Справа № 755/2670/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2023 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 08.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема:

-останнім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26.12.2022 року звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України з невідбутим терміном 1 рік 3 місяці 4 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 08.02.2023 року приблизно о 11:50, тобто під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, який неодноразово продовжено, зайшов до приміщення магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3, де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, де об`єктом своїх злочинних посягань він обрав товар належний ТОВ «Вигідна покупка», а саме: тепловентилятор марки «Liberton» моделі «LFH-5400».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення ОСОБА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до стійки, де розташований товар.

Після чого, ОСОБА_3 почав передивлятись товар, який лежав на верхніх полицях, а потім на нижній полиці взяв тепловентилятор марки «Liberton» моделі «LFH-5400» у чорній картонній коробці до рук та направився до виходу з магазину « Аврора ».

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, безперешкодно перетнув лінію контролю та каси не розрахувавшись за товар, що був у нього в руках, та намагався зникнути з місця злочину, направившись до виходу з приміщення магазину « Аврора », але свій злочинний намір до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину. Своїми діями ОСОБА_3 намагався спричинити матеріальної шкоди потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» на суму 549 грн.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України не визнав у повному обсязі та показав, що 08.02.2023 року приблизно о 12 год дня був двічі в приміщенні магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3. Перший раз - дивився на ціни, другий раз - прийшов у магазин купити товар, тому взяв з нижньої полиці тепловентилятор марки «Liberton» вартістю 549 грн, та, оскільки були перебої зі світлом і каси не працювали, він не розплатився за товар і покинув приміщення магазину, хотів взяти вдома гроші, а потім розплатитися за товар. Коли відкрив двері і йшов східцями магазину, то його наздогнав охоронець і повернув у приміщення магазину, вони поклали товар на місце, а потім взяли та понесли у підсобне приміщення. Готівкових грошових коштів на оплату товару у нього при собі не було, але була банківська картка, на якій були грошові кошти і міг нею оплатити товар, яка сума - не пам`ятає, гроші йому на картку скидають друзі. Потім приїхали працівники поліції. У день події він телефонував своїм двом товаришам, щоб ті принесли йому гроші на оплату товару, однак не додзвонився їм. Наголошував, що умислу на крадіжку у нього не було, він хотів розрахуватися за товар, однак працівники поліції не дали йому такої можливості. Визнав, що в Україні діє військовий стан. Зазначив, що не визнає вину в вчиненні злочину, однак жалкує про вчинене; не погоджується з кваліфікацією злочину, оскільки, на його думку, у м. Києві не ведуться активні бойові дії, тому кваліфікувати крадіжку за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинену під час військового стану, є неправильним; не готовий понести покарання, оскільки санкція статті передбачає суворе покарання.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого щодо не визнання своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 суду показав, що він працює менеджером служби безпеки Київського регіону ТОВ «Вигідна покупка» з жовтня 2021 року, до його повноважень входять обов`язки: підбір охоронців магазинів, виявлення крадіжок та представлення інтересів товариства в судах. 08.02.2023 року йому зателефонував охоронець магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3, та повідомив, що затримав особу, яка здійснила крадіжку тепловентелятора, дана особа знаходиться в приміщенні магазину. Після цього, була складена довідка про вартість товару, в якій вказано код товару, назва товару та вартість без ПДВ, оскільки дане товариство працює без ПДВ. Зазначив, що в день події в приміщенні магазину вівся відеозапис з камер відеоспостереження та дані відеозаписи були переданні слідчим органам. Крім того, зазначив, що матеріальна шкода була відшкодована товариству шляхом повернення викраденого товару. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що він працює охоронцем магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3. Обвинуваченого знає як особу, яка вчинила замах на крадіжку. Так, 08.02.2023 року, перебуваючи на робочому місці о 10:00, він вперше побачив обвинуваченого ОСОБА_3 , який був одягнутий в синю куртку та синю шапку, та який у приміщенні магазину взяв шоколадку з полиці та вийшов з магазину, не розрахувавшись за неї. Через дві години, близько 11:20 ОСОБА_3 повернувся до магазину. Оскільки останній вже виносив товар з магазину не розрахувавшись за нього, він почав слідкувати за особою по відеокамерам та побачив, як ОСОБА_3 взяв з нижньої полиці тепловентиляр марки «Liberton», пройшов касову зону та вийшов на вулицю. Він пішов за ОСОБА_3 та на вулиці, приблизно метрів 3 від магазину, останнього затримав та запропонував йому оплатити товар, однак ОСОБА_3 відповів, що не може оплатити, оскільки у нього відсутні кошти. ОСОБА_3 був один. Після цього, вони зайшли в підсобне приміщення магазину, де він викликав працівників поліції. Працівники поліції прибули на місце через 30 хвилин, оглянули викрадений товар та відеозапис з камер відеоспостереження, де було зафіксовано подію злочину.

Суд оцінює показання представника потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Окрім показань представника потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, також підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 08.02.2023 року з додатками, відповідно до якого 08.02.2023 року було проведено огляд магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3, та встановлено: вхід до даного магазину здійснюється через пластикові двері чорного кольору. Ліворуч від входу наявні каси для обслуговування покупців, прямо від входу по ліву та праву сторону наявні стелажі з полицями на яких під час огляду знаходились різні товари, які в продажі. Прямо від входу магазину на відстанні приблизно 15 метрів наявний стелаж з полицями, з низу якого наявні тепловентилятори, які знаходяться у продажі марки «Liberton», вартістю 549 грн, про що свідчить цінник магазину «Аврора», що знаходиться на полиці (т. І а.п. 165-168);

- протоколом огляду предмету (диску з відеозаписами з місця події) від 09.02.2023 року з додатками, який узгоджується з переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, згідно з яким 08.02.2023 року о 11:50:35 в приміщенні магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3, знаходиться чоловік, зростом приблизно 180 см., слов`янської зовнішності, темне коротко-стрижене волосся, легка неголеність, який одягнений у синю куртку, чорну шапку, темно-сірі штани, чорне взуття та роздавлюється товари. 08.02.2023 року з 11:56:29 по 11:58:37 дана особа, присіла біля стійки з різними товарами, взяла до рук тепловентилятор білого кольору, який знаходиться в коробці чорного кольору, обдивляється його, після чого піднялась та тримаючи в руках коробку з тепловентилятором пішла в бік полиць та переходу на інший ряд стійок даного магазину. 08.02.2023 року з 11:59:14 по 11:59:15 дана особа прямує до виходу з магазину та проходить через зону, де відсутні каси із коробкою чорного кольору в лівій руці (т. І а.п. 169-177);

- протоколом огляду місця події від 08.02.2023 року з додатками, який повністю узгоджується з переглянутим в судовому засіданні відеозаписом та відповідно до якого 08.02.2023 року було проведено огляд службового приміщення магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3, та встановлено: що в даному приміщенні знаходиться чоловік, який представився ОСОБА_8 , який являється охоронцем даного магазину, який повідомив, що ним велось відеоспостереження, в якому одна особа здійснила крадіжку, в подальшому він за даною особою вів відеонагляд, коли особа взяла до рук тепловентилятор та направилась до виходу із магазину «Аврора», він побіг за ним, за територією магазину затримав його та вони повернулись у приміщення магазину. На запитання «Хто заніс тепловентилятор до даного приміщення?», відповів «Я». В подальшому було виявлено та вилучено тепловентилятор марки «Liberton» в картоній коробці, чорного кольору, який було запаковано до експертного пакету (т. І а.п. 179-183);

- протоколом огляду речей та документів від 08.02.2023 року, відповідно до якого слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 був проведений огляд речей, які були вилучені 08.02.2023 року під час огляду місця події, за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 3, а саме: тепловентилятора марки «Liberton» моделі «LFH-5400», який знаходився в коробці чорного кольору (т. І а.п. 184-188);

- актом інвентиризації від 08.02.2023 року, відповідно до якого тепловентилятор спір.Liberton LFH-5400 2000Вт, 220В коштує 549 грн (т. І а.п. 195);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.02.2023 року, відповідно до якого 08.02.2023 року о 16:10 (час фактичного затримання 13:30 08.02.2023 року) був затриманий ОСОБА_3 (т. І а.п. 196-197);

- протоколом особистого обшуку особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.02.2023 року, відповідно до якого 08.02.2023 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 в період часу з 16:15 по 16:30, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 та понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 здійснив обшук затриманої особи - ОСОБА_3 , під час чого було виявлено та вилучено: банківську картку «Ощадбанк», куртку my fora, лампу в коробці, сувенір жовтого кольору, шнурівки до красовок, мобільний телефон «Nokia» з сім-карткою НОМЕР_1 (т. І а.п. 198);

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі доказами.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому діянні.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження підстав для визнання доказів недопустимими судом не установлено, так як не було встановлено факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження.

При формуванні такого підходу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к , відповідно до якої вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд вказав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

Порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, які б були фундаментальними, судом не установлено.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував наявність умислу на вчинення крадіжки товару з магазину та повідомив про те, що він бажав та мав можливість розрахуватись за тепловентилятор, однак працівники поліції не дали йому такої можливості. Проте, будучи вільною у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження доводів обвинуваченого.

Дані показання обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість доказу у вказаному кримінальному провадженні, а саме акту інвентаризації, яким підтверджується вартість викраденого товару, то слід зазначити, що вони є необґрунтованими і суперечать правовій позиції ОП ККС від 25.11.2019 року у справі №420/1667/18.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про неправильну кваліфікацію інкримінованого йому злочину суд теж вважає необгрунтованими з огляду на думку Об`єднаної палати Верховного Суду, висловлену у своєму рішенні від 25.05.2023 року № 722/594/22.

Щодо інших доводів сторони захисту, то вони є безпідставними.

Зібрані у справі докази, що були досліджені під час судового розгляду, суд вважає послідовими, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд і покладає їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тому кваліфікує його дії ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали - шкоду було відшкодовано шляхом повернення товару потерпілому, оскільки злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_3 ; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення протиправної дії; його ставлення до скоєного (не визнає вину, однак жалкує про вчинене; не погоджується з кваліфікацією злочину; не готовий понести покарання, оскільки санкція статті передбачає суворе покарання); дані про його особу, а саме: не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину (зі слів, доказів суду не надано), офіційно не працює, зазначив, що працює не офіційно, однак доказів не надав; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин під час воєнного стану в державі, в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком суду.

Крім того, суд також враховує, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26.12.2022 року ОСОБА_3 було звільнено умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України з невідбутим терміном 1 рік 3 місяці 4 дні, 03.01.2023 року вийшов на волю з місць позбавлення волі, а 08.02.2023 року він вчинив новий корисливий злочин, тобто через місяць після звільнення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання останнього згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного та враховуючи думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з урахуванням строку умовно-дострокового звільнення, думку сторони захисту - захисник просив виправдати обвинуваченого, а обвинувачений - не позбавляти його волі, думку потерпілого - призначити покарання на розсуд суду (у заяві від 06.04.2023 року), суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26.12.2022 року ОСОБА_3 звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України з невідбутим терміном 1 рік 3 місяці 4 дні.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 , будучи особою, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин 08.02.2023 року у цьому кримінальному провадженні, а тому, враховуючи тяжкість злочину, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 08 лютого 2023 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні: - СD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостереження приміщення магазину « Аврора », що за адресою: м. Київ, вул. Сосюри - залишити в матеріалах провадження; - тепловентилятор марки «Liberton» моделі «LFH-5400» в чорній коробці, який було передано під розписку охоронцю магазину « Аврора » - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1