ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальні провадження № 0002417, № 0000442 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської обл., українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, розлученого, несудимого

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що він, в листопаді 2021 року, точного часу та дати судовим слідством не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом відкриття сейфу проник у сховище, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 10000 євро вартістю 300591 гривень згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.11.2021 року, золотий браслет 750 проби вагою 18 грам вартістю 19714,68 гривень, золотий браслет 750 проби вагою 17,48 грам вартістю 19145,14 гривень, золотий кулон у вигляді букви «А» 750 проби вагою 1,99 грам вартістю 2241,11 гривень, золотий кулон 750 проби вагою 1,19 грам вартістю 1340,16 гривень, золоту каблучку 750 проби вагою 3,07 грам вартістю 3457,40 гривень, золотий браслет 750 проби вагою 3 грами вартістю 3477,03 гривень, цифровий фотоапарат марки «Саnоn ЕOS 400D КІТ Вlасk ЕF 18-55» вартістю 1699,33 гривень, які належать ОСОБА_5 , чим завдав потерпілій майнову шкоду у великих розмірах на загальну суму 351665,85 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у сховище, вчиненими у великих розмірах.

Суд виходячи із установлених фактичних обставин справи вважає, що органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у сховище, вчиненими у великих розмірах. Оскільки в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча обставина, як вчинення злочину крадіжки вчиненої у великих розмірах.

Суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_3 було вчинено інше суспільно небезпечне кримінальне правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_5 , а саме, злочин проти власності, який полягає в тому, що ОСОБА_3 , в листопаді 2021 року, точного часу та дати судовим слідством не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом відкриття сейфу проник у сховище, звідки таємно викрав золотий браслет 750 проби вагою 18 грам вартістю 19714,68 гривень, золотий браслет 750 проби вагою 17,48 грам вартістю 19145,14 гривень, золотий кулон у вигляді букви «А» 750 проби вагою 1,99 грам вартістю 2241,11 гривень, золотий кулон 750 проби вагою 1,19 грам вартістю 1340,16 гривень, золоту каблучку 750 проби вагою 3,07 грам вартістю 3457,40 гривень, золотий браслет 750 проби вагою 3 грами вартістю 3477,03 гривень, цифровий фотоапарат марки «Саnоn ЕOS 400D КІТ Вlасk ЕF 18-55» вартістю 1699,33 гривень, які належать ОСОБА_5 , чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 51074,85 гривень.

Суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_3 було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у сховище, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 13 лютого 2022 року приблизно о 19 год. 43 хв. він, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Велмарт» ТзОВ «ФУДКОМ», що знаходиться за адресою: вул. Макарова, 23 у м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку працівників та відвідувачів магазину, таємно викрав з торгівельних полиць товарно-матеріальні цінності, які належать ТзОВ «ФУДКОМ», а саме: шість пачок цигарок «LМ» «Loft Doubl Splash», вартістю одиниці 50,88 грн. без ПДВ, у загальному розмірі 305,28 грн., та намагалася покинути приміщення магазину.

Однак, довести кримінальне правопорушення до кінця у частині заволодіння майном та розпорядження ним, ОСОБА_3 не вдалось з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був помічений та затриманий охороною на виході з вказаного магазину з викраденим майном.

Тобто, ОСОБА_3 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненими повторно.

До такого висновку суд дійшов, встановивши судовим розглядом наступне.

Обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненими повторно, визнав повністю, у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у сховище, у потерпілої ОСОБА_5 , визнав частково та дав показання, що в листопаді 2021 року, перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у якій він проживав разом з своєю дружиною ОСОБА_5 , з якою перебував у процесі розлучення. При огляді квартири помітив сейф, знайшов ключі до нього, відкрив його і звідти викрав золотий браслет 750 проби вагою 18 грам, золотий браслет 750 проби, золотий кулон у вигляді букви «А» 750 проби вагою 1,99 грам, золотий кулон 750 проби вагою 1,19 грам, золоту каблучку 750 проби вагою 3,07 грам, золотий браслет 750 проби вагою 3 грами, цифровий фотоапарат марки «Саnоn ЕOS 400D КІТ Вlасk ЕF 18-55», які належать ОСОБА_5 . Гроші в сумі 10000 Евро він не викрадав, оскільки вони там були відсутні. Викрадені речі він здав в ломбард, а виручені кошти витратив на власні потреби.

Крім того, 13 лютого 2022 року приблизно о 19 год. 43 хв. він, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Велмарт» ТзОВ «ФУДКОМ», що знаходиться за адресою: вул. Макарова, 23 у м. Рівне, намагався викрасти з торгівельних полиць шість пачок цигарок «LМ» «Loft Doubl Splash». Однак, він був помічений та затриманий охороною на виході з вказаного магазину з викраденим майном. Про вчинене дуже жалкує.

Представник потерпілого ТОВ «ФУДКОМ», до початку судового засідання подав заяву в якій вказав, що не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Просив призначити покарання відносно обвинуваченого на розсуд суду.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, по епізоду замаху на крадіжку майна в ТОВ «ФУДКОМ», крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.

По епізоду крадіжки майна, у потерпілої ОСОБА_5 суд досліджує всі докази, зокрема, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала показання, що 23.11.2021 року до неї подзвонила мама, яка перебуває на заробітках за кордоном, та попросила, щось взяти в сейфі, який стояв в квартирі де вона проживає. Коли вона відкрила сейф то виявила відсутність грошей в сумі 10000 Евро, золота, яке зберігалось в коробочці та фотоапарата. Вона вважає, що дані речі зникли раніше. З обвинуваченим ОСОБА_3 вони проживали раніше разом як сім`я. Вона помічала, що з квартири почали зникати деякі речі та кошти. Де знаходився сейф обвинувачений не знав, ключ від сейфа був схований. Вказала, що квартира де вони проживали разом належить мамі, кошти на проживання їй пересилала мама, а вона їх економила і назбирала 10000 ОСОБА_6 . Доступу до квартири крім неї і ОСОБА_3 більше не мав ніхто.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дала показання, що в період часу з вересня по середину жовтня 2021 року тимчасово проживала з ОСОБА_3 , оскільки він їй повідомив, що розлучається з дружиною і йому нема де жити. Коли вони проживали, разом він витрачав на проживання незначні кошти, але одного разу він заплатив за оренду квартири приблизно 21000 гривень. Де він брав гроші вона не знала і не цікавилась про це. За час спільного проживання вона золоті вироби та іноземну валюту Евро у ОСОБА_3 не помічала. Звідки ОСОБА_8 бере гроші вона не знала, але думала, що він можливо розділив заощадження з своєю колишньою дружиною, чи щось інше.

Показами обвинуваченого ОСОБА_3 , та потерпілої ОСОБА_5 повністю доводиться викрадення ОСОБА_3 золотих виробів та фотоапарата з квартири АДРЕСА_2 , шляхом проникнення в сейф де вони лежали.

Крім показів обвинуваченого та потерпілої, факт викрадення золотих виробів та фотоапарата доводиться дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 23.11.2021 року, яким зафіксовано проведення, у період часу з 15.30. год. до 17.01 год. за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було оглянуто квартиру, оглянуто сейф де зберігались золоті вироби та фотоапарат, виявлено коробочки де зберігались золоті вироби та було проведено фотографування місця вчинення злочину (т. 1 а. п. 12-26).

Висновком експерта № СЕ-19/118-21/11496-ТВ від 24.12.2021 року, згідно якої ринкова вартість фотоапарата марки «Canon» станом на 23.11.2021 року могла становити 1699,33 гривень (т. 1 а. п. 68-71).

Дослідженими в судовому засіданні відповіддю Ломбарду «Заставно-кредитний дім» № 1439/11 від 30.11.2021 року та відповіддю Повного товариства «Ломбард «Перший» № 3011/2021 від 30.11.2021 року, з яких вбачається, що ОСОБА_3 , в період часу, з 13.09.2021 року по 10.11.2021 року, неодноразово заставляв золоті вироби за що отримував значні грошові суми, які в ломбард не повертав (т. 1 а. п. 74, 76).

Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаними з проникненням у сховище.

Стосовно звинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме наявності такої кваліфікуючої обставини, як вчинення крадіжки у великих розмірах, суд вважає його необґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на прокурора.

В підтвердження вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України прокурор, який підтримує обвинувачення в суді, покликається виключно на покази потерпілої ОСОБА_5 про те, що в неї викрали 10000 Євро.

Суд, критично оцінює покази потерпілої ОСОБА_5 відносно викрадення у неї 10000 Евро, оскільки, крім її показів інших доказів наявності 10000 Евро стороною обвинувачення не надано, зокрема стороною звинувачення не надано доказів пересилання для ОСОБА_5 даних коштів із за кордону її мамою та не надано інших доказів джерела походження цих коштів.

Допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_7 заперечили існування у ОСОБА_3 , будь-яких коштів у іноземній валюті Евро. Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним на досудовому слідстві так і в суді давав послідовні покази про те, що він не викрадав 10000 Евро., теж саме він підтвердив і під час слідчого експерименту проведеного 28 грудня 2021 року (т. 1 а. п. 130-132). Свідок ОСОБА_7 вказала, що їй не було відомо, звідки отримує кошти ОСОБА_3 для витрат на проживання.

Таким чином, у суду наявні обґрунтовані сумніви стосовно можливої наявності коштів в сумі 10000 Евро та можливого їх викрадення ОСОБА_3 .

Згідно положень ст. 62 Конституції України та роз`яснень, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» - обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Таким чином суд не може в основу доведеності обвинувачення покласти докази стосовно яких у нього існують обґрунтовані сумніви стосовно належності, допустимості та достовірності даних доказів.

Відповідно до ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 22 КПК України передбачено, зокрема, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 26 КПК України сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

При цьому, приписи ч. 5 ст. 9 КПК України вказують, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з врахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, в Рішенні ЄСПЛ від 11 грудня 2008 року у справі «Мірілашвілі проти Росії» передбачено, що в змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які мають безпосереднє відношення щодо фактів конкретної справи, а також і інші докази, які можуть вказувати на допустимість, достовірність та повноту останніх (п. 200).

Враховуючи наведене, згідно ст. 92 КПК України, докази надані стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_3 у викраденні 10000 Евро та кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України не доводять вчинення ОСОБА_3 саме даного кримінального правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаними з проникненням у сховище.

Оцінивши в сукупності встановлені обставини, дослідивши та проаналізувавши надані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, згідно вимог ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку, що в ході судового провадження поза розумним сумнівом встановлено вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, а саме те, що злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а злочин передбачений ч. 3 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів, обвинувачений раніше не був судимий, ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень проти власності, особу винного ОСОБА_3 , відсутність відшкодування матеріальної шкоди для потерпілої, суд, додержуючись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України з реальним відбуванням покарання.

По справі проведено експертизу за ухвалою слідчого. Ці судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На період до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми 351665,85 гривень, суд приходить до наступних висновків.

В позовній заяві позивач вказує, що у нього було викрадено майна на суму 351665,85 гривень. В позовній заяві, крім тверджень позивача, не наведено жодного обґрунтування наявності у ОСОБА_5 викрадених 10000 Евро. Просить стягнути з ОСОБА_3 351665,85 гривень.

Згідно встановлених в судовому засіданні обставин ОСОБА_3 було викрадено в потерпілої ОСОБА_5 золоті прикраси та фотоапарат на суму 51074,85 гривень. Майнова шкода, яку спричинив ОСОБА_3 для ОСОБА_5 становить 51074,85 гривні, яка полягає у вартості викраденого майна.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов ОСОБА_5 визнав в сумі викраденого майна, що становить 51074,85 гривні.

Згідно ст. 81 ЦПК України 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Цивільний позивач ОСОБА_5 в позовній заяві не довів в чому полягають позовні вимоги до ОСОБА_3 на суму 351665,85 гривень.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_5 доведені частково на суму викраденого майна, що становить 51074,85 гривні.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 51074,85 гривні матеріальної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 1166 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинених кримінальних правопорушеннях, кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 01.05.2023 року, з моменту ухвалення вироку.

На період до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, але не більше як на 60 днів, до 29 червня 2023 року.

Речові докази: шість пачок цигарок «LМ» «Loft Doubl Splash» повернути потерпілому, DVD-R диск залишити в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 51074,85 (п`ятдесят одну тисячу сімдесят чотири) гривні 85 копійки матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1716,20 (одну тисячу сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1