ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кс/803/4821/23 Справа № 1-3/05 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

12 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 , ознайомившись із заявою засудженого ОСОБА_2 про приведення у відповідність вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА :

11 вересня 2023 року надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про приведення у відповідність вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2005 року.

В своїй заяві засуджений зазначає, що 06 січня 2005 року стосовно нього ухвалено вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2005 року, яким його засуджено за ст. 93 п. а, з, и, і, ст. 215-3 ч. 3 КК України 1960 року, ст. 187 ч. 3, ст. 186 ч. 3, ст. 257, ст. 263 ч. 1 КК України та йому призначено покарання:

- за ст. 93 п. а, з, и, і КК України 1960 року у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ст. 215-3 ч. 3 КК України 1960 року у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна;

- за ст. 187 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна;

- за ст. 186 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ст. 263 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ст. 257 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою колегії суддів Судової палати Верховного суду України суду від 04 жовтня 2005 вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2005 року щодо ОСОБА_2 залишений без змін.

В заяві ОСОБА_2 просить привести вирок у відповідність до закону, при цьому зазначає, що суд в резолютивній частині вироку не призначив йому покарання за кожним обвинуваченням окремо за статтею 93 КК України 1960 року, а призначив покарання лише за сукупністю сукупністю обвинувачень. Це, на його думку, не дає розуміння того, яке покарання призначене по кожному епізоду обвинувачення, передбаченого ст. 93 КК України 1960 року і зазначає, що дане порушення закону має значення для подальшого розгляду його справи в Європейському Суді з прав людини.

Суддя-доповідач, ознайомившись із вищезазначеною заявою, дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду Дніпровським апеляційним судом та підлягає поверненню з наступних підстав.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

- до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

- до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу (ч. 1, п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК).

З вищенаведеного слідує, що інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК) має право вирішувати місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання або суд, який ухвалив вирок.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 3 КПК суд апеляційної інстанції - відповідний апеляційний суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду - стосовно судових рішень Вищого антикорупційного суду, ухвалених як судом першої інстанції, а також стосовно судових рішень інших судів першої інстанції, ухвалених до початку роботи Вищого антикорупційного суду в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду.

В той же час, встановлено, що Апеляційний суд Дніпропетровської області, ухвалюючи вирок від 06 січня 2005 року щодо ОСОБА_2 та інших осіб, діяв на той час як суд першої інстанції відповідно до КПК у редакції 1960 року, але у зв`язку з прийняттям у 2012 року нової редакції КПК, апеляційні суди втратили повноваження суду першої інстанції і наразі позбавлені можливості здійснювати кримінальне провадження про перегляд вироків за нововиявленими або виключними обставинами, постановленими цими судами раніше як судами першої інстанції, так і вирішувати питання пов`язані з виконанням вироків.

Таким чином, вирішення апеляційним судом на підставі положень КПК у редакції 2012 року питань, пов`язаних із виконанням вироку з підстав, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК, постановленого апеляційним судом, як судом першої інстанції у порядку КПК 1960 року суперечить правилам інстанційної підсудності, що буде істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що положення Розділу VIII КПК не регулюють питання, як має вчинити суд апеляційної інстанції, у випадку коли надійшла заява про вирішення питання в порядку виконання вироку не до того суду, тому слід застосувати аналогію процесуального закону, а саме норми, які містяться в інших розділах КПК та регулюють тотожні питання.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин. Оскільки заявник звернувся із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не до того суду, який, на його думку, першим допустив помилку внаслідок незнання про існування нововиявлених обставин, то така заява підлягає поверненню заявнику (ухвали ККС ВС від 06.08.2020 у справі № 444/2059/17, від 10.10.2018 у справі № 469/679/17, ухвали ККС ВС від 07.10.2020 у справі № 532/2421/14, від 10.03.2020 у справі № 2-45).

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, Дніпровський апеляційний суд не має повноважень вирішувати питання в порядку виконання вироку на підставі п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК, а відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК така заява може бути розглянута місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, тому заява ОСОБА_2 підлягає поверненню, як така, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Крім того, суддя-доповідач зважає на те, що подання засудженим, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, заяви не через адміністрацію виправної установи, а також відсутність будь-яких даних на підтвердження факту підписання та подання цієї заяви саме засудженим, позбавляє суд можливості ідентифікувати особу, яка відповідно до процесуального закону має право на звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 537, 539 КПК, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву засудженого ОСОБА_2 про приведення у відповідність вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2005 року, повернути.

Копію ухвали разом з заявою надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1