Справа № 583/2830/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2023 р. слідча суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

установила:

16.06.2023 заступник начальника слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області звернувся до суду із зазначеним клопотанням, згідно якого просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права на внесення застави. Вимоги за клопотанням обґрунтовані тим, що будучи обізнаним про введення воєнного стану в України, в тому числі на території м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_5 , з 22.50 год. 14.06.2023 по 00.35 год. 15.06.2023, знаходячись на тротуарі біля зупинки громадського транспорту на перехресті вул. Перемоги та пл. Успенської в м. Охтирка Сумської області, зустрів місцевого мешканця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану,заподіяв ОСОБА_8 близько двох ударів долонею своєї руки в область обличчя та грудної клітини та, висловлюючи погрози фізичною розправою відносно нього, вимагав у потерпілого негайної передачі йому грошових коштів в сумі 1 тис. грн. При цьому ОСОБА_5 наголошував, що у випадку відмови від передачі коштів ОСОБА_8 у майбутньому повинен буде передати підозрюваному вже 5 тис. грн. Після того, як потерпілий повідомив підозрюваному, що на даний час грошових коштів у нього немає, ОСОБА_5 продовжив висловлювати в адресу ОСОБА_8 погрози насильства, чим змусив потерпілого підкорятися його злочинним вимогам. Так, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_8 зайти разом з ним у двір Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів імені Б.Д. Антоненка Давидовича по вул. Сумській, 4 в м. Охтирка Сумської області, де продовжив вимагати у ОСОБА_8 грошові кошти ,а також заподіяв йому удару долонею руки в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на землю. В подальшому, ОСОБА_5 продовжив вчинявати насильство відносно потерпілого, заподіявши ОСОБА_8 удари ногами в область грудної клітини та ніг. Після цього ОСОБА_5 , з метою досягнення своїх корисливих намірів направлених на заволодіння чужим майном, вихопив з рук ОСОБА_8 його власний мобільний телефон марки NOKIA, у чохлі якого зберігались паспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_8 а також його банківська карта. Продовжуючи вчинювати погрози застосування насильства ОСОБА_5 , з використанням мобільного телефону потерпілого, змусив його назвати свої персональні дані та за допомогою електронних систем оформлення грошових кредитів, оформив кредит грошових коштів на ім`я ОСОБА_8 . Після цього, за допомогою банківської карти потерпілого та банківського терміналу, розташованого на перехресті вулиць Батюка та Перемоги в м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_5 зняв з банківського рахунку ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 2 тис. 222 грн., якими протиправно заволодів з метою власного збагачення.

15.06.2023 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено йому про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Таким чином, застосування зазначеного у клопотанні запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що на даний час органом досудового розслідування ще не відшукано грошові кошти, якими ОСОБА_5 заволодів у потерпілого; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний мешкає разом з ними в одному населеному пункті; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі пов`язане із незаконним впливом на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з огляду на те, що ОСОБА_5 ніде не працює, сталих соціальних зав`язків за місцем мешкання немає. Враховуючи викладене, з огляду на об`єктивно встановлені наявні ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 статті 177 КПК України застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного не дозволить забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним ризикам.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити - застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому захисник зазначила, що стороною обвинувачення не доведено реальну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому, на її переконання, не вичерпані можливості у застосуванні більш м`якого виду запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки ОСОБА_5 добровільно повернув потерпілому викрадене майно, активно сприяє розкриттю злочину шляхом надання правдивих, викривальних показів, він щиро розкаюється у скоєному та висловлює осуд щодо своєї поведінки. Крім того під час затримання ОСОБА_5 у нього вилучено мобільні телефони, банківську карту та грошові кошти, таким чином відсутні ризики знищення чи переховування речових доказів, впливу на потерпілого і свідків, оскільки ОСОБА_5 вину визнав та не має підстав переховуватися від органу досудового розслідування.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є вітчимом ОСОБА_5 , пояснив, що його пасинок ОСОБА_5 повідомив йому про місце знаходження викрадених ним грошових коштів в сумі 1700,00 грн, які ОСОБА_9 передав працівникам поліції. ОСОБА_9 зазначив про готовність сприяти ОСОБА_5 у поверненні потерпілому у повному обсязі грошових коштів, якими останній незаконно заволодів та виплатити кредит з відсотками, оформлений від імені потерпілого.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Встановлено, що Охтирським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000487 від 15.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні № 0000487 від 15.06.2023 до Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшло повідомлення про те, що 14.06.2023 приблизно о 22.50 год. ОСОБА_5 в умовах воєнного стану вимагав та отримав від ОСОБА_8 мобільний телефон, банківську картку, паспорт громадянина України та грошові кошти.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 15.06.2023 ОСОБА_5 затримано 15.06.2023 о 09.16 год. на підставі ст. 208 КПК України.

15.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Положеннями ч. 4 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; майновий стан; наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру.

Згідно правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено у пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевіркою, дачі показів (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58). Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне («Пшевечерський проти Росії» від 24 травня 2003 року).

Тримання під вартою не повинно бути застосоване через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі («Leteliier v. France» (Летельєр проти Франції), пункт 51; «LA v. France» ( LA проти франції), пункт 104; «Prencipe v.Monaco» (Пранцип проти Монако), пункт 79; «Tiron v. Romania» (Тирон проти Румунії), пункт 41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Becciev v.Moldova» (Бекчієв проти Молдови), пункт 59).

Зокрема, у справі «Сергій Волосюк проти України» (рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності продовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.

Разом з тим, доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами і прокурором у судовому засіданні не доведені.

Так, з матеріалів справи вбачається наявними достатні підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину. Разом з тим, на переконання суду, необхідно оцінювати не лише наявність обґрунтованої підозри та ризиків, а й доцільність застосування тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 на цьому етапі провадження, який має постійне місце проживання,родину, отже місці соціальні зв`язки, а також ту обставину, що всі ймовірні докази слідством вже зібрані, підозрюваний повністю визнає свою провину, шкодує про вчинене, активно сприяє розкриттю злочину, шляхом надання правдивих показів про його обставини, приймає участь у слідчих діях, повернув потерпілому викрадені кошти, зобов`язався і у подальшому, за сприяння вітчима, відшкодувати потерпілому у повному обсязі завдану шкоду. При цьому, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з урахуванням того, що тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, суд повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, а також сторона захисту.

Суд зазначає, що хоча на даний час наявні ризики,передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак запобігти їм можливо шляхом застосування до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки це є основною метою застосування запобіжного заходу. З досліджених судом матеріалів справи не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, аналізуючи приведені вище норми чинного законодавства та встановлені обставини, слідча суддя приходить до висновку, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим через надмірну суворість. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що саме такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт в змозі забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків на цій стадії кримінального провадження.

При цьому, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання підозрюваним ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки, а також не зашкодить встановленню всіх обставин по кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (без застосування електронних засобів контролю) із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_5 виконувати наступні обов`язки:

- цілодобово перебувати та без дозволу прокурора, слідчого чи суду не відлучатися з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , крім випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та/або потерпілим у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці, тобто до 17 серпня 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також на нього може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_7 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Охтирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 21 червня 2023 року.

Слідча суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1