1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/825/23 1-кс/335/1106/2023
25 квітня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
В ході бесіди, ОСОБА_7 , повідомив ОСОБА_8 , про те, що він перебуваючи на посаді директора шахрайським шляхом заволодівав грошовими коштами підприємства, у якому одним із засновників є його знайомий ОСОБА_9 , та повідомив, що син ОСОБА_9 , - ОСОБА_10 , у зв`язку з шахрайськими діями ОСОБА_8 , звернувся до осіб, які на його думку мають вплив у кримінальному середовищі в місті Запоріжжя та займаються вимаганням грошових коштів.
Під час бесіди з ОСОБА_8 , який почав заперечувати свою причетність до будь-яких шахрайських дій, ОСОБА_7 , використовуючи власну фізичну перевагу, з метою демонстрації своєї сили та намірів наніс декілька ударів рукою в обличчя потерпілого, чим згідно висновку спеціаліста №1414/с від 10.09.2022, завдав синець у правій підочній ділянці, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Далі, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, в умовах воєнного стану, висунув незаконну, протиправну вимогу до ОСОБА_8 , про передачу на його користь грошових коштів у сумі 20 000 доларів США для вирішення неіснуючої проблеми потерпілого з ОСОБА_10 , та особами до яких він начебто звернувся.
Вказану безпідставну вимогу ОСОБА_7 , супроводжував усними погрозами завдання йому тяжких тілесних ушкоджень, які ОСОБА_8 , сприймав як реальні.
У зв`язку з відсутністю грошових коштів у потерпілого, ОСОБА_7 , так їх і не отримавши вийшов з приміщення офісу, при цьому попередивши ОСОБА_8 , про те що борг за ним залишається і до вказаної розмови вони повернуться, коли у останнього з`явиться можливість його повернути.
20.04.2023 по вказаному кримінальному провадженню повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім цього на причетність до вказаного кримінального провадження перевіряється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з числа спілкування підозрюваного.
20.04.2023 проведено санкціонований обшук за адресою:
АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 в ході якого було виявлено та вилучено: предмет, схожий на мисливську гвинтівку «ІЖ НОМЕР_1 та 20 набоїв до нього»; дозвіл на зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ; мобільний телефон Iphone imei НОМЕР_3 .
Посилаючись на те, що вилучені речі та документи визнані слідчим речовими доказами в кримінальному провадженні та те, що незастосування арешту може призвести до їх зникнення, втрати або пошкодження, слідчий просить накласти арешт на вище перелічене майно.
В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання та просила його задовольнити. Необхідність арешту предметів, схожих на мисливську гвинтівку та дозволу на носіння та зберігання зброї пояснила наміром призначити експертизи.
Представник власника майна ОСОБА_9 заперечувала проти з задоволення клопотання в частині накладення арешту на предмет, схожий на мисливську рушницю, та дозвіл на зберігання та носіння зброї, посилаючись на те, що зазначені речі не вилучені щ обігу, а ОСОБА_9 володіє ними на законних підставах, що підтверджується вилученим дозволом, на який слідчий просить накласти арешт. На переконання захисника, слідчим не доведено відповідність зазначених речей критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. В задоволенні клопотання слідчого в частині арешту мобільного телефону представник ОСОБА_9 не заперечувала, вважаючи, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_9 як його власника.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, наданні слідчим в судовому засіданні, слідчий суддя доходить наступних висновків.
20.04.2023 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_9 слідчим виявлено та вилучено речі та документи, зазначені в клопотанні.
21.04.2023 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вищезазначеного майна.
Ухвалою слідчого судді від 21.04.2023 клопотання повернуто прокурору, який здійснює повноваження прокурора в кримінальному провадженні, з встановленням строку для усунення недоліків клопотання до 12 год. 00 хв. 24.04.2023.
24.04.2023 слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з новим клопотанням, що є предметом даного розгляду.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження містять достатні дані для висновку, що вилучений слідчим під час проведення обшуку мобільний телефон може містити відомості, які можливо використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стороною обвинувачення також доведено існування ризиків того, що незастосування арешту зазначеної речі шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження нею може призвести до її приховування, знищення, та відчуження.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна. Накладення арешту на вищезазначене майно відповідає потребам досудового розслідування та сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
Разом з тим, слідчим не доведено, що вилучені в ході обшуку предмет, схожий на мисливську гвинтівку з набоями, дозвіл на зберігання та носіння зброї, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.7 ст. 236 КПК при обшуку предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Такі предмети не вважаються тимчасово вилученим майном і постановлення слідчим суддею окремої ухвали про накладення арешту на них не потребують.
В матеріалах кримінального провадження відсутні данні, щодо наявності у осіб, за місцем проживання яких слідчим проведено обшук, дозволів на зберігання та носіння вилучених гвинтівки та набоїв. Відтак в залежності від наявності таких дозволів слідчий або прокурор мають самостійно прийняти рішення про подальшу долю цих речей у відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК, у разі якщо дійдуть висновку про незаконність такого володіння.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 20.04.2023 під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , а саме на:
-мобільний телефон IPhone imei НОМЕР_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
В іншій частинні клопотання слідчого залишити без задоволення.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Копію ухвали, після його оголошення, негайно вручити слідчому, прокуророві, особі, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт. Роз`яснити зазначеним особам, що часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна, в накладені арешту на яке слідчим суддею відмовлено.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 28.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1