Справа № 344/9873/23
Провадження № 1-кс/344/3853/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні- прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000 767 від 02.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст.209 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000767 від 02.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст.209 КК України.

Слідчий вказує в клопотанні, що 02 квітня 2019 року, ОСОБА_6 організував між підконтрольним ТОВ «Еко-Енергопром» та ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», укладення договору №ІД-19-10 на здійснення технологічних операцій з очищення та утилізації нафтового шламу, який накопичився в резервуарах для зберігання нафти Товариства. В ході виконання робіт із очищення резервуарів, ОСОБА_6 діючи з метою особистого збагачення, розробив злочинний план із заволодіння залишків нафти Товариства, яка зберігалась у резервуарі Р-67 території цеху №3 ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», який передбачав відкачування нафти та вивезення її з території Товариства під виглядом продукту залишкового переробки нафти для подальшого продажу. Усвідомлюючи, що успішна реалізація злочинного плану не можлива без участі працівників ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», які відповідно до своїх посадових інструкцій та нормативно-правових актів, що регламентують їх діяльність, повинні здійснювати систематичний облік і контроль за зберіганням, транспортуванням, відвантаженням та супутніми технологічними процесами, пов`язаними із рухом нафти по Товариству, і без залучення працівників ТОВ «Еко-Енергопром», ОСОБА_6 створив та очолив організовану злочинну групу, учасникам якої довів злочинний план та розподілив злочинні ролі кожного із учасників. Створена та очолювана ОСОБА_6 організована злочинна група в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи у відповідності до злочинного плану розробленим ОСОБА_6 та погодженим з усіма учасниками злочинної групи, розпочала здійснення розкрадання та заволодіння нафти ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття». ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 було підготовлено Додаток №8 до Договору №ІД-19-10 від 02 квітня 2019 року з метою отримання доступу на підприємство працівників ТОВ «Еко-Енергопром» та їх залучення для подальшого вивозу нафти під виглядом продукту залишкового переробки нафти. Облік відвантаженого продукту залишкового переробки нафти було покладено на ОСОБА_7 , який будучи службовою особою ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» та відповідальним за діяльність цеху №3 в підпорядкуванні якого знаходиться резервуарний парк із резервуаром Р-67, де знаходилися не обліковані надлишки нафти у кількості 770,798 тонн нафти, на виконання спільно розробленого та узгодженого злочинного плану, із залученням працівника ТОВ «Еко-Енергопром» ОСОБА_9 , у ручному режимі відкрутивши в нижній частині резервуарів Р-67 та Р-66 вентеля, здійснювали перекачування нафти по спареному трубопроводі із резервуару Р-67 в резервуар Р-66, який очищували від нафтового шламу працівники ТОВ «Еко-Енергопром». В подальшому, працівники ТОВ «Еко-Енергопром», які не були ознайомленими із злочинним планом та не перебуваючи в злочинній змові із учасниками групи, під керівництвом ОСОБА_9 здійснювали викачування нафти із резервуару Р-66 в транспортні засоби «МАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 та «КАМАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , якими під виглядом продукту залишкового переробки нафти та з дозволу і організації ОСОБА_7 , вивозили з території ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» на територію із ємностями для зберігання нафти орендовану ТОВ «Еко-Енергопром», за адресою: м. Надвірна, вул. Майданська, 1. Надалі, вказана нафта за вказівкою ОСОБА_6 завантажувалась ОСОБА_9 та іншими працівниками ТОВ «Еко-Енергопром» в транспорті засоби VOLVO" АХ4376 ЕТ причіп - НОМЕР_3 та "DAF" НОМЕР_4 причіп НОМЕР_5 , які транспортували її для реалізації в центральні та східні регіони України. З метою маскування своєї злочинної діяльності, були оформлені відомості на відвантаження продукту залишкового переробки нафти (видаткові накладні) № 198177 від 27.01.2021, №198480 від 15.03.2021, №198557 від 22.03.2021 року, в які внесені дані, згідно яких ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_8 прийняв у кількостях та згідно зазначених дат, продукт залишкової переробки нафти та податкові накладні від 03.03.2021, 04.03.2021, 10.03.2021 та 22.03.2021 року, сформувавши прихід продукту залишкового переробки нафти.

Слідчий зазначає, що за результатами злочинної діяльності учасниками організованої групи розтратили та заволоділи нафтою ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» в кількості 83560 кілограм на загальну суму 1 313 236,48 грн., з яких 32160 кілограм вилучено в ході обшуку 23.03.2021 року у транспортному засобі «DAF» НОМЕР_4 з причепом із номерним знаком НОМЕР_5 під час її транспортування для подальшої реалізації, 51400 кілограм транспортовано автомобілем «VOLVO» НОМЕР_6 з причепом із номерним знаком НОМЕР_3 та реалізовано її невстановленим слідству особам.

За встановленими епізодами злочинної діяльності, ОСОБА_6 , в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, 31.05.2023 вручено повідомлення про підозру.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, цього Кодексу відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В ході обшуку на підставі ухвали суду 31.05.2023 року житла за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_6 ,поза межами ухвали суду вилучено кошти у сумі 186286 грн., 150 доларів та 5 євро, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_7 , серійний № НОМЕР_8 «Камаз 5511», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_9 , серійний №СТХ970276 «Mercedes-BenzGL500».

Таким чином, враховуючи, що санкції ч. 5 ст. 119 та ч.2 ст.209 КК України передбачають такий додатковий вид покарання, як конфіскація майна, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, є необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, а тому слідчий за погодженням з прокурором, просить про задоволення .

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив задоволити з наведених в нього підстав.

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення внесеного клопотання та просив відмовити в ньому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_12 показала, що вилучені кошти в сумі 181000 грн. є їх весільним подарунком її батьків після того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_11 взяли таїнство шлюбу, а автомобілі, техпаспорти на які були вилучені в ході санкціонованого обшуку не належать ОСОБА_6 , він не є їх власником.

Заслухавши слідчого, захисника та свідка, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

В той же час, згідно з вимогами абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою конфіскації майна як виду покарання оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю, що клопотання слід задовольнити частково з огляду на наведене нижче.

Так, щодо арешту свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_7 , серійний № НОМЕР_8 «Камаз 5511» та про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_9 , серійний №СТХ970276 «Mercedes-BenzGL500» власником якого є ОСОБА_13 , то слід вказати таке.

Слідчому судді стороною кримінального провадження з боку обвинувачення не представлено доказів, що вказані особи власників мають причетність до інкримінованого ОСОБА_12 злочину. При цьому вони є законними власниками вилученого у ОСОБА_12 майна.

Враховуючи те, що слідчим не наведено переконливих та беззаперечних доказів в необхідності арешту цього майна, не зазначено, які саме слідчі чи процесуальні дії з таким майном необхідно провести і в чому вони полягають, то слідчий суддя приходить до переконання, що в цій частині клопотання не підлягає до задоволення.

Щодо обґрунтування слідчим позиції щодо того, що грошові кошти на які він прохає про накладення арешту є доказом протиправної діяльності і в подальшому підлягають до конфіскації, то слід вказати таке.

Для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення під час накладення арешту на майно слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціював таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Слідчому судді стороною кримінального провадження з боку обвинувачення не представлено доказів, що ОСОБА_11 має причетність до інкримінованого ОСОБА_6 злочину. При цьому, згідно до положень закону вона є законними власником частини вилучених під час проведення обшуку коштів, оскільки слідчому судді не представлено доказів зворотнього (зокрема, що ОСОБА_11 є власником всієї суми коштів і вони належать їй особисто). Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, а відтак доцільним та співмірним буде накладення арешту на грошові кошти в сумі 90500 (1/2 частина від 181000 грн. вилучених по місцю проживання підозрюваного коштів).

Також підлягає до задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучені особисто у підозрюваного грошові кошти в сумі 5286 грн., 150 дол США та 5 Євро.

Отже, з метою повного, всебічного та неупередженого з`ясування всіх обставин кримінального провадження, проведення відповідних слідчих дій та досягнення дієвості у цьому провадженні, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю, що клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у володінні, користуванні та розпорядженні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грузина, особи без громадянства, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

- кошти у сумі 95786 грн. (дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень), 150 (сто п`ятдесят) доларів США та 5 (п`ять) євро.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1