ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року місто Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 02.01.2019, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою світою, неодруженого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю третьої групи, раніше неодноразово судимий:

-вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2004 року, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду Львівської області, за ч. 2 ст. 187, ст. 304 КК України до покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна,

-вироком Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку тривалістю три роки,

-вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді семи років десяти місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особисто належного йому майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , попередньо вчинивши розбій, 02 січня 2019 року, близько 20 години 05 хвилин, перебуваючи на тротуарі перехрестя вулиць Київської та Котляревського у м. Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_6 , а саме: схопив жіночу сумку, яка належала останній, та, з метою подолання вчиненого ОСОБА_6 опору, за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя (ножа), наніс потерпілій поверхневу рану на обличчі зліва, що відноситься до легкого тілесного ушкодження та рану долонної поверхні лівої кисті з ушкодженням сухожилка довгого розгинача 1-го пальця та гілки променевої артерії, що відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу функції лівої руки, після чого вирвав з рук ОСОБА_6 сумку, заволодівши її майном, а саме: жіночою сумкою в якій знаходився гаманець сірого кольору з грошовими коштами на суму 130 грн., банківська картка «Приватбанку», а також паспорт на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон «Айфон 6 плюс», блокнот чорного кольору «Butterfly», ремінь чорного кольору «URBAN PLANET», гребінець жовтого кольору, косметична пудра «Paese», косметичка «Chiearili», металева фляга «Northland», антисептик для рук «Hello», серветки «Smile» та «Zewa», жувальна гумка «Dirol», дві плитки шоколаду, заподіявши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 5516 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Дав показання про те, що дійсно в той день напав на дівчину і наніс їй ножове поранення. Погано пам`ятає події, оскільки хворіє на цукровий діабет і йому того дня потрібна була доза інсуліну. Інсулін вже принеси у райвідділ після того, як його затримали. Без інсуліну він був три дні. У нього в очах розпливались всі образи. Він бачив суцільну картину, силуети, будинки. Не міг попасти додому. Ніж він носив зі собою як брелок, разом з ключами. Того дня вийшов з дому за сигаретами. Пам`ятає, що в когось просив сигарету, не пам`ятає в кого, бо вже вечоріло. Також, пригадує, що його по обличчі хтось бив, людина яка його затримала вдарила його ногою по обличчі. Це було в районі вулиці Київської. Він жаліє, що так вчинив. Думає так вчинив, бо відчув небезпеку в той момент. Просив суворо не карати та врахувати стан його здоров`я, наявність хронічних захворювань.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

В ході судового провадження судом створено всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема підтверджується тим, що в сторін кримінального провадження зауважень з цього приводу не виникло.

Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідків, дослідивши нижченаведені докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд доходить до переконання, що крім визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, вина останнього повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами.

Показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що 02 січня близько 20 години вечора на вул. Київській, навпроти банку, вона чекала трамвай. Бачила людей, які ішли до магазину «Близенько», бачила як ОСОБА_8 переходить дорогу. Він підійшов до якогось мужчини, щось сказав. Потім вона повернулась, він ішов до неї, мав в руках ніж. Порізав їй обличчя. Зачепив ножем її сумку та повністю прорізав ручки від сумки. Також ножем порізав їй руку. Почав втікати, біг дуже швидко. Вона бігла за ним, почала кричати про допомогу. Кров текла з руки. В цей час по вулиці їхала машина, яка зупинилась. З машини вибіг чоловік і затримав ОСОБА_8 . Потім було багато людей. Повз проїжджала швидка і їй надали першу медичну допомогу. У неї після нападу є шрам на обличчі та руці, їй ловили сухожилку, робили надріз щодо витягнути сухожилку. Якби на ній не було окулярів, то вона б залишилась без ока. Просила врахувати суспільну небезпеку обвинуваченого та призначити покарання у виді позбавлення волі.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що є молодшим інспектором групи затримання Франківського ВП та брав участь в затриманні обвинуваченого того дня. З обвинуваченим у жодних стосунках не перебуває. Це було на початку 2019 року. Він вступив на охорону, надійшло повідомлення про виклик служби і на протязі двох хвилин він з напарником прибули за викликом. Там побачили дівчину, яка була в крові. Якийсь хлопець намагався затримати ОСОБА_8 , сказав, що наніс йому ушкодження. Обвинувачений лежав на землі і намагався вирватись. Вони одягнули на ОСОБА_8 кайданки. Потім він стояв біля паркану. Від нього був різкий запах алкоголю. Слова обвинуваченого були невиразні, свої дії він не пояснював. Виглядав як безпритульний. У подальшому вони викликали швидку та охороняли місце події.

Показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що є особою, яка затримала обвинуваченого в той день. Це була нічна пора. Він їхав по вул. Київській, бачив як стояла дівчина і обвинувачений. Спочатку він подумав, що це пара, а потім почув, як дівчина кричала про допомогу, зупинився, наздогнав обвинуваченого. Коли він підійшов до обвинуваченого, той спочатку його не побачив, оскільки боровся з дівчиною та був зосереджений на ній. Потім ОСОБА_8 почав бігти, і він (свідок) намагався наздогнати його. Потім вдарив обвинуваченого в обличчя, той впав на землю. Дівчина стікала кров`ю. Обвинувачений виривався, намагався втекти. Потім приїхала поліція.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.01.2019, з якого видно, що кримінальне провадження розпочато за фактом того, що ОСОБА_4 на вул. Котляревського, 37 на зупинці громадського транспорту 02.01.2019 вчинив на ОСОБА_6 , поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілої із застосуванням ножа, наніс тілесні ушкодження потерпілій та відкрито заволодів сумкою потерпілої, в якій знаходились особисті речі останньої /т.2 а.с.62/.

Заявою ОСОБА_6 від 02.01.2019 про вчинене кримінальне правопорушення /т.2 а.с.63/, з якої видно, що 02.01.2019 близько 20:05 год. по вул. Київській, 1 у м. Львові на зупинці громадського транспорту особа чоловічої статі, із застосуванням предмета схожого на ніж, нанесла їй тілесні ушкодження: різані рани на обличчі та лівій руці, та відкрито заволоділа її майном: сумкою, в якій знаходились особисті речі.

Рапортом інспектора УПО у Львівській області ОСОБА_9 /т.2 а.с.64/, з якого видно, що заступивши на чергування 02.01.2019. Близько 02:14 год. отримали виклик на 102. Прибувши за вказаною адресою: м. Львів, вул. Київська, побачили як невідомий чоловік намагався затримати іншого чоловіка. Невідомий назвався на ім`я ОСОБА_4 . На місце події викликано швидку медичну допомогу. Потерпіла ОСОБА_6 була госпіталізована у лікарню.

Протоколом огляду місця події від 02.01.2019 з фото таблицею до нього /т.2 а.с.65-86/, в ході якого оглянуто ділянку проїжджої частини по вул. Київській у м. Львові та вилучено змиви з рук РБК, виявлені на бетонному покритті біля трамвайної зупинки.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.01.2019 /т.2 а.с.87-91/, відповідно до якого на АДРЕСА_2 затримано ОСОБА_4 . В ході особистого обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено предмет схожий на ніж; рукоятку; лезо зі слідами РБК; предмет схожий на ручку від сумки зі слідами РБК; жіночу сумку, з ознаками пошкодження ручок. Сумка з множинними слідами РБК. В сумці знаходився: паспорт на ім`я ОСОБА_6 , жіноча косметична, особисті речі, мобільний телефон і чохлі світлого кольору, рукавички зі слідами РБК, одна з них з пошкодженими волокнами, шапка зі слідами РБК, гаманець зі слідами РБК, в гаманці дві купюри номіналом 50 грн., одна 10 грн., одна 20 грн., карта ПАТ «Приватбанк», зарядний пристрій з навушниками із РБК, шапка із РБК.

Висновком експерта №14/19 від 23.01.2019 /т.2 а.с.92/, за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , 1992 р.н., відповідно до якого у ОСОБА_11 , за даними медичних документів була поверхнева рана на обличчі зліва, що відноситься до легкого тілесного ушкодження та рана долонної поверхні лівої кисті з ушкодженням сухожилка довгого розгинача 1-го палі та гілки променевої артерії, що відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу функції лівої руки. Обидва ушкодження могли бути заподіяні січня 2019 року.

Протоколом огляду предметів від 09.01.2019 з фототаблицею до нього /т.2 а.с.93-95/, відповідно до якого, слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 оглянуто DVD-R диск отриманий від адміністрації студії краси по вул. Котляревського, 37 у м. Львові на якому містяться 3 (три) файли з камери відео нагляду, яке знаходиться у приміщенні студії краси «Pretty Women» по вул. Котляревського, 37 у м. Львові. При відкритті файлу XVR_ch1_main_5246_0000, на якому у правому верхньому кутку знаходиться надпис 2019.01.02 19-52-50, у нижньому лівому кутку надпис КАМ 1, яке розпочинається о 19:52:50 та о 20:15:11, на відео видно, як біжать троє осіб, після чого особа яка біжить 1 та 2 (зліва на право на відео) зупиняють особу 3 яка втікає (3 зліва на права на відео).

Протоколом огляду предметів від 21.01.2019 з фототаблицею до нього /т.2 а.с.96-99/, відповідно до якого, слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 оглянуто СD-R диск, отриманий начальником управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції ОСОБА_13 на якому містяться 3 (три) файли з камери відео нагляду, яке велось з нагрудних камер працівників поліції. При відкритті файлу , на якому у правому верхньому кутку знаходиться надпис 2019/01/02-21-26-18, у нижньому лівому кутку надпис DSJX301571_001571, яке розпочинається о 21:26:18 та о 21:32:09, на відео затримана особа дає пояснення щодо вчиненого діяння, після чого на відео відбувається опечатування вилучених речей.

Висновком експерта №17/2019ц від 18.02.2019 /т.2 а.с.100-102/, за результатами проведеної судово-медичної експертизи ножа, відповідно до якого у накладеннях речовини бурого кольору на клинку ножа /об`єкт №1/ виявлено кров людини особи жіночої генетичної статі, антиген А ізосерологічної системи АВО та клітини зроговілого плоского епітелію. Отже, виявлена кров найбільш ймовірно походить від потерпілої ОСОБА_6 або іншої жінки в крові якої міститься антиген А. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_4 виключається. В накладеннях речовини сірого кольору на ручці ножа /об`єкт №2/ виявлено клітини зроговілого плоского епітелію. Крові її клітинних елементів та білка у вищевказаному об`єкті /об`єкт №2/ не виявлено.

Висновком експерта №5/71 від 27.02.2019 /т.2 а.с.105-107/, за результатами проведеної експертизи холодної зброї, з якого видно, що вилучений у гр. ОСОБА_4 складаний ніж до категорії холодної зброї не належить. Вилучений у гр. ОСОБА_4 складаний ніж є туристичним ножем - різновидом ножів господарсько-побутового призначення. Вилучений у гр. ОСОБА_4 складаний ніж виготовлений промисловим способом. Внесених конструктивних змін чи послаблень на частинах і деталях досліджуваного складаного ножа не виявлено. На спусках клинка наявні лише грубі сліди дії абразивних матеріалів з метою заточування ножа.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019, з фототаблицею до нього /т.2 а.с.108-113/, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого свідок показав, що по вул. Київській біля зупинки громадського транспорту, рухаючись на автомобілі, він помітив як жінка кличе на допомогу. Жінка була в крові, біля неї знаходився мужчина. Він вийшов з автомобіля та побіг за чоловіком, наздогнав його та повалив на землю. У руках у цього чоловіка була жіноча сумка,яку він випустив, після того як впав на землю. Він затримав цього чоловіка до приїзду поліції. Також дочекався поки приїхала швидка медична допомога та забрала потерпілу в лікарню.

Висновком експерта №14 від 13.02.2019 /т.2 а.с.127-129/, за результатами проведеної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин, синдром залежності, на даний час утримання. Ступінь вираженості даної патології не досягає рівня психічного захворювання чи недоумства і не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій (15.10.2018р.) ОСОБА_4 також хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин, синдром залежності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 за своїм психічним станом здатний самостійно реалізовувати своє право на захист та здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати по них відповідні покази. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.

Сторона захисту, поставила питання про допит та врахування показань свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що є лікуючим лікарем ОСОБА_4 . З 2017 року він перебуває на обліку. Є на інсуліні з червня 2017 року по сьогоднішній день. В нього важке захворювання, гепатит С, був оперований, були стани китозу, однак його можна лікувати амбулаторно. Рівень цукру може впливати на поведінку людини, тоді бувають неадекватні реакції на оточення, може бути агресивність. Залежно від психіки в кожного хворого своя реакція. ОСОБА_4 звертався до неї зі скаргами на головні болі та запаморочення. Він визнаний інвалідом третьої групи. З січня 2019 року по теперішній час за інсуліном приходить мама ОСОБА_4 та передає йому. Алкоголь впливає на людину хвору цукровим діабетом, якщо перебрати то цукор підвищується і настають негативні наслідки. У багатьох хворих на цукровий діабет розвивається депресивний стан, деякі хворі можуть бути некерованими, гіперактивними чи агресивними. Стосовно ОСОБА_4 , то бувало, що у нього була бурхлива реакція, але щодо неї погроз не було.

Показами свідка ОСОБА_15 , який показав, що є лікарем травматологом цілодобового травмпункту. З обвинуваченим не знайомий, не перебуває у з ним у жодних відносинах. Він складав виписку про огляд ОСОБА_4 04.01.2019. Дані зазначені у виписці відповідають дійсності. В силу того, що пройшло достатньо часу повністю не пригадує подій того дня. Згідно виписки ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Клінічно алкогольне сп`яніння. Загальний аналіз сечі робить інша лабораторія. Без журналу не зміг відповісти на запитання чи відмовився ОСОБА_4 від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тестами на наркотичне сп`яніння не забезпечені.

Надаючи оцінку показання свідків захисту, враховуючи характер їх показань, співвідношення показань свідків з іншими доказами у даному провадженні, зокрема письмовими доказами та показаннями потерпілої, суд вважає за необхідне врахувати показання вказаних свідків при розгляді даної справи, оскільки такі в певній мірі належать до обставин, що підлягають доказуванню.

У той же час, суд зазначає, що наведені вище покази свідків сторони захисту, все ж не спростовують вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст.84 КПК України).

Відповідно до вимог ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України).

В ході судового розгляду встановлено, що покази обвинуваченого із вищенаведеними зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами збігаються в повній мірі.

Суд визнає правдивими і достовірними показання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Суд вважає, що показання потерпілої та свідків обвинувачення, вищенаведені письмові докази по справі знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Враховуючи в сукупності всі обставини вчиненого діяння, вищеописані докази у своїй сукупності, встановлений судом спосіб та характер дій обвинуваченого щодо здійснення нападу на потерпілу, з метою заволодіння її майном, із застосуванням насильства, яке було небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, суд знаходить доведеним факт вчинення злочину та винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння.

Доказів тиску на обвинуваченого, потерпілу, свідків під час досудового розслідування чи розгляду справи у суді не встановлено, як і не встановлено підстав у потерпілої та свідків сторони обвинувачення оговорювати обвинуваченого.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Суд враховує, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі №195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі №754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі №760/23459/17).

За оцінкою показів потерпілої та свідків обвинувачення в цілому, суд встановлює, що кожен з них підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, які доводять причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину.

Суд враховує, що під час судового розгляду потерпіла та свідки надали показання щодо обставин вчинення злочину під присягою, за участю сторони захисту, тобто з дотриманням принципу змагальності. Під час оцінки того, чи було провадження в цілому справедливим, суд враховує якість наданих суду доказів, які в своїй сукупності не дають приводу сумніватися в їх достовірності й точності.

Зважаючи на вищенаведені доводи, суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_4 доведена поза розумним сумнівом.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.

Так, розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до формального (усіченого) складу злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Однак з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

У даній справі суд встановив, що заподіяння потерпілій удару ножем та в подальшому викрадення належного їй майна, створювало реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілої, яка зазнала нападу, та за своєю інтенсивністю, характером і наслідками є насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Окрім цього, з досліджених у судовому засіданні матеріалів слідує, що ОСОБА_4 засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року до покарання у виді семи років десяти місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особисто належного йому майназа вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), будучи особою, яка раніше вчинила розбій.

Кримінальне правопорушення, в якому визнано винуватим ОСОБА_4 згаданим вироком суду, мало місце 15 жовтня 2018 року.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинив протиправні дії щодо потерпілої ОСОБА_6 02 січня 2019 року, тобто після вчинення діяння 15 жовтня 2018 року в першій справі.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року, за змістом частини другої статті 187 КК України розбій вважається повторним, якщо його вчинено особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм. Ознака повторності відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності або якщо судимість за раніше вчинений злочин було погашено чи знято в установленому законом порядку, або якщо на момент вчинення нового злочину минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за раніше вчинений злочин.

Тобто, зважаючи на наведене, в діянні ОСОБА_4 наявна така кваліфікуюча ознака як розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

З огляду на викладене суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Також враховано досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що раніше неодноразово судимий, провів в установах виконання покарань понад дев`ять років, до адміністративної відповідальності не притягувався; існують високі ризики вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та небезпеки обвинуваченого для суспільства.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, те, що злочин вчинений обвинуваченим спричинив потерпілій тілесні ушкодження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, спосіб вчинення злочину, те, що заподіяну потерпілій матеріальну шкоду відшкодовано повністю, шляхом повернення викраденого у неї майна.

Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, множинність тілесних ушкоджень, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку в лікаря психіатра, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, відповідно до висновку експерта психічним захворюванням не страждає, є особою з інвалідністю третьої групи, має ряд хронічних захворювань, серед яких: цукровий діабет І типу, гепатит С, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючими покарання ОСОБА_4 обставинами, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено випискою №118 від 03.01.2019р. КНП КЛШД м.Львова.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про винувату особу.

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.

Тобто залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Суд встановив, що обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У той же час, враховуючи особу ОСОБА_4 , який через деякий час після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив умисний тяжкий злочин, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому за ч.2 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, у мінімальних розмірах санкції даного кримінального правопорушення.

При цьому, суд не залишає поза увагою те, що обвинувачений хворіє на цукровий діабет І типу та має ряд хронічних захворювань та потребує медичного догляду і лікування. Суд враховує, що згідно з висновком експерта №52 від 19 грудня 2022, за результатами проведеної судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою визначення його стану здоров`я, обвинувачений ОСОБА_4 потребує пожиттєвої інсулінотерапії в дозах згідно рівня глікемії на даний момент. Також обвинувачений ОСОБА_4 потребує лікування з приводу гепатиту С. Так, інсулінотерапія не потребує особливих умов, окрім дотримання регулярності прийому і періодичного визначення рівня глюкози завдяки глюкометру і корекції дози фармасуліну Н. Тривалість лікування по життєва. Так, прийом противірусних препаратів у таблетованих формах не потребує особливих умов, окрім дотримання регулярності прийому. Як зазначалося вище, тривалість лікування близько 3-х місяців, ефективність понад 90%.

З вищевикладеного вбачається, що за наявності встановлених судом обставин, з врахуванням особи винного та обставин вчинення злочину, ступінь його суспільної небезпеки, його тяжкість та спосіб вчинення, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі, оскільки в протилежному випадку мета покарання не може бути досягнута.

Оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року, а злочин, вчинений ОСОБА_4 у цій справі, вчинений до постановлення попереднього вироку, покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, зарахувавши у строк відбуття покарання, покарання невідбуте за вироком Сихівського районного суду м. Львова.

Початок строку відбування покарання необхідно рахувати з моменту затримання 02 січня 2019 року.

Цивільного позову у кримінальному провадження не заявлено.

Вжиті, ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 08 січня 2019 року, заходи забезпечення кримінального провадження слід скасувати в повному обсязі, оскільки достатні правові і фактичні підстави для їх існування відсутні.

Питання речових доказів по справі вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.187 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання 02 січня 2019 року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 08 січня 2019 року на тимчасово вилучене майно, а саме: предмет, схожий на ніж із загальною довжиною 15 см., рукоятка якого довжиною 8 см, лезо довжиною 7 см. із слідами РБК, який поміщено в коробку синього кольору; фрагмент ручки від жіночої сумки із слідами РБК, яку поміщено до коробки чорного білого кольору, капюшон сірого кольору із слідами РБК,що поміщено до картонної коробки бежевого кольору, головний убір шапка в`язана сірого кольору із слідами РБК та рукавиці сірого кольору зі слідами РБК та пошкодженими волокнами на них,що поміщено до паперової коробки білого кольору, на якій записано «ТЗШЗ»; гаманець сірого кольору із слідами РБК, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 130 гривень, дві купюри номіналом по 50 грн., одна купюра номіналом 10 грн., одна купюра номіналом 20 гривень, банківська картка «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_7 , зарядний пристрій до мобільного телефону , навушник із слідами РБК,які поміщено до паперової коробки білого кольору з написом «ТЗШЗ»; Жіночу сумку з ознаками пошкодження її ручок та множинними слідами РБК,яку поміщено до паперової коробки білого кольору ,на якій записано «ТЗШЗ»;Особисті речі потерпілої ОСОБА_6 , а саме :паспорт громадянки України на імя ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Айфон 7 плюс» золотого кольору в бежевому чохлі, металеву флешку, косметичку сірого кольору, блокнот чорного кольору,антисептик для рук рожевого кольору,чоловічий ремінь чорного кольору, вологі серветки, сухі серветки, пачку жуйок «Дірол», ручку синього кольору, дві плитки шоколаду з передбаченням, косметичну пудру, гребінець жовтого кольору які поміщено у картонну коробку білого кольору з надписом «Status».

Речові докази по справі:

-ж іночу сумку, гаманець сірого кольору з грошовими коштами на суму 130 грн., банківську картку «Приватбанку», паспорт на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон «Айфон 6 плюс» в бежевому чохлі, зарядний пристрій до мобільного телефону, навушник, блокнот чорного кольору «Butterfly», ремінь чорного кольору «URBAN PLANET», гребінець жовтого кольору, ручку синього кольору, косметичну пудру «Paese», косметичку «Chiearili», металеву флягу «Northland», антисептик для рук «Hello», серветки «Smile» та «Zewa», жувальну гумку «Dirol», дві плитки шоколаду, фрагмент ручки від жіночої сумки зі слідами РБК, шапку в`язану зі слідами РБК та рукавиці сірого кольору зі слідами РБК повернути потерпілій ОСОБА_6 за належністю.

-складний ніж загальною довжиною 15 см знищити.

-диски CD-R та DVD+R у кількості 2-ох штук, із записами камер спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

-капюшон сірого кольору зі слідами РБК повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1