Справа № 126/320/22
Провадження № 1-кп/147/12/23
У Х В А Л А

іменем України

02 травня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 08.09.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором у ньому 25.04.2023 було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що на сьогоднішній день, термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку утримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді утримання під вартою, на більш м`який, оскільки обвинуваченому інкримінується правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою згодою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище; придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу), за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, крім того, вчиненим правопорушенням заподіяно шкоду у особливо великих розмірах. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що неодноразово було вказано в ухвалах суду. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

Також, 25.04.2023 прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку його утримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, що обґрунтовується наступним. Так, обвинувачений вчинив злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі. Крім того, наслідком злочинних дій обвинуваченого настала шкода у особливо великих розмірах. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що неодноразово було вказано в ухвалах суду. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

Прокурор в судовому засіданні подані клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримав та заперечував проти доводів ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , що більш м`який запобіжний захід, зможе запобігти наявним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що ризики, описані прокурором у клопотанні, не підтверджуються жодними доказами, а також зазначили, що ОСОБА_6 має серйозні проблеми зі здоров`ям, які потребують спеціалізованого вирішення і не можуть бути усунуті в умовах тримання під вартою. Крім того звертають увагу на те, що ОСОБА_6 перебуває під вартою тривалий час, а тому вважають, що наявні всі підстави для застосування відносно нього альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що забезпечить ОСОБА_6 можливість провести повноцінне обстеження та зайнятися своїм здоров`ям.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 не заперечують проти задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , однак ОСОБА_7 висловився, що він заперечує проти продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора, який просить задовольнити заявлені ним клопотання та продовжити відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 які не заперечували проти задоволення запобіжного заходу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечують проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши доводи клопотань, а також доводи сторони захисту, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом, строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 05 травня 2023 року. Розгляд кримінального провадження до вказаної дати не може бути закінчено.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Приписами вимог ст.178 КПК України унормовано, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей тощо.

Відповідно до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі Ілійков проти Болгарії від 26.07.2001.

Суд зазначає, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є єдиною підставою для продовження запобіжного заходу, оскільки при вирішенні вказаного питання, окрім цих обставин, суд приймає до уваги й інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перестали існувати та не зменшились. Зокрема, існують ризики переховування обвинувачених від суду, продовження злочинної діяльності, впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх вини разом із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора та вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, зважаючи та тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відомостей, які б свідчити про неможливість перебування обвинувачених під вартою, судом не здобуто.

На думку колегії суду, продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, у рішеннях якого, зокрема, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Судом береться до уваги те, що ОСОБА_6 утримується під вартою тривалий час, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, вважає необхідним перевірити доводи сторони захисту щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи, що обвинувачений ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я та потребує професійної медичної допомоги, колегія суддів бере до уваги та вважає обґрунтованими, однак зазначені обставини не спростовують існуючих ризиків, наведених прокурором.

Разом з тим, колегією суддів досліджувалось питання щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , і на запит суду від Філії ЦОЗ ДКВС України у Вінницькій області надійшла відповідь №445/ВІ-23 від 31.03.2023, зі змісту якої випливає, що обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до ДУ "Вінницька УВП (№1)" 27.09.2021. По прибутті був комісійно оглянутий лікарем медичної частини, обстежений клінічно, лабораторно та інструментально, а також вивчаючи вхідну медичну документацію, встановлено діагноз: Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. Призначено відповідне лікування на постійній основі. З 27.09.2021 по 31.08.2022 ОСОБА_6 за допомогою до медичної частини не звертався. 26.08.2022 ОСОБА_6 проведено профілактичний огляд за допомогою телеметричного комплексу IDIS (Код: ВКМ7А2566РР). За результатами огляду: скарги на періодичний головний біль, серцебиття. Загальний стан задовільний. Від лабораторного дослідження (загальний аналіз крові) та рентгенографія органів грудної порожнини, ОСОБА_6 , відмовився, про що складено відповідний акт. Діагноз: Ішемічна хвороба сарця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. Ризик ССУ-3, призначено відповідне лікування, результат, якого - поліпшення. 01.09.2022, 09.11.2022, 03.01.2023 ОСОБА_6 звертався за медичною допомогою. Був оглянутий лікарем загальної практики сімейним лікарем медичної частини. Скарги при огляді на періодичний біль в ділянці серця, періодичний головний біль, серцебиття, запаморочення. Діагноз: Ішемічна хвороба сарця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. Ризик ССУ-3, призначено відповідне лікування, результат, якого - поліпшення. На даний час загальний стан здоров`я ОСОБА_6 розцінюється, як задовільний. За станом здоров`я ОСОБА_6 може утримуватися під вартою в СІЗО при ДУ "Вінницька УВП (№1)" (а.с.116-117, Т. 6).

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_6 , який неповнолітніх дітей не має, з його слів рідні через військовий стан знаходяться за межеми України, з огляду також на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, встановивши ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, колегія суддів дійшла висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Розмірковуючи над наявністю ризику незаконного впливу на свідків, потерпілу, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні суд виходить з того, що потерпіла не була допитана та не надала свої показання про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення, свідки обвинувачення також ще не були допитані судом. Отже, обвинувачений, перебуваючи на волі, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на потерпілу та свідків, експертів, спеціалістів з метою спонукання їх до зміни своїх показань, що обумовлене невизнанням обвинуваченим своєї причетності до інкримінованого злочину.

Водночас, суд не вбачає наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який прокурор обґрунтовує можливістю знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки такі висновки прокурора є припущеннями, що не підтверджені будь-якими фактичними даними. Не виключаючи можливість настання таких обставин, суд зважає на значно низький ступінь ймовірності їх настання для того, щоб встановити наявність такого ризику.

Отже, суд вважає доведеним прокурором: ризику переховування від суду, ризику незаконного впливу на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. Одночасно варто зазначити, що доводи сторони захисту в тій частині, що ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання прокурора. Тож, твердження сторони захисту про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, є непереконливими та невмотивованими.

За таких обставин, запобіжний захід у виді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти ризикам, доведеним прокурором, саме такий запобіжний захід у подальшому створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 30 червня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 30 червня 2023 року включно.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» для виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 03 травня 2023 року о 12 годині 55 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3