В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/3373/23

Провадження № 1-кп/0285/478/23

28 червня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000125 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрований та житель за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця за мобілізацією, судимостей немає

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив :

20.01.2023 року близько 14 години, військовослужбовець ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf Variant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Житомирською в напрямку вулиці Лубчицької міста Звягель Житомирської області зі швидкістю 66 км/год., у порушення вимог п. 2.3 «б», п. 12.4, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху, усвідомлюючи, що своїми діями порушує вказані вище правила безпеки дорожнього руху, будучи неуважним, діючи необережно, не врахував дорожньої обстановки та не відреагувавши на її зміну, не вжив заходів для зменшення швидкості свого руху аж до зупинки транспортного засобу, щоб надати дорогу пішоходам, внаслідок чого передньою частиною автомобіля Volkswagen Golf Variant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину дороги, рухаючись по нерегульованого пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті даного наїзду, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правої плечової кістки, правої гомілки, струсу головного мозку, ран на обличчі та волосистій частині голови, на правому плечі, що належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 «б», 12.4, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 20.01.2023 року він керував автомобілем Volkswagen синього кольору, рухався у колоні транспортних засобів зі швидкістю 70 км/год. Заїжджаючи в м. Звягель по вул. Житомирській було припарковано багато автомобілів, які перекривали йому дорожній знак Пішохідний перехід. Автомобіль Ауді різко вклинився у колону транспортних засобів, що змусило його різко змінити напрямок руху автомобіля, яким він керував, викрутивши кермо у бік. В результаті чого його транспортний засіб здійснив наїзд на пішохода та зупинився. Він викликав швидку допомогу та поліції. Наступного дня він поїхав у лікарню до потерпілого та запропонував йому оплатити витрати на лікування на що той погодився. Шкодує, що так вчинив, щиро розкаюється, просить визначити йому покарання нижче нижчої межі.

Представник потерпілого в судовому засіданні повідомив, що цивільний позов заявляти потерпілий не буде, матеріальних претензій немає, шкоду йому відшкодовано, просить суворо не карати обвинуваченого, а призначити мінімальне покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, речових доказів, арештованого майна та судових витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Суд, відповідно до загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, прийшов до висновку, що його умисні дії ОСОБА_4 , які полягають в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено нетяжкий злочин, відповідальність за який передбачає альтернативні види покарань.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При обранні виду покарання суд враховує особу обвинуваченого, який судимостей немає, одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проходить військову службу в ЗСУ за мобілізацією з 30.03.2022 року, за місцем проходження служби характеризується позитивно, на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, відношення до вчиненого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, шкодує про вчинене.

Також суд зважає на позицію потерпілого та його представника у даному кримінальному провадженні, які цивільного позову не заявили, матеріальних претензій не мають, не наполягають на суворій мірі покарання,

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, сукупність вищезазначених обставин істотно знизила тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, що дає суду підстави при призначенні йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України .

Суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ч.1 ст 286 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_9 нових злочинів в майбутньому.

Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не застосовувався і підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_9 на користь держави и витрати за проведення судових експертиз.

Арешт на майно слід скасувати.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати :

за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок № СЕ-19/106-23/181-ІТ від 06.03.2023) - у сумі 1510 грн 24 коп.;

за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи ( висновок № СЕ-19/106-23/1815-ІТ від 06.03.2023) - у сумі 1510 грн 24 коп

за проведення судової комплексної фототехнічної експертизи та експертизи механізму і обставин ДТП ( висновок № КСЕ/106-23/2064 від 01.05.2023 ) - у сумі 3824 грн 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2023 (справа № 285/521/23), на автомобіль Volkswagen Golf Variant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності Stepanovs Igors.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль Volkswagen Golf Variant, реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути володільцю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Антоніна МИХАЙЛОВСЬКА