печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000009 від 20 квітня 2021 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 20.04.2021, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000009 від 20.04.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї та бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, придбав та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси з метою їх подальшого незаконного збуту задля особистого збагачення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна від 17 червня 1992 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 року № 706 "Про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії", Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, Наказу Міністерства внутрішній справ від 01.03.2022 року № 170 "Про особливості видачі громадянам України дозволу на придбання, зберігання та носіння мисливської зброї та набоїв до неї під час дії воєнного стану", усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням місці та час, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав вогнепальну зброю та бойові припаси, які зберігав у невстановленому досудовим слідством місці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 07.08.2022, ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами про спільний збут вогнепальної зброї та боєприпасів.

Так, ОСОБА_9 , попередньо здійснивши придбання вогнепальної зброї та боєприпасів через ОСОБА_3 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб із подальшим їх зберіганням у невстановленому в ході досудового розслідування місці, 07.08.2022 домовився із ОСОБА_11 про збут йому за 1 800 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 69 480 гривень) вогнепальної зброї та патронів.

На виконання існуючої домовленості ОСОБА_11 07.08.2022, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2, передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1 800 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 69 480 гривень) купюрами по 100 доларів США, а ОСОБА_9 в свою чергу передав ОСОБА_11 автомат моделі «АК-74», що є бойовою нарізною вогнепальною зброєю та 137 патронів, що є боєприпасами нарізної вогнепальної зброї - проміжними бойовими патронами калібру 5,45х39 мм з кулями зі сталевим осердям.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , попередньо здійснивши придбання вогнепальної зброї та боєприпасів через ОСОБА_3 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб із подальшим їх зберіганням у невстановленому в ході досудового розслідування місці, 18.09.2022 домовився із ОСОБА_11 про збут йому за 5 400 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 197 470 гривень) трьох одиниць вогнепальної зброї та патронів.

На виконання існуючої домовленості ОСОБА_11 18.09.2022, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2, передав ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5 400 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 197 470 гривень) купюрами по 100 доларів США.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_10 переніс дві одиниці вогнепальної зброї до автомобіля ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, після чого зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що дві одиниці вогнепальної зброї та патрони ОСОБА_11 може забрати з припаркованого на території автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 автомобіля ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 , а інформацію щодо третьої одиниці вогнепальної зброї він повідомить пізніше.

18.09.2022 ОСОБА_11 відповідно до наданих йому інструкцій приїхав за адресою АДРЕСА_1 , де відшукав припаркований незамкнений автомобіль ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 , з якого забрав два автомати моделі АКМ, що є бойовою нарізною вогнепальною зброєю та 198 патронів, що є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм.

В подальшому ОСОБА_10 переніс одну одиницю вогнепальної зброї до автомобіля ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та 21.10.2022 зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_11 з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_2 та повідомив, що третя одиниця вогнепальної зброї знаходиться на території автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 в автомобілі ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 . В цей же день, ОСОБА_11 відповідно до наданих йому інструкцій приїхав за адресою АДРЕСА_1 , де відшукав припаркований незамкнений автомобіль ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 , з якого забрав автомат моделі АКМ, що є бойовою нарізною вогнепальною зброєю та 25 патронів, що є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм (20 патронів з кулями зі сталевим осердям, п`ять патронів з трасуючими кулями).

Крім того, ОСОБА_10 , попередньо здійснивши придбання вогнепальної зброї та боєприпасів через ОСОБА_3 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб із подальшим їх зберіганням у невстановленому в ході досудового розслідування місці, 22.04.2023 домовився із ОСОБА_11 про збут йому за 4 500 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 164 558 гривень) двох одиниць вогнепальної зброї та патронів, при цьому ОСОБА_10 попередив ОСОБА_11 , що грошові кошти він має привезти за адресою АДРЕСА_1 та віддати охоронцю автостоянки, про що останній попереджений.

Цього ж дня, 22.04.2023, ОСОБА_11 відповідно до наданих йому інструкцій приїхав за адресою АДРЕСА_1, де передав грошові кошти в сумі 4 500 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 164 558 гривень) охоронцю автостоянки, після чого останній здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_10 та повідомив, що йому передано грошові кошти.

В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_3 перенесли дві одиниці вогнепальної зброї до автомобіля ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та 23.04.2023 ОСОБА_10 зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_11 з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_2 та повідомив, що дві одиниці вогнепальної зброї знаходиться на території автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 в автомобілі ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 . В цей же день, ОСОБА_11 відповідно до наданих йому інструкцій приїхав за адресою АДРЕСА_1 , де відшукав припаркований незамкнений автомобіль ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 , з якого забрав автомат моделі АКМ, що є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, ручний кулемет Калашникова (РПК74), що є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, 20 патронів, що є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, 24 патрони, що є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм.

Крім того, ОСОБА_10 , попередньо здійснивши придбання вогнепальної зброї та боєприпасів через ОСОБА_3 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб із подальшим їх зберіганням у невстановленому в ході досудового розслідування місці, 30.07.2023 домовився із ОСОБА_11 про збут йому за 5 400 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 197 470 гривень) трьох одиниць вогнепальної зброї та патронів, при цьому ОСОБА_10 попередив ОСОБА_11 , що грошові кошти він має привезти до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 та віддати ОСОБА_9

31.07.2023, ОСОБА_11 відповідно до наданих йому інструкцій приїхав за адресою: АДРЕСА_2 , де виявив відсутність ОСОБА_9 та перетелефонував ОСОБА_10 для отримання подальших інструкцій, на що останній попросив ОСОБА_11 залишити грошові кошти продавцю ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_11 передав грошові кошти в сумі 5 400 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 197 470 гривень) продавцю ІНФОРМАЦІЯ_3, після чого останній здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_10 та повідомив, що йому передано грошові кошти.

В подальшому ОСОБА_10 переніс одну одиницю вогнепальної зброї до автомобіля ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, після чого зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_11 з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_2 та повідомив, що ще дві одиниці він привезе в найближчий час.

11.08.2023 ОСОБА_10 зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_11 з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_2 та повідомив, що дві одиниці вогнепальної зброї привезуть сьогодні, а час буде повідомлений додатково, і ОСОБА_11 зможе їх забрати з автомобіля ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 у зручний для нього час.

У подальшому, 11.08.2023 о 20:34 год. за адресою: АДРЕСА_1 прибув ОСОБА_3 та почав поміщувати дві одиниці вогнепальної зброї до автомобіля ГАЗ 21И н.з. НОМЕР_1 , в ході чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носінні, зберіганні, придбанні, збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування, суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній, не маючи сталих соціальних зв`язків та постійного місця роботи, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, враховуючи, що злочини вчиняються із застосуванням заходів конспірації, підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

- існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення правопорушення, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння тяжкого злочину підозрюваний, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого, експертів слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілого, експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого, експертів та дослідження їх судом.

- існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України -перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення процесуальних дій у справі чи затягуванні з ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, у тому числі зможе продовжити протиправну діяльність.

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначили, що підозра необґрунтована, ризики не доведені, під час затримання на підозрюваного чинився тиск. Просили відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки останній має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується та має на утриманні двоє дітей.

Підозрюваний підтримав позицію своїх захисників.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

11.08.2023 о 20:34 год. ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.08.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколами огляду місця події;

- протоколами про результати контролю за вчиненням злочину;

- протоколами допитів свідків;

- висновками експертів;

- протоколами обшуків;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 24.08.2023.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 24 серпня 2023 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_3 з-під варти у залі суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1