов`язки в ході досудового провадження та судового розгляду, враховуючи думку потерпілої, яка просила суворо не карати, вартість та кількість викраденого майна, яке в подальшому повернуто потерпілій, а тому в даному конкретному випадку, суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст.76 КК України.

Суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, вважає, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, таке покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Таке покарання відповідає на думку суду загальнопревентивній дії, є справедливим та в міру суворим до тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та повністю відповідає вчиненим злочинним діям, і є адекватним стосовно обвинуваченого як особистості.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.05.2023, який слід залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Витрати на залучення експертів, проведення судових експертиз, у розмірі 1 673 грн. 00 коп. (а.м.к.п. 27, 50), слід покласти на ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.124 КПК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнитиОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти наОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обрану у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 1 673 (однієї тисячі шістсот сімдесят три) гривні 00 копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- DVD диск із відео файлами відеоспостереження з будинку АДРЕСА_3 , що згідно постанови від 02.05.2023 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

- DVD диск із відео файлами відеоспостереження, яке ведеться по вул. Хотинській в м. Чернівці, що згідно постанови від 02.05.2023 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

- трьох секційну алюмінієву драбину, визнану речовим доказом та передану на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити за належністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1