Провадження по справі № 3/522/1783/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12 травня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000440 від 21.12.2012 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 15.09.2014 року задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме в рамках кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 от. 190 КК України, досудове розслідування по якому проводило Слідче управління ГУ МВС України в Одеській області, накладено ярешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Вимоги клопотання адвоката.

На думку адвоката ОСОБА_4 , арешт накладено необґрунтовано, оскільки накладено на майно особи, яка с добросовісним набувачем, статусу підозрюваного чи обвинуваченого в рамках кримінального провадження не мала, та не має до цього часу, цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи не несла. Крім того, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна та його потреба відпали.

10 січня 2006 року між ТОВ «Центр-Будінвест» (код юридичної особи 26276099) (забудовник) та ОСОБА_5 (первісний інвестор) укладено Договір № 68 про дольову участь в будівництві житла, за яким забудовник взяв на себе зобов`язання здійснювати згідно проекту будівництва житлового будинку по АДРЕСА_4 , а первісний інвестор зобов`язався прийняти дольову участь в будівництві однокімнатної квартири АДРЕСА_5 , дев`ятий поверх.

На підставі Додаткової угоди №1 від 23.06.2008 року до Договору №68 про дольову частину в будівництві житла від 10.01.2016 року, укладеної між ТОВ «ЦЕНТР- БУДІНВЕСТ» (забудовник), ОСОБА_5 (первісний інвестор), та ОСОБА_6 швестор), ОСОБА_7 набула права та обов`язки інвестора щодо однокімнатної квартири АДРЕСА_5 , дев`ятий поверх.

ОСОБА_7 виконала в повному обсязі умови Договору № 68, Додаткової угоди № 1 від 23 червня 2008 року до Договору № 68.

16 вересня 2014 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_6 укладено Акт прийому-передачі до Договору №68, згідно якого ТОВ «Центр-Будінвест» передало, а ОСОБА_8 прийняла квартиру АДРЕСА_6 ).

Зміна адреси підтверджується довідкою з адресного реєстру міста Одеса про резервування адреси об`єкта нерухомого майна за № 358776/1 від 05 травня 2014 року.

В подальшому ОСОБА_7 31.10.2014 року зареєструвала право власності І на квартиру АДРЕСА_7 , загальною І площею 62.1 кв.м.

Згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме І майно, право приватної власності на квартиру АДРЕСА_7 зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі зщоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 31.10.2014 Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме чайно державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_10 - 14.10.2014 року за №7542742.

Право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_7 не оскаржено та не скасовано.

Спадкоємицею квартири квартиру АДРЕСА_7 за заповітом є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_2 , яка постійно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 .

Однак, зареєструвати своє право власності на зазанчену квратиру заявниця не може через арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 15.09.2014 року, по справі № 522/17223/14-к, в рамках кримінального провадження № 0000440 від 21.12.2012 року.

Право ОСОБА_3 на вільне використання належного їй майна, зокрема, квартири АДРЕСА_7 , яке вона отримала як спадкоємиць ОСОБА_11 , порушується арештом, накладеним ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 15.09.2014 року по справі № 522/17223/14-к, який накладено 8 років назад, протягом яких процесуальні дії із арештованою квартирою та її власницею не проводились. Чим підтверджується відсутність потреби в арешті цього майна.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 15.09.2014 року по справі № 522/17223/14-к накладено арешт не тільки на квартиру АДРЕСА_7 . Одночасно, занченою ухвалою суду арешт було накладено на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

При цьому, ухвалами слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 27.07.2018 та 04.12.2019 по справі № 522/17223/14-к арешт на дві з наведених кзартир уже скасовано, зокрема з підстав неповідомлення власникам цих квартир про підозру, власники є добросовісними набувачами, а підстави, які були наявні на час накладання арешту, наразі відсутні.

Зважаючи на те, що обставини накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_9 є однаковими, не актуальність арешту двох квартир з чотирьох, арештованих однією ухвалою суду від 15.09.2014 року по справі № 522/17223/14-к, для досудового розслідування кримінального провадження № 0000440 від 21.12.2012 року встановлена ухвалами слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 26.07.2018 та 04.12.2019 по справі № 522/17223/14-к, підтверджує обгрунтованість клопотання про скасування арешту ще однієї з цих чотирьох квартир.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_4 вважає, що на теперішній момент немає підстав, передбачених ст.170 КПК України, для подальшого арешту вказаного майна, у зв`язку з чим просить слідчого суддю скасувати арешт майна.

Позиція учасників кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала вимоги, викладені у клопотанні про скасування арешту майна в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, надіславши на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року.

Вислухавши заявника, вивчивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Мотиви слідчого судді.

Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

При цьому, ОСОБА_3 будь-якого процесуального статусу в рамках кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року не має, між тим її майно перебуває під обмежувальними заходами, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

Слідчим суддею встановлено, що квартири АДРЕСА_7 була у власності ОСОБА_7 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Спадкоємицею квартири АДРЕСА_7 за заповітом є саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши матеріали проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року у 2-х Томах, надісланих на адресу Приморського районного суду м.Одеси, слідчий суддя встановив, що постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУМВС в Одеській області ОСОБА_12 від 21.11.2013 року кримінальне провадження №0000440 від 21.12.2012 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України було закрите.

Постановою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_13 від 02.08.2014 року, постанову старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУМВС в Одеській області ОСОБА_12 від 21.11.2013 року про закриття кримінального провадження було скасовано та надано вказівку на проведення додаткових слідчих дій.

В подальшому було додатково допитано потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вказаному кримінальному провадженні щодо обставин заволодіння їх коштами шляхом обману посадовими особами ТОВ «Центр-Будінвест», додатково допитано в якості свідка директора ТОВ «Центр-Будінвест» ОСОБА_16 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 15.09.2014 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_17 та накладено арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 .

Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на зазначене у даному клопотанні майно здійснювалося в зв`язку з необхідністю забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна, а також забезпечення проведення відповідних процесуальних дій з таким майном.

При цьому, з моменту застосування в рамках вищевказаного кримінального провадження вказаних заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, сторона обвинувачення мала як вдосталь процесуального часу, так і вдосталь процесуальних можливостей для забезпечення досягнення мети арешту майна.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Це означає, що кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «правомірні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «ПайнВеліДевелопментЛтд. та інші проти Ірландії» (PineValleyDevelopmentsLtdandOthers v. Ireland) (заява № 12742/87); ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. theUnitedKingdom, № 10741/84). .

Велика Палата Верховного Суду, а також у низці інших аналогічних справах, зокрема у постановах від 20 березня 2019 року у справі №61/20612/15-ц, від 15 травня 2019 року у справі №761/10028/15-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 761/20844/13-ц підтвердила висновки ЕСПЛ. Така позитивна практика Верховного Суду ґрунтується, у тому числі, на засадах, визначених Європейською Конвенцією з прав людини, згідно зі статтею 1 Першого протоколу до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно наданих адвокатом ОСОБА_4 відомостей, 12.12.2017 року за № 61718942 в спадковому реєстрі було складено Заповіт, згідно якого заповідач ОСОБА_7 заповіла квартиру АДРЕСА_7 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_7 31.03.2021 року, ОСОБА_3 отримало у власність зазначену квартиру, визнання правочину нікчемним в судовому порядку не оскаржувалось.

Крім того, згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом, тому ОСОБА_3 як особа, щодо майна якого вирішується питання про арешт майна користується всіми процесуальними правами третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт майна.

З досліджених матеріалів клопотання адвоката ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року, встановлено, що представнику ОСОБА_3 вже були надані відповіді на адвокатські запити, згідно яких орган досудового розслідування констатує, що досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження триває, жодній особі про підозру не повідомлено, а останні слідчі дії в рамках вказаного кримінального провадження проводились ще в 2014 році.

Разом з цим, слідчий суддя встановив, що в рамках вказаного кримінального провадження вже були раніше скасовані арешт з квартир, накладених ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 15.09.2014 року (ухвала слідчого судді № 1-кс/522/12739/18 від 27.07.2018 року та 1-кс/522/19229/19 від 05.12.20219 року).

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне розпорядження вказаним майном на підставі зазначених обставин, що невиправдано впливає на реалізацію ОСОБА_3 своїх прав.

Відповідно до наданих доказів, суд приходить до висновку, що, станом на час розгляду даного клопотання в суді, представником заявника адвокатом ОСОБА_18 , з посиланням на належні та допустимі докази доведено, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна,- відпала потреба, а відтак, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/17223/14-к від 15.09.2014 року арешт майна, а саме: квартиру АДРЕСА_7 , потребує скасування.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.170, 173, 174, 64-2, 309, 369 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючої в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2014 року, а саме:

- квартиру АДРЕСА_7 .

Матеріали кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року в 2-х томах направити до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Повний текст ухвали суду складеного та проголошено 16.05.2023 року о 10 год. 30 хв. в залі суду №131.

Слідчий суддя : ОСОБА_19

12.05.2023