Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/103/23
Єдиний унікальний №733/907/23
Вирок

Іменем України

07 липня 2023 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня кримінальне провадження № 0000264 від 05.06.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого , інваліда 3-ї групи загального захворювання, раніше в силу ст.89 не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в березні 2021 року (точної дати та часу не встановлено) придбав у невстановленої особи посвідчення водія № НОМЕР_1 , видане 26.10.2021 в ТСЦ 1249, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затверджену постановою КМУ №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яка передбачає:

- закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення;

- проходження медичного огляду;

- складання іспитів у сервісному центрі МВС.

В подальшому, 05.06.2023 року о 12 год.12 хв. , ОСОБА_4 , будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи по вул. Шевченка в смт. Парафіївка Прилуцького району Чернігівської області, маючи при собі підроблене посвідчення водія серія і номер НОМЕР_1 , придбане в березні 2021 року у невстановленої особи, був зупинений працівниками Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, в порядку ЗУ «Про Національну поліцію», та виконуючи законну вимогу працівника поліції щодо надання йому документів на транспортний засіб, достовірно знаючи, що посвідчення водія № НОМЕР_1 за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває і офіційному обігу, а є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього

дійсного посвідчення водія та , відповідно із цим права на керування транспортними засобами категорії «В», та «ВЕ» і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху (ст.126 КУпАП), надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене для нього посвідчення водія серія і номер НОМЕР_1 із його особистими даними та фотокарткою, яке за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення, що перебуває в офіційному обігу, тобто використав його.

Відповідно до висновку експерта « С19/125-23/5934-ДД від 06.06.2023 бланк досліджуваного посвідчення водія з серійним номером № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленого зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Такі дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини наведенні у обвинувальному акті не оспорює. Про вчинене шкодує та розкаюється.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази, оскільки ніхто з учасників процесу їх не оспорював.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно з вимогами, визначеними ч. 2ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідност.12 КК України є кримінальним проступком, вчиненим умисно, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом 3 групи загального захворювання, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінеті не числиться, за допомогою не звертався, на обліку в органах пробації не перебуває, розлученого, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.4 ст.358 КК України, у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Призначення ж іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним, зважаючи на характеризуючи особу дані, відношення останнього до скоєного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Кримінальним правопорушенням шкоди не заподіяно.

Питання про речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 956,00 грн. відповідно до вимог ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.369-370,373-374,381-382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 956,00 грн. на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Речовий доказ:

- Посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 ,що знаходиться в камері збереження речових доказів Прилуцького РВП - знищити.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя-підпис

Копія вірна

Суддя ОСОБА_1

Секретар суду