Справа № 461/2164/23
Провадження № 1-кп/461/399/23
У Х В А Л А

Іменем України

24.05.2023 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

захисника: ОСОБА_11 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000407 від 12.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст.27-ч.4 ст.28 ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27-ч.2 ст. 15- ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.3 ст.28 ч.4 ст. 28- ч.5 ст. 361, ч.3 ст. 27- ч.4 ст. 28- ч.2 ст. 361-1 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 255, ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27-ч. 2 ст.15 ч.4 ст. 28- ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 361, ч.4 ст. 28- ч.2 ст. 361-1 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.4 ст.28- ч.5 ст. 361, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 361-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000407 від 12.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст.27-ч.4 ст.28 ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27-ч.2 ст. 15- ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.3 ст.28 ч.4 ст. 28- ч.5 ст. 361, ч.3 ст. 27- ч.4 ст. 28- ч.2 ст. 361-1 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 255, ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27-ч.2 ст.15 ч.4 ст. 28- ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.5 ст. 361, ч.4 ст. 28- ч.2 ст. 361-1 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.4 ст.28- ч.5 ст. 361, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 361-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Подане клопотання мотивує тим, що є достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 та ОСОБА_12 проти клопотання прокурора заперечили, зазначили, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не підтверджені належними та допустими доказами. Сторона захисту зазначила, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, раінше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений та його дружина є вагітною, займався волонтерською діяльністю. Крім того, зазначили, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання у м. Львові, що підвтреджується Договором оренди житлового приміщення від 20.05.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Зважаючи на вказані обставини, просить змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Інші захисники у судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 заперечили, клопотання сторони захисту підтримали у повному обсязі.

Потерпілі у судове засідання не з`явився, належіним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 24 ст.3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за ново виявленими або виключними обставинами.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи тримання під вартою (статті 131, 176, 1981, 183).

До заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до частини другої статті 131 Кодексу, посеред іншого, належать запобіжні заходи, якими згідно ст.176 Кодексу є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Норма ст.315 КПК України безпосередньо не вказує на право суду продовжувати дію запобіжного заходу, однак, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо обрання запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відтак, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм убачається, що суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження, яке включає в себе і підготовче провадження, не було завершене до спливу двомісячного строку.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.148 КПК України, запобіжні заходи обираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка або іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків.

Як було встановлено судом під час судового розгляду, виключних обставин для тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на даний час немає, оскільки жодних конкретних даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Статтею 181 КПК визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово. Отже, з урахуванням зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.

При цьому цілодобовий домашній арешт, є найсуворішим запобіжним заходом після тримання під вартою, має найбільші обмеження щодо прав людини.

При цьому, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою молодого віку, має міціні соціальні зв`язки, є одруженим та його дружина перебуває у стані вагітності, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня» від 06.03.2023 року, раніше не судимий. Також, обвинувачений є членом координації «Благодійного фонду «Волонтери Васильківщини», що підтверджується копією посвідчення від 15.10.2017 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання у м. Львові, що підтверджується Договором оренди Договором оренди житлового приміщення від 20.05.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та заявою ОСОБА_14 , з якої вбачається, що він не заперечує проти проживання ОСОБА_6 за вказаною адресою на період домашнього арешту.

Стороною захисту надано докази, які свідчать про зникнення або зменшення ризиків, встановлених в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у тримання під вартою.

Таким чином, вбачається, що обставини, встановлені судом в ході судового розгляду клопотання, та дані про особу обвинуваченого свідчать, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення (злочину), не можуть вважатись виключними підставами для запобіжного ув`язнення обвинуваченого.

На підставі викладеного, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність заміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання півд вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, так як саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу обвинуваченого, тяжкості злочину та його наслідкам, а також зможе як запобігти імовірним ризикам, так і забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст.184, 193, 194, 196, 331, 369 372 КПК України, суд, -

у х в а л и л и в :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, застосований ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.04.2023 року.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-не відлучатися за межі м. Львова, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на підставі ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 24.07.2023 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною полцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом семи днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1