Справа № 308/2574/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2021 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
його захисників адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
13.10.2021 року прокурором подано письмове клопотання про продовження строку дії обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що 07 травня 2021 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, із корисливих мотивів, з метою власної наживи та збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом злому вхідних дверей, проникли до підвального приміщення, звідки таємно викрали 5 прожекторів LED-освітлення (б/у), належних потерпілій ОСОБА_8 , загальна вартість яких із урахуванням ознак зносу, станом цін на 06.05.2021 становить 893,74 грн., після чого разом із викраденим покинули місце події, чим завдали останній матеріального збитку на вищевказану суму. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, - тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в інше приміщення.
Прокурор зазначив, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.08.2021 ОСОБА_4 обрано запобіжний у виді тримання під вартою на строк не більше 60 днів, тобто до 16..10. 2021 року включно та визначено розмір застави в 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 800 грн.
На даний час наявна необхідність продовжити строк дії вказаного запобіжного заходу, оскільки ризики які були підставою його обрання не зникли та наявні на даний час. Вказав, що необхідність продовження ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілу, свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч.3 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Зазначив, що на даний час існують ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу на стадії досудового розслідування. Просив врахувати, що на розгляді у суді перебуває п`ять обвинувальних актів відносно ОСОБА_4 , та в даних кримінальних провадженнях обвинувачений перебував раніше у розшуку у зв`язку із його неявками на виклики до суду. Вказав, що в обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки.
Захисники адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Просили врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні дрібних крадіжок, в чому розкаюється та має постійне місце проживання. Вважають, що клопотання сторони обвинувачення не обґрунтоване, зазначені ризики носять формальний характер та не підтверджені жодними доказами.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників, просив у задоволенні клопотання відмовити.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час, місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками та повідомленнями .
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Кримінальні правопорушення у вчиненні яких ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 суд дійшов наступних висновків.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання Так, злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілу кримінальному провадженні підтверджується тим, що судом ще не визначено обсяг доказів та порядок їх дослідження, тобто на даний час суд ще не перейшов до стадії дослідження доказів, та існує необхідність допиту потерпілої та свідків, відтак, на переконання суду, існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинуваченого на осіб, які судом ще не допитані.
Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що вказаний ризик відсутній у зв`язку із тим, що органом досудового розслідування уже було допитано усіх свідків, так як свідки були допитані слідчим, прокурором на стадії досудового розслідування, та такі не були допитані безпосередньо судом в судовому засіданні.
Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що останній раніше потрапляв в поле зору працівників правоохоронних органів, зокрема на розгляді у суді перебувають кілька кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_4 є обвинуваченим. Крім цього, ОСОБА_4 не працює, тобто не має постійного джерела доходу та засобів до існування.
Разом з тим, прокурором не було доведено наявність ризику того, що обвинувачений перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, злочини вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що останній має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, осіб, які знаходяться на його утриманні немає,що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу обвинуваченого, та те, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, розглядаючи можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та запобігти наведеним вище ризикам.
Доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу. Судом враховано зазначені захисником обставини, однак суд не вважає їх такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки. Будь-яких інших даних, які б безумовно свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено і стороною захисту беззаперечно не доведено.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого. Будь-яких обставин, котрі б свідчили про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі під час розгляду клопотання суду надано не було.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховуючи тяжкість злочинів, а також те, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризики передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього слідчим суддею обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_11 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, а тому суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.176-178,183, 331, 372, 395, КПК України,суд,-
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2, 3 ст. 185, КК України - на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 10 грудня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Закарпатської УВП (№ 9)».

Повний текст ухвали, відповідно до ст. 376 КПК України оголошений учасникам судового провадження 18.10.2021 року о 13 год. 45 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1