УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/1524/23

Провадження № 1-кс/534/396/23

26 липня 2023 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Комсомольська Полтавської обл., громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітніх дітей, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-18.05.2020 Комсомольським міським судом Полтавської області, за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 80 годин;

- 29.08.2020 Комсомольським міським судом Полтавської області, за ст. 185 ч.2, ст. 15 ч. 2, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, в якому слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобіганням ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також можливістю вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зі змісту внесеного клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України за наступних обставин.

У провадженні СВ відділу поліції No 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження No 0000504 від 30.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 червня 2023 року, близько 18 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину Продукти-301 ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Миру, буд. N° 15, де у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України N° 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 No 2102-IX, та відповідно продовжено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023 N° 3057-IX строком на 90 діб), з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, з торгівельних полиць вказаного вище магазину здійснила замах на крадіжку товару, а саме: віскі об?ємом 0,7 л «Hankey Bannister Blend New Design». в кількості 1 шт., вартістю 558 грн. 50 коп.(без ПДВ.); цукерок 300 г Oscar le Grand Truff к/уп у кількості 1 шт. за ціною 142 грн. 80 коп. (без ПІДВ); цукерок 200 г DeLuxe F&G Selected трюфель к/уп у кількості 1 шт. за ціною 99 грн. 90 коп. (без ПДВ), які належать магазину Продукти-301 ТОВ «АТБ-Маркет», на загальну суму 801 грн. 20 коп. (без ПДВ). Однак не вчинивши усі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки остання була виявлена працівниками охорони магазину. За вказаним фактом 13.07.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 червня 2023 року за №0000504.

У судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, наполягав на застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що підозрювана раніше неодноразово судима за злочини проти власності, не працює, не має постійного джерела доходів, кримінальне правопорушення вчинено під час іспитового строку, чим підтверджується небажання стати на шлях виправлення та свідчить про те, що єдиним джерелом доходу підозрюваної є вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а отже і надалі, не маючи джерела доходів, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, отже необхідно обрати винятковий запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

До того ж до ОСОБА_5 в іншому кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в період якого вона вчинила нове кримінальне правопорушення, що підтверджує її небажання стати на шлях виправлення.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неї Обґрунтовувала свою позицію тим, що вона своєю поведінкою під час досудового розслідування у цьому провадженні та в інших кримінальних провадженнях довела, що переховуватись від слідства не збирається, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, доглядає маму, яка є інвалідом, має постійне місце проживання за місцем реєстрації, має стійкі соціальні зв`язки, тому ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, та зазначений слідчим у клопотанні, відсутній. Крім того, заперечувала наявність ризику можливого впливу на свідків. Також наголошувала, що обставини, викладені у підозрі, не визнає, вчиняти крадіжку не збиралась та не вчиняла.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернув увагу суду на те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, підзахисна не порушувала, на перший виклик з`являлась до слідчого або прокурору, тому підстав вважати, що є ризик переховування останньої від слідства та суду, немає.

Також прокурором, на думку захисника, не доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України. Крім того, вважає підозру відносно ОСОБА_5 необґрунтованою, а отже просить відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з відсутністю підстав для обрання запобіжного заходу.

З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного чи обвинуваченого.

Як убачається з представлених суду матеріалів, у провадженні ВП №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 червня 2023 року під №0000504 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження 13 липня 2023 року о 13 год 43 хв ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручені підозрюваній ОСОБА_5 24 липня 2023 року об 11 год 11 хв з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за фактом крадіжки; протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події; протоколом огляду відеозапису; протоколом допиту представника юридичної особи, яка є потерпілою; заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 , зі змісту якого вбачається, що підозра є обґрунтованою.ь

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведені вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гарькавий проти України», №25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність трьох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Так, прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 на шлях виправлення не стала, продовжує вчиняти злочини проти власності, вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Ще одним ризиком, зазначеним у клопотанні, є можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

На обґрунтування наявності ризику переховування від слідства та суду прокурор надав копію ухвал Комсомольського суду Полтавської області про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який вона порушила.

Однак, ОСОБА_5 з м. Горішні Плавні не відлучалася, прибувала на всі слідчі дії та в судове засідання, таким чином не переховувалася та виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки. Крім того, ОСОБА_5 проживає за адресою, за якою вона зареєстрована, з двома неповнолітніми дітьми, які перебувають на її утриманні, має стійкі соціальні зв`язки. Отже наявність ризику переховуватись від слідства та суду не знайшла свого підтвердження під час судового засідання.

Також прокурор не довів, що ОСОБА_5 може вплинути на свідків кримінального правопорушення, якщо до неї буде застосовано більш м`який запобіжний захід. Підозрювана раніше не була судима за злочини проти життя та здоров`я особи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобіганню ризикам, передбаченим у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Крім того, ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів, правильності кваліфікації дій вирішуються під час судового провадження під час розгляду справи по суті.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Проте, оцінивши всі обставини в їх сукупності у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконливого висновку щодо відсутності підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу, передбаченого КПК України, та можливості досягнення балансу між суспільними інтересами та забезпеченням поваги до особистої свободи ОСОБА_5 шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, порівняно з триманням під вартою, а саме домашнього арешту, інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для досягнення мети застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 182, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000504 від 30.06.2023 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, без дозволу прокурора або суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_5 залишати своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу прокурора або суду;

- утриматися від спілкування з усіма свідками та представником потерпілого у кримінальному провадженні;

- за викликом прокурора або суду прибувати до прокурора та суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що за невиконання вищевказаних зобов`язань до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та прокурору Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.

Датою закінчення дії ухвали є 26 вересня 2023 року включно о 18 годині 00 хвилин.

Копію ухвали вручити прокурору та підозрюваній ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні о 16 год 00 хв. 27 липня 2023 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.