Провадження №1-кп/389/209/21 ЄУН 398/3062/20
У Х В А Л А

10 травня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілих ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників- адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001133 від 08 червня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152, ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні захисник побвинуваченого адвокат - ОСОБА_10 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 засобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання. Мотивувши останнє тим, що прокурор зазаначає, що вина обвинуваченого підтверджується зібраними доказами. Переховує процесуальні докменти кримінального провадження і жодного натяку не робить щодо наявності у прокурора опертивної або іншої інформації щодо намірів порушення ст.177 КПК України. Судовий розгляд кримінального провадження триває 30 місяців. Змінився склад суду. Справу передано з Олександрійського міськрайонного суду до Знам`янського міськрайонного суду у якому вже другий склад суддів розглядає дане кримінальне провадження. І завжди існує виправдовування щодо тривалого розладу справи з вини суду та сторони обвинувачення. Розумні строки, передбаченіст.318 КПК, вже давно вичерпані. Обвинуваачений ОСОБА_7 має постіййне місце реєстрації та батьків похилого віку. Зазанчене вище порушує права та свободи ОСОБА_7 гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав і свобод людини і основоположних свобод. Наголошує, що кожен обвинувачений вважається невинним у вчиненні кримінального правопорушення, поки його винк не буде доведено у законном порядку. На даний час, склалися такі обставини, що дають суду можливість змініи обвинуваченому запобіжнийц захід на особисте зобов`язання.

Прокурор та поперпілі заперечували проти задоволення заявленого адвокатом ОСОБА_8 .

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників процесу, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 утримувався під вартою до 09.11.2022, а саме до зміни Кропивницьким апеляційним судом запобіжного заходу на домашній арешт.

При розгляді клопотання прокурора та захисників обвинуваченого, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Прокурор в судовому засіданні довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого, проте не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи, а саме домашній арешт у нічний час, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження про те, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, ґрунтується на припущеннях.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так само і продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).

Проте, захисник обинуваченого просить зміни ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання, фактично посилаючись на тривалий час розгляду кримінального провадження та зміну складу суду у кримінальному провадженні. Жодних підстав для зміни запобіжного заходу на ососисте зобов`язання та неможливості перебувати ОСОБА_11 під домашнім арештом, захисником не наведено та не підтверджено.

За таких обставин, суд вважає, оскільки клопотання захисника обвинуваченого належним чином не обґрунтоване, до останнього не долучено документи, які підверджують обгрунтування клопотання та враховуючи перебування обвинуваченого під домашнім арештом в нічний час, суд вважає що такий запобіжний захід в разі його належного виконання, ніяким чином не обмежує обвинуваченого у його правах та свободах.

Керуючись ст.ст.177, 331, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено протягом 5 днів.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .