В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 542/1434/23

Кримінальне провадження № 1-кп/542/138/23

14 вересня 2023 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2023 за № 0000200 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2023 року близько 08:30 год ОСОБА_4 , у світлий час доби, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 1103, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Полтава-Олександрія зі сторони м. Кременчук у напрямку м. Полтава. У цьому автомобілі перебувала ОСОБА_6 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. Рухаючись на відстані 850 м до знаку 20 км, в порушення п.12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій ОСОБА_4 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, що призвело до подальшого з`їзду автомобіля в кювет, що знаходився справа по напрямку його руху.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а саме: закриту травму грудної клітки, закритий перелом 1-4 ребер зліва, лівобічний гідропневмоторакс, забій м`яких тканин нижніх кінцівок, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 29.08.2023 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я (п.2.1.2. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6).

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 23.08.2023, є порушення вимог п.12.1 ПДР водієм ОСОБА_4 , а саме:

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та водій мав технічні можливості запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке виразилося у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.

04 вересня 2023 року між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали укладену угоду про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженої в угоді міри покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала раніше подану нею згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 . Також вказала, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України, визнав беззастережно, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Враховуючи, що між прокурором та підозрюваним досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 04 вересня 2023 року укладено угоду про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, сприяв розслідуванню кримінального провадження. Враховуючи особу винного, тяжкість вчиненого ним злочину, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, сторонами угоди було узгоджено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, із застосуванням ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у швидкому здійсненні правосуддя, призначення особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінального правопорушення, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Потерпіла надала прокурору згоду на укладення угоди, про що свідчить її письмова заява.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він має постійне місце проживання, не перебуває під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, раніше не судимий, характеризується позитивно, визнав вину, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Зі змісту угоди вбачається, що сторонами угоди узгоджено покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вказано, що для виправлення підозрюваного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи особу винного, який є пенсіонером, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання, сторони вважають за можливе виправлення підозрюваного без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробовуванням в порядку ст. 75 КК України, і у зв`язку з чим просили суд застосувати вказані норми та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і підозрюваним угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує за правилами ст. 124 КПК України.

Встановлено, що документально підтверджені прокурором витрати на залучення експерта становлять 478,00 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.08.2023 накладено арешт на автомобіль марки ЗАЗ 1103, д.н.з. НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України накладений арешт підлягає скасуванню.

Цивільний позов не заявлений.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2023 за № 0000200 укладену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.08.2023 та повернути ОСОБА_4 речовий доказ - автомобіль марки ЗАЗ 1103, д.н.з. НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта у розмірі 478, 00 грн (чотириста сімдесят вісім гривень нуль копійок).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Роз`яснити учасникам провадженням, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілій.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1