Провадження №1-кп/337/192/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000232 від 25.02.2023р., за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання строком на два місяці з покладанням раніше визначених обов`язків, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 24.03.2023р. було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 та покладено обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду; утримуватися від спілкування із усіма свідками у цьому кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю. В подальшому строк дії запобіжного заходу ОСОБА_5 було продовжено, а саме до 09.09.2023р. Наразі строк вказаного запобіжного заходу закінчується, тому виникла необхідність у вирішенні питання про його продовження. На даний час ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, але притягався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, офіційного джерела доходу не має, зі слів свідків, є постійним учасником конфліктів, під час яких застосовує фізичну силу, схильний до насильства та агресії. Крім того, свідки у кримінальному провадженні входять до кола спілкування обвинуваченого, останній обізнаний про місця їх проживання та контакти мобільного зв`язку, підтримує з ними стосунки. Вважає, що вказані обставини свідчать про можливість ОСОБА_5 переховуватись від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, як ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави для продовження йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші більш м`які запобіжні заходи за вищевказаних обставин не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст.176, 177, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24.03.2023р. ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 24.05.2023р. включно та покладено обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду; утримуватися від спілкування із усіма свідками у цьому кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Ухвалою суду від 19.05.2023р. обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживаннястроком на два місяці - до 18.07.2023р. включно з покладаннямобов`язків: з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; утриматися від спілкування із свідками, носити електронний засіб контролю.

Ухвалою суду від 10.07.2023р. обвинуваченому ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було продовжено на строк два місяці, а саме до 09.09.2023р. та покладено обов`язки не залишати місце свого проживання у період часу з 19.00 год. до 07.00 год. наступного дня,прибувати за першою вимогою до суду, утриматися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає, що заявлені прокурором ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, яку були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не відпали та є актуальними.

Суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінального правопорушення в якому він обвинувачується та враховує тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим в інкримінованому злочині, а саме у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та за який, у випадку визнання винуватим, йому загрожує покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для застосування до особи запобіжного заходу, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховуванняабо повторного вчинення злочинів.

Крім тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 не судимий в силу ст.89 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, відомості про стабільні джерела доходу не надані, не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, має постійне зареєстроване місце проживання, відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні.

Крім того, суд враховує, що свідки у даному кримінальному провадженні входять до кола спілкування обвинуваченого, останній обізнаний про місця їх проживання та контакти мобільного зв`язку, підтримує з ними стосунки.

Суд вважає, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання за тяжкий злочин, в сукупності з вищевказаними обставинами, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши зазначені обставини, суд погоджується з доводами прокурора, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання, особистої поруки та застави не зможе запобігти ризикам, наявним у справі.

У зв`язку з цим, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити на два місяці застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст.177, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 ,строком на два місяці, тобто до 04 листопада 2023 року включно, з забороною йому залишати місце свого проживання у період часу з 19.00 год. до 07.00 год. наступного дня та з покладанням на нього обов`язків: прибувати за першою вимогою до суду, утриматися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що співробітники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. В разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали в частині продовження запобіжного заходу доручити Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05 вересня 2023 року о 12.50 год.

Суддя ОСОБА_1