ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/38/23
провадження № 1-кп/753/994/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 зазначивши обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Захисник, думку якого підтримала обвинувачена, заперечував проти продовження строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачена може переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, про що відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого їй злочину, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк протиУкраїни»).

В судовому засіданні, на думку суду, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

При цьому суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про можливе вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 інкримінованих злочинів, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у злочинах, у вчиненні яких вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність її соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Крім того, суд враховує наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, та те, що заявлені раніше ризики не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких та тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , конкретні обставини справи, на думку суду, дають підстави для висновку, що існують з боку обвинуваченого ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Так, про наявність ризику переховуватись від суду, відповідно до п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 знає про тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою у даних злочинах, обізнана в мірі покарання та усвідомлює, що за дані злочини передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8-ми років.

Не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі може привести до того, що перебування на волі обвинувачена, яка усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість їй уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду та використати ситуацію, яка склалась у країні, на власну користь, а саме те, що на даний час військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Вивчивши особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що остання ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима. Обвинувачена, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи її віку та статусу. Підстави, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченої в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Відповідно ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Суд враховуючи положення ч.6 ст.176 КПК України, вважає що до обвинуваченої в даному випадку не підлягають застосуванню більш м`які запобіжні заходи, у зв`язку з тим, що на даний час в Україні діє воєнний стан та ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, суд вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 відноситься до тяжких злочинів, вчинених проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-317, 176, 177, 178, 376 КПК України

у х в а л и в:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 КК України в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13.05.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя