Справа № 212/2688/21
У Х В А Л А

25 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020, № 0000027 від 12.03.2021, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, одруженого, не судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

за ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою, стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу: у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення застави, у виді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та у виді домашнього арешту у певний період доби щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на 2 місяці, які обґрунтував наявністю ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме: щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , - передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , - передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 заперечив проти клопотання прокурора, вважав ризики, заявлені прокурором не доведені, зокрема ризик переховування є необґрунтованим, оскільки необізнаність органу досудового розслідування про місцезнаходження ОСОБА_4 , який не був повідомлений належним чином про проведення щодо нього процесуальних дій, не є підтвердження переховування останнього. Також, зауважив, що твердження прокурора про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення не доведено, а його посилання на наявність судимостей не може свідчити про такий ризик. Підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу, подане ним 24.07.2023, у якому просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або заставу, обґрунтовуючи тим, що у зв`язку із зміною прокурором обвинувачення суворість передбаченого покарання змінилася в бік пом`якшення, і існує вірогідність того, що у разі визнання ОСОБА_4 винуватим в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, суд може обмежитися фактично відбутим покаранням, так як ОСОБА_4 вже перебуває під вартою більше трьох років, і це також істотно зменшує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку захисника, суд, вирішуючи питання запобіжного заходу, може перевірити обґрунтованість підозри/обвинувачення, яке, на думку адвоката, після його зміни не надає підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, зазначив, що обвинувачений тривалий час не отримує медичну допомогу в умовах тримання під вартою, де надати таку допомогу неможливо.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи захисника ОСОБА_7 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора, додав, що ним неодноразово піднімалося питання надання належної медичної допомоги в умовах ув`язнення ОСОБА_4 , але на теперішній час від відповідних органів та установ є лише формальні відповіді. Отже, на його думку, отримати лікування ОСОБА_4 може лише не перебуваючи під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку своїх захисників, послався на те, що під час розгляду іншого кримінального провадження, він дев`ять місяців перебував під домашнім арештом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 заперечив проти клопотання прокурора, підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час, з скасуванням обов`язку носити електронний засіб контролю та зі зміною місця відбування запобіжного заходу з м. Дніпро на м. Київ, подане обвинуваченим до початку судового засідання, вважав клопотання прокурора необґрунтованим, зазначив про те, що із зміною обвинувачення заявлені прокурором ризики втратили свою актуальність. Крім того, зазначив, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не може бути обґрунтований наявністю у суді іншого кримінального провадження, у якому навіть не завершено підготовче провадження. В обґрунтування зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт зі зняттям електронного засобу контролю та зміною місця проживання, послався на те, що ОСОБА_5 має можливість працювати у м. Київ, де орендував житло. Через носіння електронного засобу контролю у обвинуваченого погіршився стан здоров`я, а саме почалася алергічна реакція з висипом та підвищенням температури.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та додав про необхідність отримання лікування у м. Київ.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 у вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку запобіжних заходів щодо обвинувачених та клопотання про зміну запобіжного заходу, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжений до 29 липня 2023 року, змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, тобто до 31 липня 2023 року включно, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 31 липня 2023 року включно.

Відповідно до ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, при вирішенні питання продовження запобіжного заходу, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; міцність їх соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук та Йонкало проти України»).

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Таким чином, оцінивши доводи клопотань прокурора та захисника, суд прийшов до висновку, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наявністю у кримінальному провадженні відомостей про переховування ОСОБА_4 під час досудового розслідування та оголошення його у розшук, відомостей про судимість за вчинення тяжких злочинів.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покарання за одне з них передбачає позбавлення волі до 10 років, і хоча має певні соціальні зв`язки, але є раніше неодноразово судимою особою за вчинення тяжких злочинів, має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, однак на час події злочинів не був офіційно працевлаштованим.

Крім того, суд враховує, що дане провадження перебуває на стадії судового розгляду, на теперішній час судом не допитані свідки, експерти, обвинувачені, не вирішені питання щодо можливого доповнення судового слідства, а тому суд вважає, що на даний час ризики вказані прокурором не зменшилися, а обвинувачений будучи на волі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_7 в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, викладені у його клопотання про зміну запобіжного заходу, зокрема щодо невідповідності формулювання обвинувачення та правильності кваліфікації, є передчасними, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а у клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

При цьому, виходячи з вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України наведені вище, а також те, що у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд має право не визначати розмір застави, а тому з огляду на пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 189 КК України, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Вирішуючи питання про продовження строків цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі ступень тяжкості та суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, існуванням ризиків можливого переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, які обґрунтовуються наявністю у кримінальному провадженні відомостей про переховування ОСОБА_5 під час досудового розслідування та оголошення його у розшук, іншого кримінального провадження, у якому ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, тому вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність вказаних ризиків, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт в судовому засіданні не встановлено. Такий запобіжний захід, на думку суду, буде цілком співмірним злочину, який інкримінується обвинуваченому та даним про його особу, та зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

При цьому, надаючи оцінку доводам сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необхідності працювати та забезпечувати потреби своєї сім`ї, а також потреби у систематичній медичній допомозі, суд зазначає, що тримання обвинуваченого під домашнім арештом не заважає йому бути працевлаштованим, виконувати роботу дистанційно, а також отримувати медичну допомогу у визначеному законом порядку, а тому ці доводи не можуть бути підставою для зміни з цілодобового домашнього арешту на арешт у певний час доби.

Крім того, щодо клопотання обвинуваченого про скасування обов`язку носіння засобу електронного контролю та зміни місця проживання з м. Дніпра на м. Київ, суд враховує наявність інформації відділу поліції № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, на який покладено обов`язок забезпечення контролю за місцезнаходженням осіб, які в установленому законом порядку зобов`язані носити ЕЗК, про неодноразові порушення обвинуваченим ОСОБА_5 умов відбування домашнього арешту, і вважає клопотання не підлягаючим задоволенню.

Щодо доводів клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про погіршення стану здоров`я у зв`язку із носінням електронного браслету, на підтвердження чого надано копію консультаційного висновку спеціаліста - лікаря ОСОБА_16 від 04.07.2023, у якому зазначено діагноз: контактна кропив`янка спричинена каучуком або латексом, рекомендовано припинити дію подразника (зняти ел.пристрій), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

За п. 1 ч. 2 ст. 195 КПК України електронні засоби контролю можуть застосовуватися слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок.

На виконання зазначеного додаткового процесуального обов`язку, до ОСОБА_5 застосовано електронний засіб контролю.

Згідно з ч. 4 ст. 195 КПК України не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.

Згідно з ч. 3 ст. 195 КПК України електронні засоби контролю застосовуються в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 4 ч. 5 Розділу ІІ Порядку застосування електронних засобів контролю, затвердженого наказом МВС України № 480 від 08.06.2017 поліцейський, який виконує ухвалу, зобов`язаний закріпити на тілі підозрюваного, обвинуваченого електронний браслет, в найвужчому місці гомілки або зап`ястя так, щоб не допустити суттєвого порушення нормального укладу життя особи, уникнути значних незручностей під час його носіння.

Беручи до уваги, що носіння ОСОБА_5 електронного засобу контролю на гомілці викликало місцеву реакцію організму (контактна кропив`янка), але стороною захисту не доведено неможливість носіння обвинуваченим електронного засобу контролю взагалі, а також за відсутності відповідних даних, які б свідчили про відмову з боку контролюючого органу змінити ОСОБА_5 місце закріплення електронного браслету, суд відмовляє у скасуванні додаткового обов`язку, передбаченого п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 суд зазначає наступне.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби з носінням електронного засобу контролю та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи обставини та характер вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується обвинувачений ОСОБА_6 , тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, наявність існуючого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, який обґрунтовується наявністю у кримінальному провадженню відомостей про судимість ОСОБА_6 за вчинення тяжких злочинів, іншого кримінального провадження, у якому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, відсутність заперечень з боку сторони захисту щодо продовження саме такого запобіжного заходу, суд вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України слід продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби на два місяці, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України продовжити покладені на нього відповідно до ухвали суду від 13.07.2023 обов`язки на два місяці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 195, 199, 201, 202, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 вересня 2023 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишення місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , цілодобово, без дозволу суду, крім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, та переміщення в бомбосховище (укриття) при оголошенні повітряної тривоги, найближче до місця перебування під домашнім арештом, строком до 25 вересня 2023 року включно.

Продовжити на два місяці, тобто до 25 вересня 2023 року, дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків:

1) з`являтися за викликом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для участі в судових засіданнях, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

3) утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими, свідками та експертами у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну (за наявності);

5) носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 доручити відділу поліції № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби із застосуванням електронних засобів контролю стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, з забороною залишення місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_6 , без дозволу суду, крім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, у період з 21:00 год. до 07:00 год. наступного дня, строком до 25 вересня 2023 року включно.

Продовжити на два місяці, тобто до 25 вересня 2023 року, дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків:

1) з`являтися за викликом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для участі в судових засіданнях, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

3) утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими, свідками та експертами у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну (за наявності);

5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 доручити відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Клопотання захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1