КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2023 року включно, та залишено без зміни раніше визначену їй ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

Таке рішення суд, взявши до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, особу обвинуваченої, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, не має постійного місця проживання, відсутність у неї соціальних зв`язків, а також те, що на даний час не допитана потерпіла та не досліджені матеріали кримінального провадження, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачена може ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі та продовжити злочинну діяльність, і тому лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання нею процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, просить її скасувати та постановити ____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3784/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1

нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 , на розсуд колегії суддів, один із наступних запобіжних заходів: - особисте зобов`язання; - домашній арешт з 22 год. до 7 год. за адресою: АДРЕСА_1 ; - визначити розмір застави 5 неоподаткованих прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ОСОБА_7 необґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є раніше не судимою особою, має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, вважає, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є надмірно суворим за наявності інших запобіжних заходів, які не пов`язані з триманням під вартою. До того ж обвинувачена має намір дисципліновано приходити у всі судові засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність підстав для продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів, наданих суду для розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000767 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої і виконання нею процесуальних обов`язків. При цьому суд, врахувавши, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, тобто є тяжким, особу обвинуваченої, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, не має постійного місця проживання та соціальних зв`язків, а також те, що на даний час ще не допитана потерпіла та не досліджені матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про існування на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачена може ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі та продовжити злочинну діяльність.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника ОСОБА_6 проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що вчинений в умовах воєнного стану, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу обвинуваченої, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, не має постійного місця проживання та соціальних зв`язків, а також стадію судового розгляду, що на даний час ще не допитана потерпіла і не досліджені матеріали кримінального провадження, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачена можеухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі та продовжити злочинну діяльність, і, враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Наведені захисником ОСОБА_6 в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема те, що вона раніше не судима та має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що наведені вище, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, іншого, більш м'якого запобіжного заходу.

При цьому слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому посилання захисника ОСОБА_6 на необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду під час перевірки ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в порядку ст. 422-1 КПК України.

Враховуючи наведене, за наявності вищевказаних обґрунтованих ризиків ймовірності неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої у даному провадженні, підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2023 року включно, та залишено без зміни раніше визначену їй ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3