Номер провадження: 11-кп/813/1289/23
Справа № 521/6239/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року, якою відмовлено в задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 засудженого вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2019 року за ч.2 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.

Вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою , а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно характеристики отриманої з ДУ «Одеська виправна колонія № 14 » засуджений ОСОБА_8 вважається таким, що стягнень не має на підставі п. 14 ст. 134 КВК України, проте суд першої інстанції посилається на те, що засуджений має 13 стягнень, з чого безпідставно робить висновок про те, що він не став на шлях виправлення.

ОСОБА_8 має 6 заохочень та своїм ставленням до праці та сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Позитивні зміни у поведінці засудженого , які відбулися через його ставлення до праці згідно характеристики, залишилися поза оцінкою суду.

Перше заохочення засуджений отримав у квітні 2021 року , тому в даному випадку можливо зробити об`єктивний аналіз його поведінки за досить тривалий час, а не тільки за час, що передує розгляду питання про умовно-дострокове звільнення.

Судом не надано оцінку іншим позитивним характеристикам ОСОБА_8 , зокрема охайний зовнішній вигляд засудженого, дбайливе ставлення до майна установи, дотримання ввічливих взаємовідносин з персоналом, підтримання родинних стосунків з сином.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Засуджений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження , колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення слід враховувати не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а і сукупність даних, що характеризують його особу в цілому, а також характер та тяжкість злочинів, вчинених засудженим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 04 вересня 2019 року за ч.2 ст. 152 КК України у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку 07.09.2018 року. Кінець строку 07.12.2023 року.

Зі змісту характеристики видно, що засуджений характеризується в цілому задовільно, в ДУ Одеська виправна колонія № 14 не працевлаштований, залучається до праці відповідно до статті 118 КВК України, має 6 заохочень, до дисциплінарної відповідальності притягався 1 раз, але відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнень немає.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.?

Намагається не порушувати вимоги пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Згідно ст. 127 КВК України у роботі самодіяльних організацій участь не приймає.

Родинні стосунки та соціально-корисні зв`язки підтримує з сином ОСОБА_9 .

Проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення, в результаті проведеної оцінки встановлено середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

За вироком суду матеріального позову не має та провину визнав.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів.

Наразі він відбуває покарання за тяжкий злочин, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи засудженого та його схильність до скоєння кримінально-караних діянь.

Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, відомості про тяжкість вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .

На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Умовно-дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання, як на тому вірно наголошує суд першої інстанції.

Відсутність у засудженого діючих дисциплінарних стягнень не можна визнати тим чинником, який беззаперечно доводить його виправлення.

Накладені на засудженого стягнення зняті та погашені.

Разом із тим, як видно поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не була сумлінною.

Дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини не доводять виправлення засудженого.

Посилання апелянта на те, що засуджений своїм ставленням до праці та сумлінною поведінкою довів своє виправлення, як на підставу для застосування ст. 81 КК України колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки ці відомості ніяким чином не підтвердженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання.

Відбуття певної частини покарання, наявність невеликої кількості заохочень самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України.

Ці відомості підлягають врахуванню у сукупності із даними, що характеризують особу засудженого в цілому, а також даними, що характеризують суспільну небезпечність скоєних засудженим кримінальних правопорушень та їх тяжкість.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання захисника під час апеляційного розгляду на те , що ОСОБА_8 має матір, якій визначено 3 групу інвалідності , не можуть бути прийнятними, оскільки ці обставини не є такими , які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК є підставами для умовно дострокового звільнення засудженого .

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.

Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3