Справа № 308/8018/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/287/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000591, відомості про кримінальне правопорушення у якому 25 березня 2023 року, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з повною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, до 10 липня 2023 включно у межах строку досудового розслідування, із покладенням таких процесуальних обов`язків: заборона залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у період доби з 21 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступного дня ; прибувати до слідчого та прокурора за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не спілкуватися із потерпілими, свідками у цьому кримінальному провадженні без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду.

З матеріалів клопотання убачається, що 17 травня 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, яке, відповідно до ст. 12КК України, віднесено до тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. У клопотанні орган досудового розслідування посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні задля зміни даних ними органу досудового розслідування показів та (або) замовчування відомих їм обставин події, що зрештою призведе до неможливості встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наявний також, як і ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Слідчий звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, немає законних джерел для існування, раніше неодноразово судимий і, зокрема вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.12.2022, за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном терміном на 2 роки. З огляду на викладене вище, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, у таємному викраденні майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, яке, відповідно до ст. 12КК України, віднесено до тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Слідчий суддя вважає доведеним заявлений слідчим та прокурором ризик незаконного впливу підозрюваного на сторону потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, задля зміни даних ними органу досудового розслідування показів та (або) замовчування відомих їм обставин події, що зрештою призведе до неможливості встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, наслідком чого є наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим, слідчий суддя вважає мінімальною реалізацію ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки у ОСОБА_7 відсутні паспортні документи, він тяжко хворіє, зокрема на відкриту форму туберкульозу, що підтверджується відповідним медичним висновком, наданим стороною захисту, потребує відповідного лікування. Більш того, слідчий суддя вважає, що реалізація цього ризику підозрюваним, зокрема шляхом виїзду за кордон, мінімальна, позаяк у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні для чоловіків віком від 18 до 60 років наявні обмеження щодо перетинання державного кордону України. Також слідчий суддя враховує обставини, окрім вищевказаних, що характеризують підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, вчинив інкримінований йому злочин, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, хворіє, зокрема на відкриту форму туберкульозу, у нього відсутній паспортний документ для оформлення інвалідності та отримання відповідної соціальної допомоги, має фактичне місце проживання. При цьому слідчий суддя вважає, що прокурором не обґрунтовано неможливість застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства. Слідчий суддя вважає, що вищевикладене є підставою для висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати місце свого фактичного проживання без дозволу слідчого або прокурора у нічний період доби, та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, апелянт звертає увагу на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки у разі доведення його вини у вчиненні злочину, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; з метою уникнення покарання шляхом залякування свідків, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. На переконання апелянта, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подавали; від прокурора надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі представника прокуратури.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 25.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591, за ознаками передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Ужгородської окружної прокуратури.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник - адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами (протоколами допитів представника потерпілого, свідків, пред`явлення для впізнання за фотознімками, огляду відеозапису), на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 12.05.2023. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків задля зміни даних ними органу досудового розслідування показів та (або) замовчування відомих їм обставин події, що зрештою призведе до неможливості встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, наслідком чого є і наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Наявність цих ризиків сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

Крім того, колегія суддів, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування є мінімальним. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що: у ОСОБА_7 відсутні паспортні документи, підозрюваний тяжко хворіє, зокрема на відкриту форму туберкульозу, що підтверджується відповідним медичним висновком, потребує відповідного лікування, і при цьому, у зв`язку з введенням воєнного стану в України для чоловіків віком від 18 до 60 років наявні обмеження щодо перетинання державного кордону України.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином врахував те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, хворіє, зокрема на відкриту форму туберкульозу, у нього відсутній паспортний документ для оформлення інвалідності та отримання відповідної соціальної допомоги, має фактичне місце проживання.

Тому, колегія суддів дійшла до переконання про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

При цьому, колегія суддів вважає, що обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та його тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання і про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період доби з 21 год по 07 год, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 21 год по 07 год буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризиків.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про те, що: підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки у разі доведення його вини у вчиненні злочину, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; з метою уникнення покарання шляхом залякування свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період доби з 21 год по 07 год.

Як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує і те, що під час розгляду апеляційної скарги не встановлено будь-яких порушень ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків із моменту застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого та прокурора за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не спілкуватися із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що будь-яких даних у підтвердження незаконності висновків слідчого судді стороною обвинувачення до апеляційної скарги не додано, і не з`явившись на її розгляд, прокурор позбавив себе можливості надати такі в ході апеляційного розгляду; що строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відповідно до оскаржуваної ухвали закінчився 10.07.2023, а зі змісту заяви прокурора про розгляд апеляційної скарги без участі представника прокуратури вбачається, що досудове розслідування кримінального провадження завершено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до суду для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні №0000591, відомості про кримінальне правопорушення у якому 25 березня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб, до 10 липня 2023 включно у межах строку досудового розслідування, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: