Справа № 750/2681/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/406/23
Категорія - ч.2 ст. 125 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000104 від 22 січня 2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 22 січня 2023 року, близько 13 години, біля кафе «Бакинський дворик», розташованого по проспекту Миру, 194 в м. Чернігів, в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс не менше трьох ударів руками в ділянку голови ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синцями, забоями м`яких тканин голови, садном спинки носа, які виникли від дії тупих твердів предметів, по механізму удару, струсу та тертя і в сукупності, як єдине багатокомпонентне ушкодження, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та доведеність своєї вини, просить вирок суду змінити, замість визначеного покарання у виді 240 годин громадських робіт призначити покарання у виді штрафу, вказуючи на суворість визначеного судом виду покарання, яке поставить його родину в скрутне матеріальне становище.

Аргументує тим, що оскільки він оформлений фізичною особою-підприємцем, то відбуття громадських робіт позбавить його можливості працювати, відповідно він не зможе матеріально утримувати дружину, яка не працює та перебуває у декретній відпустці, та двох малолітніх дітей.

Просить звернути увагу, що він визнає вину, щиро розкаюється у вчиненому, обставини, які б обтяжували покарання відсутні, він працює та має можливість сплати призначену судом суму штрафу.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який просив про заміну покарання на штраф, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з огляду на обставини побиття потерпілого та порядок відбування громадських робіт, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в навмисному заподіянні потерпілому і ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ст.ст. 381, 382 КПК України, в спрощеному порядку.

Відповідно до ст. ст. 50,65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з їх класифікації, що передбачена норами ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета,спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинене групою осіб характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Отже, справедливість розглядається як рівновага між вчиненим кримінальним правопорушенням і наслідками для особи, яка його вчинила, тобто між вчинком і покаранням.

На несправедливість призначеного вироком суду першої інстанції покарання має вказувати істотна (очевидна диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до кримінальних проступків, дані про особу винного, який протягом року п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності, доставлявся до закладу охорони здоров`я з діагнозом наркотичне та алкогольне сп`яніння, його вік, формальну характеристику з місця проживання, яка не містить позитивних даних про його особу. Врахував обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які б його обтяжували.

При цьому, суд вірно врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку ОСОБА_6 під час його вчинення, який в денний час, в громадському місці (неподалік ринку «Шанхай») , не звертаючи уваги на зауваження сторонніх осіб, привселюдно умисно заподіяв потерпілому тілесні ушкодження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для спричинення потерпілому тілесних ушкоджень стало зауваження потерпілого на те, що ОСОБА_6 , виїжджаючи зі стоянки на автомобілі, ледь не збив двох жінок, а тому така реакція обвинуваченого вірно була розцінена судом першої інстанції, як зухвала поведінка з відчуттям своєї безкарності.

Не може залишитись поза увагою і та обставина, що кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинене в період дії військового стану, в той час коли жінки і чоловіки стали на захист держави, ОСОБА_6 , як молода особа, замість того щоб захищати інтереси та територіальну цілісність України або іншим чином допомагати в наближенні перемоги, вважає за можливе реагувати на справедливі зауваження громадян нанесенням тілесних ушкоджень.

Вказуючи на суворість та несправедливість призначеного судом покарання, обвинувачений в апеляційній скарзі не наводить жодної обставини, яка б не була врахована судом першої інстанції та позитивно його характеризувала, не вказує які ж дані про особу винного дають підстави стверджувати, що більш м`яка міра покарання ніж відбуття громадських робіт, буде достатньою для його виправлення.

Твердження ОСОБА_6 про те, що відбуття покарання у виді громадських робіт поставить його родину в скрутне матеріальне становище не приймаються до уваги, адже графік відбуття громадських робіт визначається індивідуально з урахуванням всіх обставин засудженої особи, в тому числі і того факту, що він є підприємцем і повинен мати час для ведення своєї підприємницької діяльності.

До того ж, сама лише довідка про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі підприємців ще не єсвідченням того, що особа здійснює таку діяльність. Так, вид економічної діяльності за яким ОСОБА_6 зареєстрований, є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, обслуговування напоями. Однак, відсутні відомості та докази того, що ОСОБА_6 займається такою діяльністю, зокрема не надано даних про те, в якому приміщенні він веде діяльність, графік роботи цього закладу, чи є у нього наймані працівники, чи сплачує він податки тощо.

За відсутності такої інформації, не підтвердженими є відомості про фактичне здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_6 . Більш того, відсутні відомості про те, що він особисто займається обслуговуванням з надання послуг по харчуванню громадян, що у разі відбуття громадських робіт позбавить його можливості здійснювати таку діяльність.

У даному провадженні, за встановлених даних про обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про неможливість його виправлення при призначенні більш м`якого покарання у виді штрафу, адже таке покарання суперечитиме загальним принципам призначенням покарання та меті, якої воно повинно досягти.

Отже, при обранні виду покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, навмисну форму вини, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які б його обтяжували, призначив його у межах санкції ч. 2 статті 125 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11