ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1928/23 Справа № 219/1990/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м.Кривий Ріг

10.05.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дружківського міського Донецької області від 12.04.2023р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0001722 за ч. 2 ст. 114-2 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю м. Дніпропетровськ, який мешкає в АДРЕСА_1

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.06.2023р. включно, визначено розмір застави в межах 80 неоподаткованих розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 198 480грн.

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12.04.2023р. було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою 10.06.2023р. включно, із визначенням розміру застави в межах 80 неоподаткованих розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 198 480грн.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив захисник в інтересах обвинуваченого, який в апеляційній скарзі:

- вважає оскаржуване рішення незаконним та несправедливим, та таким, що прийняте із порушенням чинного законодавства;

- зазначає, обвинувачений тримається під вартою вже понад дев`ять місяців, та відповідно до вимог п. 3 ст. 5 ЄКПЛ зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для тримання під вартою, що в свою чергу узгоджується із правовою позицією ЄКПЛ, яка наголошує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, повинно бути переконливо наведено державою, а квазі автоматичне продовження суперечить приписам ЄСПЛ;

- наголошує, що сторона обвинувачення вкотре, звертаючись із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, вказує на наявність лише ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а клопотання є ідентичними, змінюється лише дата їх подання, а текст є ідентичним, що вказує на формальний підхід сторони обвинувачення до порядку продовження строку тримання під вартою, та впевненість у тому, що суд продовжить строк тримання під вартою щодо обвинуваченого;

- вказує, що на думку сторони захисту, на даний час відсутні ризики які б давали достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України;

- прохає оскаржувану ухвалу суду скасувати, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги захисника, поданої в інтересах обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що з кінця травня 2022р. громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, добровільно погодився в умовах воєнного стану в наданні представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме надавати інформацію щодо розташування та переміщення особового складу та техніки ЗС України та інших військових формувань України на території м. Бахмут Донецької області за допомогою власного мобільного телефону марки «INFINIX», модель «Zero 8», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , PSN: НОМЕР_3 використовуючи акаунт мобільного додатку «Telegram» зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 під псевдонімом « ОСОБА_8 » у групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (786 учасників) здійснював поширення інформації щодо вогневих позицій та місць дислокації підрозділів ЗС України

Так, з кінця травня 2022р. по 07.07.2022р. обвинувачений, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території м. Бахмут Донецької області, за допомогою власного мобільного телефону марки «INFINIX», модель «Zero 8», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , PSN: НОМЕР_3 використовуючи акаунт мобільного додатку «Telegram» зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 під псевдонімом « ОСОБА_8 » у групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (786 учасників) здійснював поширення інформації щодо вогневих позицій та місць дислокації підрозділів ЗС України, а саме про:

- місце розташування вогневої точки ЗСУ на стадіоні Авангард у м. Бахмут ;

- місце скупчення військової техніки ЗСУ біля будівлі ВСП " Бахмутський індустріальний фаховий коледж ДВНЗ "ДонНТУ ";

- місце ведення артилерійського вогню ЗСУ в районі Бахмутського шляху (траса раллі) розташованого на захід від м. Бахмут , на північ від 8-го ставку ;

- місце скупчення особового складу та техніки ЗСУ в районі водойми Кар`єр розташованого на північному заході від перехрестя вул. Патріса Лумумби та траси Е40 ( НОМЕР_7 );

- місце ведення вогню підрозділами ЗСУ з території СООО « Илюс » «совхозу» ( НОМЕР_8 ), чим поширив в умовах воєнного стану, інформацію про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з можливістю їх ідентифікації на місцевості, тобто такої інформації, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, МО України або іншими уповноваженими державними органами.

07.07.2022р. протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 припинено співробітниками Служби безпеки України.

07.07.2022р. обвинуваченого ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірив відомості про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд першої інстанції належним чином врахував те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, дослідив особу обвинуваченого, який розлучений, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, на території України офіційно ніде непрацевлаштований, не має офіційних джерел доходу, зареєстрований у м. Бахмут Донецької області, де наразі ведуться активні бойові дії, що може мати наслідками ускладнення виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у разі зміни запобіжного заходу та становить загрозу здоров`ю та життю самого обвинуваченого, та вважав, що потенційна загроза відбування тривалого строку покарання у виді позбавлення волі обумовлює продовження існування ризику того, що обвинувачений, не перебуваючи в умовах тримання під вартою, може здійснити спробу переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також судом першої інстанції належним чином були враховані приписи ЄСПЛ та правова позиція ЄКПЛ, та стан здоров`я обвинуваченого, який не вказує на протипоказання щодо неможливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що у даному випадку тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та розгляд по суті кримінального провадження.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, оскільки на території м. Бахмут Донецької області ведуться активні бойові дії, лінія зіткнення динамічна, військовослужбовці країни-агресора не полишають спроб захопити місто повністю, а також розповсюджують у ЗМІ наміри ще більшого незаконного захоплення території, ніж ті, які вже перебувають під тимчасовою окупацією.

Співпраця осіб, які зраджують національним інтересам України із представниками країни агресори, є явищем добровільним із прагненням допомоги у досягненні протиправних, злочинних цілей. Успіх ЗСУ для звільнення частини окупованої території України залежить від оперативності та секретності застосованих бойових заходів. Дії осіб, які передають бойові позиції чи наміри ЗСУ, істотно суперечать інтересам держави, а отже припинення таких дій є надважливим заходом. Суд, наразі, не має можливості встановити, чи буде припинена така злочинна діяльність з боку винуватих осіб, але існуючий ризик та його втілення в життя має вкрай негативні наслідки, як для держави, так і для життя і здоров`я людей, тобто становить суттєвий суспільний інтерес, який у даному контексті переважає над принципом свободи особи, та не суперечить приписам ЄЕПЛ та правовій позиції ЄСПЛ.

Доводи апеляційної скарги, що оскаржуване рішення незаконним та несправедливим, та таким, що прийняте із порушенням чинного законодавства, є неспроможними, оскільки судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини, які стали підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідно до вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, а також з урахуванням рішень ЄСПЛ та приписів ЄКПЛ.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що обвинувачений тримається під вартою вже понад дев`ять місяців, та відповідно до вимог п. 3 ст. 5 ЄКПЛ зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для тримання під вартою, що в свою чергу узгоджується із правовою позицією ЄКПЛ, яка наголошує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, повинно бути переконливо наведено державою, а квазі автоматичне продовження суперечить приписам ЄСПЛ є також неспроможними, з підстав викладених вище.

Доводи апеляційної скарги, що сторона обвинувачення вкотре, звертаючись із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, вказує на наявність лише ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а клопотання є ідентичними, змінюється лише дата їх подання, а текст є ідентичним, що вказує на формальний підхід сторони обвинувачення до порядку продовження строку тримання під вартою, та впевненість у тому, що суд продовжить строк тримання під вартою щодо обвинуваченого, на думку суду апеляційної інстанції, також є неслушними, оскільки вимоги ст. 178 КПК України містять чіткий та визначений порядок обставин, які враховуються судом при обранні запобіжного заходу, який розширеному тлумаченню не підлягає, їх розуміння у будь-який інший спосіб, ніж передбачено КПК України, не передбачено.

Норми кримінального процесуального закону стосовно обрання чи продовження запобіжного заходу визначають чіткий перелік дій органу досудового розслідування та суду, які визначені параграфом 1 глави 18 КПК України, в основу якого, перш за все, покладені саме імовірні ризики з боку обвинуваченого, які не мають довільного трактування та розуміння, а мають чітке законодавче визначення, до якого можна застосувати термін «ідентичність», проте таке визначення жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд при визначенні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, відповідно о вимог абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України міг не визначати розмір застави, проте знайшов підстави для його визначення, тобто альтернативний запобіжний захід щодо обвинуваченого передбачений.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід є законним та обґрунтованим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 12.04.2023р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.06.2023р. включно, визначено розмір застави в межах 80 неоподаткованих розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 198 480грн. - залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 12.04.2023р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.06.2023р. включно, визначено розмір застави в межах 80 неоподаткованих розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 198 480грн. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: