Справа № 459/2414/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/98/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000042 за апеляційними скаргами потерпілої з доповненням ОСОБА_6 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30.12.2022 року у кримінальному провадженні №0000042 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старява, Старосамбірського району, Львівської області, українки, громадянки України, з освітою середньою-спеціальною, працюючої на посаді відповідального чергового Червоноградської міської ради, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченоїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої- адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:

Потерпіла та захисник обвинуваченої подали апеляційні скарги з доповненням на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30.12.2022 року, яким ОСОБА_8 визнано винною вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 12335,65 грн на відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Потерпіла ОСОБА_6 в апеляційній скарзі з доповненням просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення міри покарання та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі. Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди задовільнити в повному обсязі. Вважає вирок незаконним, необргунтованим в частині призначення обвинуваченій надмірно м`яку міру покарання та щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілій. Зазначає, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Свої вимоги мотивує тим, що на протязі всього розгляду справи, обвинувачена не визнала вини, не відшкодувала шкоду, більше того вона навіть не вибачилась. Вказана посткримінальна поведінка є об`єктивним проявом байдужості обвинуваченої, а це значно збільшує її суспільну небезпечність, що не враховано судом як обставину, що обтяжує покарання.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що у результаті завданих тілесних ушкоджень їй було встановлено діагноз: закрита черепно мозкова травма, забій головного мозку. У зв`язку із отриманою травмою вона змушена була неодноразово стаціонарного лікуватись, а вона є людиною похилого віку і наслідки травми переносяться дуже важко. Крім того вона знаходиться на постійному обліку в лікаря-невропатолога, проходить курс лікування, щодень приймає ліки. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 їй завдано значну моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевними стражданнями через протиправною поведінкою щодо неї зі сторони обвинуваченої. Суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_11 однак розмір моральної шкоди котрий оцінений судом у 10 000 грн. є заниженим, а тому розмір моральної шкоди у 30 000, 00 грн. є тим розміром відшкодування моральної шкоди який буде розумним та справедливим.

Крім того апелянт наголошує, що напад ОСОБА_8 на неї 14 червня 2020 року не був випадковим. Її дії були задумані, усвідомлені та умисні. Судячи з її першого нападу на неї з невідомою жінкою 08.09.2019 р., коли погрожували розправою і нацькували на неї, ОСОБА_6 , собаку, але при появі свідка на велосипеді ОСОБА_12 повтікали. Тому ОСОБА_8 чекала зручного моменту, коли вона, ОСОБА_6 , буде сама в громадського колективу. Під під`їздом затрималась на хвилинку, щоб привітатись із сусідами. Тут же вийшла з під`їзду ОСОБА_13 і наблизилась до неї впритул до обличчя. Вона завжди провокувала перша скандал. Через хвилин 15-20 апелянт поверталася назад до будинку, бо забула деякі папери на збори. У той час ОСОБА_8 поверталась, очевидно, з магазину з двома важкими пакетами. Біля поштової скриньки, де затрималась, ОСОБА_14 не кажучи ні слова вдарила її важким пакетом в голову. Від несподіванки закрилася руками, адже має хворобу очей. ОСОБА_14 стала розкручувати важкий пакет, щоб вдарити другий раз. Однак появився свідка ОСОБА_15 врятував її від важких наслідків. Довгань крикнув : «що ви робите ?» і ОСОБА_14 втекла наверх.

Маячня ОСОБА_8 , що апелянт бігала за нею з ножем і обзивала нецензурними словами недостовірна, оскільки була неділя а вона християнка, в неділю ножами нічого не ріже; нецензурними словами не користується, є людиною творчою, культурною. Крім того їй не можна хвилюватися, а тим більше битися: в матеріалах справи є медична довідка про те, що наявна ішемічна хвороба серця і гіпертонія. Спілкується тільки з порядними людьми. Ніколаєва була б її вбила, якби не появився свідок. Враховуючи вік ОСОБА_8 та її вік мало місце незакінченого злочину зі сторони ОСОБА_8 , який не був доведений до кінця не з ініціативи ОСОБА_8 , тобто не з її волі, а з причин, які не залежали від неї, тобто появи свідка. Вона давно задумала злочин. Фотографувала апелянта на квітнику, потім підставляла фотографії ніби це було 14 червня 2020 року.

Апелянт наполягає, що без ізоляції від суспільства виправлення обвинуваченої неможливе. ОСОБА_8 її виснажила як морально так і фізично, негативно ці події вплинули на психологічний стан, отруїла її старість, знищила здоров`я та зробила її інвалідом.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та виправдати ОСОБА_16 .. Вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки такі висновки не підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду. Винуватість ОСОБА_8 нічим не доведена. Свідок ОСОБА_17 стояв перед під`їздом і не міг бачити моменту удару так як ОСОБА_6 стояла біля поштових скриньок, які розташовані у вузькій ніші між двома стінами. Тож і можливість нанести потерпілій удари не було через брак місця. Відтак і свідок не міг нічого бачити. Свідок ОСОБА_18 , також про все знав зі слів ОСОБА_6 , мовляв довіряє. Є розбіжності в показах так, як ОСОБА_6 сказала, що подія була о 10 год. а свідок ОСОБА_19 об 11 год., а свідок ОСОБА_20 показала, що ОСОБА_6 була у дома з 10 до 11:45 год. , оскільки в 11:45 год. він вийшов на балкон і біля під`їзду були сусіди ОСОБА_21 ,, ОСОБА_22 про це суду повідомив сам ОСОБА_23 , але його покази не були враховані судом, оскільки він вказав, що саме ОСОБА_24 обізвала ОСОБА_14 нецензурною лайкою коли та вийшла з під`їзду. Він вказав, що ОСОБА_24 є конфліктною, неврівноваженою особою, яка і з його дружиною конфліктує через собаку, яку вигулюють.

Апелянт вважає, що потерпіла сама могла завдати собі ушкодження в побутових умовах та використати це, щоб дошкуляти ОСОБА_8 .

На апеляційну скаргу захисника обвинуваченої подано заперечення представником потерпілої адвокатом ОСОБА_10 , який просить відхилити апеляційну скаргу сторони захисту так, як вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 14.06.2020 року, близько 10:15 год., перебуваючи на першому поверсі під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин між нею та ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній, нанесла один удар поліетиленовим пакетом, в якому знаходились продукти, у голову потерпілої, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційні вимоги сторони захисту в повному обсязі та відмовити у задоволення апеляційної скарги потерпілої, думку потерпілої ОСОБА_6 , підтриману її представником - адвокатом ОСОБА_10 про задоволення її апеляційної скарги в повному обсязі та відмові у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченої, міркування прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні вимоги потерпілої та просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 , за ч.2 ст. 125 КК України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, не зважаючи на невизнання ОСОБА_8 вини у скоєнні кримінального правопорушення, за ч.2 ст. 125 КК України, судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд першої інстанції врахував в сукупності всі встановлені обставини подій, які відбулися 14.06.2020 року.

Показання обвинуваченої ОСОБА_8 , про те, що вона не вчиняла кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст. 125 КК України, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показами учасників судового процесу.

У суді апеляційної інстанції сторона захисту та сторона потерпілої сторони підтримали доводи зазначені в апеляційних скаргах поданих в їх інтересах.

З врахуванням перевірених матеріалів справи та доводів викладених в апеляційних скаргах сторін колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_8 доведена доказами наявними у справі, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 14.06.2020 року вона вийшла з під`їзду у двір будинку, в якому проживала. Там стояли сусіди. Після цього з під`їзду вийшла обвинувачена та почала наближатися до неї, на що вона сказала останній відійти від неї. Зазначила, що, нарізавши квітів, поверталася додому. У під`їзді, біля поштової скриньки, її наздогнала ОСОБА_8 та тримаючи у руках два поліетиленових пакети з продуктами, одним з них вдарила ОСОБА_25 в голову. Обвинувачена намагалась вдарити вдруге, однак їй перешкодив чоловік, який зайшов у під`їзд і остання втекла.

Показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 .

Крім того враховано дані з висновку експерта № 99/2020 від 07.08.2022 року, про те, що у потерпілої ОСОБА_6 , 1941 р.н., на момент проведення судово-медичної експертизи 07.08.2020 року будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. При зверненні до лікарів поліклініки 15-17 червня 2020 року їй було діагностовано «закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку». Вказана травма голови утворилася від контакту з тупими предметами, могла виникнути 14.06.2020 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Також доказом вини обвинуваченої ОСОБА_8 є протокол проведення слідчого експерименту від 15.08.2020 року поблизу будинку, в ході якого потерпіла відтворила обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , яке мало місце 14.06.2020 року та протокол проведення слідчого експерименту від 15.08.2020 року поблизу будинку, в ході якого свідок ОСОБА_26 відтворив обставини спричинення ОСОБА_25 тілесних ушкоджень, показав, як він побачив нанесення удару в голову потерпілої незнайомою йому жінкою.

Крім того в суді першої інстанції був допитано як обвинувачену ОСОБА_8 так і потерпілу ОСОБА_6 і їх показам дана належна правова оцінка.

Судом першої інстанції в повній мірі були враховані отриманні потерпілою ОСОБА_6 тілесні ушкодження та завдані їй як фізичні так і моральні страждання. У результаті чого було, у відповідності до чинного законодавства, частково задоволено цивільний позов ОСОБА_6 .

Суду апеляційної інстанції не було надано додаткових доказів, які б слугували підставою для задоволення цивільного позову в повному обсязі.

Відтак апеляційні вимоги захисника обвинуваченої так і потерпілої не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченій покарання є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченої, для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційних скарг правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченої, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу потерпілої з доповненням ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 30.12.2022 року у кримінальному провадженні №0000042 відносно ОСОБА_8 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: