ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши під час відкритого судового засідання в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0004141 від 07.07.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого, непрацюючого, з вищою освітою,

з участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, перебаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 07.07.2019, приблизно о 05 годин 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік нічного клубу "Лагуна", що за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 191, достовірно знаючи, що інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та перебуває під час виконання своїх службових обов`язків, маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, умисно наніс ОСОБА_5 два удари в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа зі зміщенням кісткових уламків з наявністю садна на переніссі, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України - як своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв"язку з виконанням цим працівником службових обов"язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював та підтвердив факт інкримінованого правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював, що дійсно 07.07.2019, приблизно біля 05 годин 15 хвилин, знаходячись неподалік нічного клубу "Лагуна", що за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 191, достовірно знаючи, що інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та перебуває під час виконання своїх службових обов`язків, маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, умисно безпричинно наніс останньому два удари в область обличчя. Просить суд суворо його не карати, вибачається перед потерпілим. Вказує, що під час вказаний подій був в стані алкогольного сп"яніння.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 07.07.2019, приблизно біля 05 годин 15 хвилин, знаходячись неподалік нічного клубу "Лагуна", що за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 191, під час виконання своїх службових обов`язків, будучи інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції і являючись працівником правоохоронного органу отримав безпричинно від обвинуваченого два удари в область обличчя. Просить суд призначити обвинуваченому міру покарання на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 06 липня 2019 року біля 20 год 00 хв, він, разом з ОСОБА_8 як працівники патрульної поліції, на легковому автомобілі заступили на патрулювання в м. Рівне. 07 липня 2019 року біля 05 год 00 хв, поблизу нічного клубу "Лагуна", що по вул. Соборна в м. Рівне, почули постріли, що лунали поблизу нічного клубу. Під"їхавши до до "Лагуни", вони побачили, що в їхньому напрямку біжить невідомий чоловік, якого переслідувала група осіб чоловічої статі, догнавши вказану особу, дана група збила його з ніг та почали наносити удари руками та ногами по всьому тілу. На місці події вже були інші екіпажи патрульної поліції. Тоді він разом з іншими поліцейськими почали відтягувати групу чоловіків від чоловіка, якому наносили удари. Останні повідомили, що вказана особа здійснила остріл з травматичної зброї охоронцю нічного клубу. Після чого, обвиунвачений, який був в даній групі осіб, безпричинно наніс два удари кулаками обох рук, по черзі в область носа поліцейському ОСОБА_5 після чого намагався зникнути з місяця події, однак був затриманий поліцейськими. В подальшому до місця події прибула карета швидкої допомоги та слідчо-оперативна група Рівненського відділу поліції.

Аналогічні покази дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 24 серпня 2019 року визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження відеозаписи з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження нічного клубу "Лагуна", відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції, відеозаписи з камер системи відеоспостереження програми "Безпечне місто" .

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючою обставиною суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і останній винен у його вчиненні.

У відповідності до ст. 12 КПК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, що суд враховує при призначенні покарання.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше несудимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину.

Щире каяття, це відповідне ставлення винної особи до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Каяття є негативно забарвлене почуття, що поєднує в особі співчуття або жаль з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки.

Суд приходить до переконання про дійсне, відверте визнання своєї провини обвинуваченим та щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, оскільки він протягом досудового розслідування так і в ході судового розгляду щиро покаявся у вчиненому.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненного злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також обтяжуючу обставину, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкцій інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових правопорушеннь.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази - відеозаписи з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження нічного клубу "Лагуна", відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції, відеозаписи з камер системи відеоспостереження програми "Безпечне місто" - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя-