Справа № 372/2588/23
Провадження 1-кс-741/23
ухвала

Іменем України

14 червня 2023 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011864 від 14.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України, яке обґрунтовує тим, що слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0011864 від 14.12.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману земельними ділянками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підслідність у якому визначена за вказаним органом досудового розслідування постановою прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва від 23.07.2021.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Обухівської окружної прокуратури Київської області.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 19.05.2017 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу від імені власника земельної ділянки ОСОБА_4 посвідчено довіреність серія та номер НМА 217362, зареєстрована під № 128, на ім`я ОСОБА_7 на розпорядження земельною ділянкою із кадастровим номером :02:002:5101 площею 0,1049 га, яка розташована в м. Чабани, Фастівського району (на момент вчинення злочину - Києво-Святошинського району) Київської області.

У подальшому на підставі вказаної довіреності 05.09.2017 ОСОБА_7 від імені ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки з ОСОБА_8 . Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 . Внаслідок укладення вказаного договору, потерпілій ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду у зв`язку із незаконним заволодінням вказаною земельною ділянкою шляхом обману.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 8-4/781 від 02.04.2018 підписи від імені ОСОБА_4 у вказаній довіреності виконані не потерпілою ОСОБА_4 .

Допитана потерпіла ОСОБА_4 показала, що не уповноважувала ОСОБА_7 на відчуження земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:5101 площею 0,1049 га, яка розташована в м. Чабани, Фастівського району (на момент вчинення злочину - Києво-Святошинського району) Київської області, не мала наміру продавати земельну ділянку.

Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із цивільним позовом до ОСОБА_8 про визнання довіреності від 19.05.2017 та договору купівлі-продажу від 05.09.2017 недійсними, витребування із чужого незаконного володіння вказаної земельної ділянки. У ході розгляду вказаної цивільної справи (№369/13515/17) ухвалою суду від 06.12.2017 для забезпечення позову накладено арешт на вказану земельну ділянку.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про обтяження вказаного нерухомого майна внесені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_10 07.12.2017, проте, відповідно до відомостей з реєстру підставою для накладення арешту стала ухвала Києво-Святошинського районного суду від 06.12.2017 у справі №369/13516/17 про накладення арешту на іншу земельну ділянку за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_11 .

У зв`язку із чим, наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2021 №2616/5 за скаргою ОСОБА_8 рішення приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 07.12.2017 про проведення державної реєстрації обтяження на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:5101 скасовано, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав Мінюстом внесені відомості про припинення обтяження.

При цьому, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.04.2019 цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 задоволено, проте, відповідно до відомостей ДРРП відомості про виконання рішення суду не внесені.

У подальшому 18.02.2022 ОСОБА_8 укладено договір про купівлю-продаж земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:5101 із ОСОБА_12 , який посвідчено приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13 .

25.05.2023 потерпілою ОСОБА_4 до Києво-Святошинського районного суду Київської області подано цивільний позов до ОСОБА_12 про визнання договору купівлі-продажу від 18.02.2022 недійсним. За заявою позивача 30.05.2023 судом винесено ухвалу про забезпечення позову та накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:5101 (№369/7791/23).

Проте, 02.06.2023 ОСОБА_12 уклала договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки із ОСОБА_14 , який посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_15 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку на теперішній час зареєстровано за ОСОБА_14 .

Вже після відчуження земельної ділянки 05.06.2023 до ДРРП внесені відомості про накладення арешту на земельну ділянку на підставі ухвали від 30.05.2023 №369/7791/23.

Таким чином, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 та іншими особами відчужено земельну ділянку, яка є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, нерухоме майно земельна ділянка, яка є предметом вчинення злочину, є таким, що відповідає вимогам, визначеним ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 08.06.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:5101 площею 0,1049 га, яка розташована в м. Чабани Фастівського району Київської області, визнана речовим доказом.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що можуть бути заподіяні діями щодо перереєстрації земельної ділянки, виникла необхідність у накладенні арешту на це майно.

Завданням накладення арешту на зазначену земельну ділянку є запобігання можливості її подальшого відчуження.

Застосування зазначених обмежень надасть змогу зупинити можливе подальше відчуження нерухомого майна третім особам, які можуть бути визнані добросовісними набувачами, а також з метою збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до пункту 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України за клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Накладення арешту на майно є заходом контролю за використанням власності, це обумовлюється тим, що арешт не позбавляє особу права власності, а лише тимчасово обмежує її у користуванні та/або розпорядженні своїм майном. Саме такого висновку дійшов ЄСПЛ, зокрема, у рішенні у справі «Раймондо проти Італії».

Акцентуючи увагу на критеріях правомірного втручання у право власності, можна відмітити, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначає, що для того, щоб дійти висновку про правомірність і допустимість втручання держави у право власності, потрібно з`ясувати чи є таке втручання законним; чи переслідує таке втручання легітимну мету в суспільних інтересах; чи є таке втручання пропорційним (чи забезпечується «справедливий баланс» інтересів).

Незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вказане майно та заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін щодо права власності на неї може призвести до її відчуження (зникнення), втрати або настання інших наслідків, що унеможливить в подальшому можливість відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, яка завдана в особливо великих розмірах, та повернення майна потерпілій стороні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства.

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати клопотання про арешт майна за її відсутності, клопотання просила задовольнити.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0011864 від 14.12.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Згідно ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного прокурором клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0011864 від 14.12.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5101 площею 0,1049 га, яка розташована в м. Чабани Фастівського району, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1