КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3330/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5

за участю:прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаклея,Смілянського району, Черкаської області, громадянина України,з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 23 лютого 2000 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст. 81 КК України ( в редакції КК 1960 року) до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції КК 1960 року), 26 лютого 2002 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185,71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 23 грудня 2005 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.342, ст.395 КК України до арешту строком на 6 місяців, 03 листопада 2006 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 14 лютого 2007 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 309,ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 08 квітня 2009 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 309, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 24 грудня 2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 395 КК України до арешту строком на 1 місяць, 12 серпня 2014 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, 29 грудня 2014 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07 вересня 2017 року за відбуттям строку покарання, 12 вересня 2018 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,звільнився з місць позбавлення волі 26 листопада 2021 року за відбуттям строку покарання, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахуєтьсяз 23 серпня 2022 року. ЗарахованоОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17 серпня 2022 року по 19 серпня 2022 року, включно. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, у виді тримання під вартою - залишенобез зміни. Згідно вироку 17 серпня 2022 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року , яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовжено Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 , вирішив повторно, поєднано з проникненням в житло , таємно викрасти чуже майно з квартири АДРЕСА_4 , що розташована на 1 поверсі, вказаного будинку, яке належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, вчинене в період воєнного стану, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_8 17 серпня 2022 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, підійшов до вікна квартири АДРЕСА_5 та шляхом його продавлення руками, проникнув до квартири. Після проникнення до житлового приміщення, ОСОБА_8 17 серпня 2022 року , приблизно о 18 годин 00 хвилин перебуваючи в квартирі АДРЕСА_6 , помітив цінне для себе майно, а саме телевізор марки «LG 42 LK 430», вартістю 2900 гривень 00 коп., який належить ОСОБА_9 , а також наплічник з особистими речами ОСОБА_9 , які для потерпілого не несуть матеріальної цінності. Після цього, ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_6 , виліз через вищевказане вікно, взявши з собою дані речі, тим самим незаконно заволодів ними та разом з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення. А всього ОСОБА_8 повторно, поєднано з проникненням у житло, під час дії воєнного стану, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , на загальну суму 2900 гривень 00 копійок. Крім цього, 23 серпня 2022 року, приблизно о 16 годині 13 хвилин, тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року , яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовжено Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою : АДРЕСА_7 , вирішив повторно таємно викрасти чуже майно з приміщення вказаного магазину, яке належить ФОП « ОСОБА_10 » ( РНОКПП НОМЕР_1 ). Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_8 28 серпня 2022 року, приблизно о 16 годині 13 хвилин, підійшов до входу у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_7 , де через відчинені вхідні двері побачив продавця вказаного магазину, яка відволіклась на іншого покупця і перестала слідкувати за товаром, і скориставшись цим, ОСОБА_8 зайшов до приміщення вказаного магазину, де непомітно для оточуючих, з метою викрадення та особистого збагачення взяв з полиці жіночу сумку, бежевого кольору, артикул 35555, вартістю 816 гривень 33 копійки, яка належить ФОП « ОСОБА_10 » та після чого одразу вийшов із приміщення даного магазину разом з викраденим майном, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення. А всього ОСОБА_8 , повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, яке належить ФОП « ОСОБА_10 » на загальну суму 816 гривень 33 копійки. Таким чином, ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений, не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, призначити менш суворе покарання або направити справу на новий розгляд. Зазначає, що суд надав неправильну та упереджену оцінку доказам, а деяким взагалі не надав. Не погоджується з кваліфікацією дій за ч. 2 ст. 185 КК України, вважає, що має місце ч.2 ст. 185, ст. 356 КК України. Суду пояснював за яких обставин вчинив злочин, однак суд ні пояснення ні докази до уваги не взяв, не врахував стан здоров`я. Вирок не відповідає дійсним обставинам справи, тяжкості діяння, суперечить ст.ст. 50-65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного. Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Судом першої інстанції вказані вимоги дотримані, доказам надано правильну оцінку та обґрунтовано ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні інкримінованих йому корисливих злочинів. Зокрема, вина ОСОБА_8 за фактом вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_9 підтверджується наступними даними: що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17 серпня 2022 року, що містяться в протоколі огляду місця події квартири АДРЕСА_6 від 17 серпня 2022 року, з фототаблицею, план-схемою, даними , що містяться в копії товарного чека №39208 від 01 серпня 2022 року на телевізор марки «LG», вартістю 2900 гривень;даними, що містяться в копії договору оренди №07-07/22 від 07 липня 2022 року;актом приймання-передачі вказаного приміщення квартири №64 від 07 липня 2022 року; даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 серпня 2022 року, згідно якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 , даними, що містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 серпня 2022 року, згідно яких вбачається, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_8 ;даними, що містяться в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18 серпня 2022 року, згідно якого у затриманого 17 серпня 2022 року; даними, що містяться в двох постановах про визнання предметів речовими доказами від 23 серпня 2022 року; даними, що містяться у Висновку експерта №СЕ-19/111-22/39273-Д від 20 вересня 2022 року, відповідно до якого сліди, виявлені під час огляду місця події, залишеніРуденко ОСОБА_13 ;показаннями свідка ОСОБА_14 . Крім того, допитаний судом потерпілий ОСОБА_9 пояснив,що 17 серпня 2022 року він повернувся з роботи до квартири АДРЕСА_6 , яку він орендував для проживання під гуртожиток та яка розташована на першому поверсі ,та виявив, що з зальної кімнати квартири викрадено телевізор марки «LG», який знаходився на стені у кімнаті, а також наплічник з його особистими речами-ліхтариком, машинкою для стрижки, в кімнаті віджате вікно. Вказує, що до нього попросився пожити у квартирі раніше незнайомий ОСОБА_8 , який казав, що йому ніде проживати у м.Києві та у нього немає роботи. Він дозволив ОСОБА_8 тимчасово проживати у квартирі. ОСОБА_8 проживав у квартирі близько 3-4 днів, допомагаючи по роботі його знайомому, оскільки у нього також не було роботи. Він же надавав ОСОБА_8 грошові кошти на продукти харчування, сигарети, той проживав у квартирі безкоштовно. Після чого ОСОБА_8 пішов з квартири. Ніяких зобов`язань матеріального характеру, або будь-якої заборгованості перед ОСОБА_8 у нього не було. Після викрадення з квартири телевізора та його речей, працівники поліції повідомили йому, що викрадений телевізор та наплічник виявлено та вилучено у ОСОБА_8 . В подальшому викрадені речі йому повернуті працівниками поліції. Досліджені судом обставини об`єктивно підтверджують, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, тобто - кримінальне правопорушення,передбачене ч.4 ст. 185 КК України. Заперечення обвинуваченим обставин вчиненого та правової кваліфікації його дій є безпідставними та помилковими, оскільки як повідомив потерпілий, обвинувачений в нього проживав 3-4 дні, після чого пішов з квартири. Сам обвинувачений не заперечував того факту, що 17 серпня 2022 року прийшов до квартири АДРЕСА_6 , звідкіля зняв зі стіни телевізор марки «LG», а також в квартирі взяв наплічник,у якому знаходились особисті речі ОСОБА_9 , та через вікно перемістив телевізор та наплічник з квартири на вулицю. Під час огляду місця події у квартирі було виявлено, що рухома секція двосекційного металопластикового вікно, яке знаходиться в кімнаті під №4, відчинена навстіж. В ході огляду виявлено та вилучено сліди папілярних узорів у кількості 5 штук, які відповідно до експертизи залишені ОСОБА_8 . Підстави для кваліфікацій дій обвинуваченого за іншими статтям КК України, зокрема ст. 356 КК України, про що зазначає апелянт, відсутні, оскільки в даному випадку об`єктом посягання були предмети, що належали потерпілому ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_8 на вказані речі не мав жодного права. Потерпілий суду підтвердив, що ніяких зобов`язань матеріального характеру перед ОСОБА_8 не мав, заборгованості перед ним не було. Характерним для кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, є самовільне вчинення будь-яких дій, тобто здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку (наприклад, особа, яка на законній підставі отримала ордер на квартиру, не очікуючи виїзду попередніх мешканців, самовільно її займає) . Під удаваним слід розуміти право, стосовно належності якого собі винна особа помиляється. Насправді цим правом суб`єкт не володіє. За встановлених судом обставин ознак іншого кримінального правопорушення, окрім як передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не вбачається. Факт вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у ФОП « ОСОБА_10 підтверджується даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23 серпня 2022 року; даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 13 серпня 2022 року, з фототаблицею; даними, що містяться у видатковому ордері на товари №113 від 16 травня 2022 року; довідці ФОП « ОСОБА_10 » від 23 серпня 2022 року; даними, що містяться в протоколі огляду відеозапису від 24 серпня 2022 року з DVD-R диском; даними, що містяться у Висновку експерта №СЕ-19/111-22/35251-ТВ від 01 вересня 2022 року; даними, що містяться в протоколі затримання особи; даними, що містяться в двох постановах про визнання предметів речовими доказами від 23 серпня 2022 року; показаннями свідка ОСОБА_15 . Обвинувачений, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що суд деяким доказам взагалі не надав оцінку, не конкретизував які саме докази суд не врахував. Крім того, ОСОБА_8 сам не заперечував, що виніс з квартири через вікно телевізор та наплічник, які йому не належали, а в магазині викрав жіночу сумку. Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При призначенні покарання судом першої інстанції було враховано тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, прийнято до уваги стан здоров`я обвинуваченого. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахуванням наведеного, вчинення обвинуваченим двох корисливих злочинів в умовах воєнного стану, даних, що характеризують особу ОСОБА_8 , який був неодноразово засуджений до реальної міри покарання за вчинення корисливих злочинів, та який будучи обізнаним про наслідки вчинення кримінально-протиправних діянь продовжує вчиняти аналогічні злочини, призначене судом покарання є необхідним та достатнім. Підстав для призначення менш суворого покарання апеляційний суд не вбачає. Даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, який би виключав можливості відбування ним реального покарання у виді позбавлення волі, суду не надано, міра покарання визначена судом першої інстанції в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Будь-яких підстав для призначення нового розгляду, призначення більш м`якого покарання як про це просить апелянт не вбачається. Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з ст.ст.50, 65 КК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду- без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення. Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін. Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4