Справа № 192/1390/23
Провадження № 1-кс/192/218/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000162 від 17 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, на обґрунтування якого зазначив, що 16 липня 2023 року до ВП № 9 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на блок-посту, який розташований на 958 км автодороги М-30, поблизу с. Горького Дніпровського району Дніпропетровської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «Hyundai» моделі «Tucson», номерний знак НОМЕР_1 з причепом, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а під час огляду причепу було встановлено відсутність VIN коду, що викликало підозру в знищенні ідентифікаційного номеру кузову причепу синього кольору.

Відомості за даним фактом 17 липня 2023 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000162 з попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України, тобто знищення ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу.

У клопотанні зазначено, що під час проведення огляду було встановлено, що номерний знак НОМЕР_2 не належить даному транспортному засобу та зареєстрований за автомобілем «Fiat Ducato», а марку та модель причепу не вдалося встановити з причин відсутності VIN коду, оскільки як пояснив ОСОБА_4 він є саморобним та документи на нього відсутні. Причеп було вилучено до ВП № 9, а постановою від 17 липня 2023 року останній визнаний речовим доказом.

Клопотання мотивовано тим, що для збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження та внесення в них непоправних змін, а також для проведення експертизи слід накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Власник та володілець майна в судове засідання не з`явилися. Від представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи, а відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою всіх учасників, слідчим суддею здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів згідно ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя дослідивши клопотання про арешт майна, приходить до такого висновку.

України Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 17 липня 2023 року до ЄРДР були внесені відомості за №0000162 з попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України, тобто знищення ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу.

З протоколу огляду місця події від 17 липня 2023 року та фото-таблиці до нього з`ясовано, що на причепі з номерним знаком НОМЕР_2 відсутній VIN код (а.с.12-13) та будь-які інші ідентифікуючи його дані, ознаки.

Згідно рапорту від 16 липня 2023 року номерний знак НОМЕР_2 присвоєний автомобілю «Fiat Ducato» (а.с.9), а з пояснень ОСОБА_6 з`ясовано, що такий причеп є саморобним (а.с.17).

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У даному випадку вважаю, що прокурором не обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження, яким на його думку є причіп, оскільки ст. 1.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що причіп це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачено порядок реєстрації самостійно сконструйованих причепів.

Статтею 1213 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Таким чином відсутність VIN коду на причепі, який сконструйований самостійно не свідчить про наявність підозри щодо знищення ідентифікаційного номеру кузову причепу, а експлуатація транспортного засобу без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Тому слідчий суддя вважає, що вказаний причеп не має ознак речового доказу, а тому підстави для його арешту відсутні.

Оскільки підстави для задоволення клопотання відсутні, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню, тому слідчий суддя вважає за необхідне вирішити питання про повернення тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000162 від 17 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна.

Негайно повернути особі, у якої було тимчасово вилучено згідно протоколу огляду від 17 липня 2023 року саморобний причеп синього кольору, без VIN коду, користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1