печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0001294 від 20.09.2022.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0001294 від 20.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

У матеріалах досудового розслідування містяться відомості, які можуть свідчити про те, що службовими особами суб`єктів господарювання приватного права вносяться до документів бухгалтерського та податкового обліку недостовірні відомості щодо реальності проведення господарської діяльності, які, у подальшому, подаються до податкових органів. При цьому, службові особи податкових органів, усвідомлюючи недостовірність складеної документації представниками юридичних осіб, не вживають належних заходів по запобіганню формуванню та використанню відповідного податкового кредиту платниками податків, що спричинює недоотримання державним бюджетом обов`язкових платежів.

Зокрема, у ході здійснення досудового розслідування отримано відомості, які можуть свідчити про те, що службові особи ТОВ «ДС ЕКСІМ» () та ТОВ «АЛЬТАЛЮС-УКРАЇНА» (), діючи за попередньою змовою із службовими особами ПП «МРІЯ-2000» (), вчинили умисні дії, спрямовані на внесення до офіційних документів недостовірних відомостей щодо проведення фінансово-господарських операцій із купівлі-продажу товарів, а також з метою приховування вчинення інших кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності.

За результатом проведення слідчих дій установлено, що для здійснення незаконної діяльності можуть використовуватись наступні розрахункові рахунки:

- БО «БФ «РАЗОМ СИЛЬНІ ЮА» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), що розташований за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ;

- ТОВ «ДС ЕКСІМ» () № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , ПП «ДДК-Є» () № НОМЕР_6 , які відкриті в АТ «МIБ» (МФО 380582), що розташований за адресою: вул. Лаврська, 16, м. Київ;

- ТОВ «АЛЬТАЛЮС-УКРАЇНА» () № НОМЕР_7 , який відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478), що розташований за адресою: вул. Єреванська, 1, м. Київ;

- ТОВ «ДС ЕКСІМ» () № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , ТОВ «ДС ЕКСІМ УКРАЇНА» () № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , які відкриті в АТ «ПУМБ» (МФО 334851), що розташований за адресою: вул. Андріївська, 4, м. Київ.

31.05.2023 постановою прокурора вищевказані грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001294.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з наявною можливістю вчинення дій, спрямованих на відчуження та розтрату вказаного майна.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

Що стосується вимоги прокурора про зобов`язання службових осіб банківської установи надати інформацію щодо залишку коштів на рахунках на час оголошення ухвали слідчого судді, слід зазначити наступне. Відповідно до КПК України, слідчому надана можливість звернутись з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, що передбачено ст. 159-166 КПК України. Оскільки питання про отримання певної інформації, що стосується банківської таємниці врегульовано ст.ст. 159-166 КПК України, а не статтями, якими врегульовано накладення арешту на майно (ст.ст.170-175 КПК України), тому в цій частині клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 64-2, 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках юридичних осіб, відкритих у відповідних банківських установах, а саме:

- БО «БФ «РАЗОМ СИЛЬНІ ЮА» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), що розташований за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ;

- ТОВ «ДС ЕКСІМ» () № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , ПП «ДДК-Є» () № НОМЕР_6 , які відкриті в АТ «МIБ» (МФО 380582), що розташований за адресою: вул. Лаврська, 16, м. Київ;

- ТОВ «АЛЬТАЛЮС-УКРАЇНА» () № НОМЕР_7 , який відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478), що розташований за адресою: вул. Єреванська, 1, м. Київ;

- ТОВ «ДС ЕКСІМ» () № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , ТОВ «ДС ЕКСІМ УКРАЇНА» () № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , які відкриті в АТ «ПУМБ» (МФО 334851), що розташований за адресою: вул. Андріївська, 4, м. Київ, в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів що надходять.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1