Справа № 761/365/23
Провадження № 1-кп/761/2340/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Києві клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №003202 від 05 листопада 2022 року, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ «Клімат Майбутнього», одруженого, який має двох неповнолітніх дітей 2011 та 2014 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Шевченківської окружної прокуратури м. Києва надійшло клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_2 у зв`язку з примиренням останнього з потерпілим у кримінальному провадженні №003202 від 05 листопада 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні з необережності кримінального правопорушення проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, 04 листопада 2022 року приблизно о 13 годині 32 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Lexus LS 500» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у м. Києві у лівій смузі по вул. Січових стрільців зі сторони Львівської площі у напрямку вул. Глибочицька та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 40 по вул. Січових стрільців.

В цей час, в сусідній правій смузі руху попутного напрямку, перед нерегульованим пішохідним переходом почав зменшувати швидкість та зупинятися автобус «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого надавав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину навпроти будинку №40 по вул. Січових стрільців по вказаному нерегульованому пішохідного переходу, рухаючись з права наліво відносно напрямку руху вказаних транспортних засобів.

Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 18.4 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, водій ОСОБА_2 невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, не відреагував на зменшення швидкості та зупинку транспортного засобу перед нерегульованим пішохідним переходом в сусідній правій смузі, в свою чергу не знизив швидкість і не зупинився перед пішохідним переходом і не переконався у відсутності пішоходів, продовживши рух керованого ним автомобіля «Lexus LS 500» д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на нерегульований пішохідний перехід та правою передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_2 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, в результаті наїзду, потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у виді закритої травми лівої кисті у вигляді косого перелому діафізу 3 п`ясної кістки, перелому дистального метафізу 2 п`ясної кістки без зміщення уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості та тілесні ушкодження у виді садна на чолі, обох кистях, обох колінних суглобах, в ділянці зовнішньої кісточки лівої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Lexus LS 500» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 «б», 18.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.4: Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування встановлено, що потерпілій ОСОБА_6 даним кримінальним правопорушенням завдано фізичної шкоди у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до заяви законного представника потерпілої ОСОБА_6 матері ОСОБА_5 стало відомо, що водій ОСОБА_2 відшкодував завдану внаслідок ДТП шкоду і з винним водієм ОСОБА_2 законний представник потерпілої мати ОСОБА_5 примирилася.

Відомості про завдання майнової шкоди потерпілій ОСОБА_5 в даному провадженні відсутні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав з мотивів, викладених у клопотанні, і просив задовольнити. Пояснив, що звернувся до суду у зв`язку із зверненням до нього сторін із відповідним клопотанням.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора та свою заяву підтримала. При цьому вказала, що вона з підозрюваним примирилась, останній відшкодував завдану шкоду повністю.

Підозрюваний ОСОБА_2 просив задовольнити клопотання прокурора. Звертав увагу на свою активну громадянську позицію, зазначаючи, що він захищає державу в лавах добровольчого підрозділу. Пояснив, що одразу після ДТП надавав допомогу потерпілій, та готовий допомагати в подальшому у разі якщо в цьому буде потреба у потерпілої

Також підозрюваний ОСОБА_2 суду пояснив, що йому роз`яснено та зрозуміло суть обвинувачення, підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані в розпорядження суду матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Частиною 1 ст. 285 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 288 КПК України визначено порядок розгляду питання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Так, частина 2 цієї статті містить імперативне положення про те, що суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_6 в судові засідання жодного разу не прибула, її інтереси в рамках даного судового провадження представляла її мати в якості законного представника потерпілої - ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд констатує, що з`ясувати думку безпосередньо самої потерпілої ОСОБА_6 щодо можливості звільнення підозрюваного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Положення ст. 59 КПК України передбачають, що якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник. Питання участі законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього Кодексу.

В той же час ч. 5 ст. 44 КПК України встановлюють обмеження повноважень законного представника особи у кримінальному провадженні - законний представник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо особою і не може бути доручена представнику.

Таким чином, законний представник потерпілого у кримінальному провадженні не наділений «правом на примирення», або ж «правом на прощення», особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, оскільки таке право належить виключно особі якій було завдано шкоди протиправними діями підозрюваного, обвинуваченого.

Так, на думку суду, рішення щодо того чи пробачати правопорушника за вчинене діяння, є глибоко особистим для кожної особи якій було завдано шкоди правопорушенням, і залежить від безлічі підстав та мотивів потерпілого, тобто не може бути зпрогнозованим іншими особами, навіть близькими родичами, з достатнім рівнем достовірності. Протилежний підхід означав би, що до законного представника потерпілої у кримінальному провадженні, переходять не лише права потерпілої, але і її воля (волевиявлення), що є неправильним, оскільки суперечить змісту як закону України про кримінальну відповідальність, так і змісту кримінального процесуального закону.

За таких умов суд приходить до висновку, що вищезазначене право відноситься до таких, реалізація яких здійснюється безпосередньо особою і не може бути доручена представнику.

Більш того, закриття провадження на підставі ст. 46 КК України, за умови, що думку особи, якій безпосередньо було завдано шкоди, не буде вислухано, а тим більше враховуючи можливість того, що потерпіла могла не примиритись з підозрюваним, тобто за відсутності будь-яких доказів наявності «примирення» між потерпілим та підозрюваним, вочевидь породжувало б відчуття несправедливості у ставленні держави до думки потерпілої, яке може бути особливо гострим та травмуючим, враховуючи юний вік потерпілої ОСОБА_6 .

Крім того, про неможливість делегування такого права від потерпілого до його представника прямо вказав і Верховний Суд у складі Великої Палати.

Так, у своєму рішенні №439/397/17 від 16 січня 2019 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час застосування ст. 46 КК України слід використовувати телеологічне (цільове) тлумачення, яке передбачає встановлення мети, якою керувався законодавець під час формулювання ст. 46 КК України щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Верховний суд наголосив, що право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Крім того, судом враховується, що згідно даних Вимоги щодо перевірки притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній був засуджений 06.06.2014 Галицьким районним судом м. Львова за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 125 , ст.ст. 70, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на один рік. 01.07.2015 знятий з обліку згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015.

Разом з тим, згідно положень ст. 46 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень. Однак у цьому провадженні особа, про звільнення від кримінальної відповідальності якої клопоче прокурор, не є такою, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, оскільки раніше вже була засуджена за вчинення кількох кримінальних правопорушень, зокрема і тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності.

Та обставина, що ОСОБА_2 в подальшому був знятий з обліку згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015, тобто відповідно до положень ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, водночас не спростовує факту вчинення останнім раніше кримінальних правопорушень, що встановлено обвинувальним вироком Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2014, тобто очевидно не є особою, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень.

За таких обставин, у зв`язку з неможливістю з`ясувати думку потерпілої ОСОБА_6 щодо можливості звільнення підозрюваного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а також оскільки ОСОБА_2 не є особою, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності слід залишити без задоволення як необгрунтоване.

Керуючись ст.ст. 284-288, 369-372, 376 КПК України, ст. 46 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням підозрюваного з потерпілою - залишити без задоволення.

Клопотання з додатками - повернути прокурору Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 для здійснення кримінального провадження в загальному порядку

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 10 квітня 2023 року о 10 год. 20 хв.

Суддя ОСОБА_1