Справа № 128/1360/22
УХВАЛА

17 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.11.2018 за № 0001092, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Плав`я, Соколівського району Львівської області, громадянки України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , пенсіонерки, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшов вищезазначений обвинувальний акт.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2022 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 17.07.2023 прокурор, потерпіла та її представник просили дане кримінальне провадження призначити до судового розгляду.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 підтримав раніше подане через канцелярію суду письмове клопотання про повернення прокурору обвинувального акту у даному кримінальному провадженні. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, судовий розгляд не може бути призначений, а обвинувальний акт має бути повернутий. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, серед іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. У відповідності до правових висновків Верховного Суду (зокрема, постанова Верховного Суду України від 24.11.2016 у справі № 5-328кс-16), аналіз п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення. Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексу диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є головним, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це, обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, мають бути викладеними чітко і конкретно, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. При цьому, Верховний Суд звертає увагу на необхідність дотримання правових позицій, викладених у міжнародних джерелах права. Так, у рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення». Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 не відповідає цим вимогам закону. Відповідно до обвинувального акту: «підійшла впритул до ОСОБА_4 , яка знаходилась на краю сходинкового майданчика спиною до останньої та, діючи умисно, використовуючи фактор несподіванки, штовхнула її правою рукою в спину, внаслідок чого ОСОБА_4 впала із сходинкового майданчика на асфальтну поверхню території подвір`я даного домогосподарства, в результаті чого отримала тілесні ушкодження». Відповідно до висновку експерта № 558 від 30.06.2021 14.07.2021, тілесні ушкодження «допускаються при падінні «зі сходинкової площадки» з подальшим ударом в потилицю «об асфальт», як це відображено у матеріалах кримінального провадження (протоколи допитів від 16.02.2021 ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та слідчі експерименти від 22.06.2021)». Згідно з протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 від 16.06.2021, «я вийшла з будинку на ганок та відчула сильний поштовх в спину і упала на асфальт з висоти близько 1,2 м, вдарилась об асфальт спиною та потилицею голови». Таким чином, тілесні ушкодження потерпіла отримала, ударившись потилицею голови об асфальт. Спосіб отримання тілесних ушкоджень характеризує необережність. А, отже, не врахувавши правову позицію захисту, зміст обвинувального акту вказує на необережні дії та склад правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Кримінальне провадження триває понад три роки, п`ять разів закривалось, останній раз 08.08.2021 з підстав відсутності складу кримінального правопорушення «Супрун могла отримати тілесні ушкодження з власної необережності, упавши зі сходів». Вік обвинуваченої ОСОБА_6 64 роки, потерпілої ОСОБА_4 75 років, родичі хворіють, юридично не обізнані, мають право на об`єктивну та неупереджену оцінку обставин кримінального провадження, а взамін ОСОБА_6 отримала глибокі страждання через звинувачення у тяжкому злочині. Це також може мати наслідком порушення прав ОСОБА_6 на справедливий суд, в тому числі права на захист. Тому просить постановити ухвалу про повернення прокурору обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачена ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні 17.07.2023 клопотання свого захисника підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 з приводу клопотання захисника обвинуваченої заперечують.

Будь-яких інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши клопотання захисника обвинуваченої та обвинувальний акт, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Отже, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам до змісту та форми, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам статті 291 КПК України. Тобто для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням статті 291 КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

На стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам статті 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню.

Таким чином, суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового провадження.

Статтею 315 КПК України визначені ті питання, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду. Зокрема: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

У цьому зв`язку слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України, стороні обвинувачення забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів ніж обвинувальний акт та додатки до нього.

За таких обставин оцінка судом під час підготовчого судового засідання законності проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого (детектива) чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

У зв`язку із цим розгляд судом відповідних доводів сторони захисту, наведених у клопотанні, можливий лише на стадії судового розгляду, під час якого суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України, на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК, зокрема статті 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

На переконання суду, обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складений відповідно до вимог статті 291 КПК України, оскільки всі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення. У реєстрі матеріалів до обвинувального акта прокурором викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих і процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, в тому числі щодо способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку доходить до переконання, що ці аргументи є передчасними та не підлягають розгляду на стадії підготовчого судового засідання. Суд не може передчасно, без дослідження будь-яких доказів, надавати оцінку обставинам, викладеним в обвинувальному акті та ставити їх існування під сумнів, як того вимагає захисник. У цьому контексті, суд звертає увагу на правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту у даному кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України. Підстав для закриття даного кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні. Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення сформована з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченою, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При цьому, як встановлено з його змісту, у обвинувальному акті міститься діяння, яке, на думку сторони обвинувачення, утворює склад інкримінованого їй кримінального правопорушення. Будь-яких угод до суду не надійшло.

Тому суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженню.

З урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження судовий розгляд даного кримінального провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ст. 27 КПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 314-317, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.11.2018 за № 0001092, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та провести його одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області в залі судових засідань об 11 год 20 хв 26 липня 2023 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА