УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4840/23

Номер провадження 1-кс/495/1001/2023

12 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

11.05.2023 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що що 23 квітня 2023 року невстановлена особа перебуваючи в залі церкви, що розташована за адресою: вулиця Маяковського 15з в місті Білгород-Дністровський, Одеської області, шляхом вільного доступу з кишені кофти ОСОБА_4 таємно викрала мобільний телефон Xiaomi Redmi 7A.

В ході проведення досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що 23 квітня 2023 року приблизно о 11 годині 20 хвилин невстановлена особа перебуваючи в приміщення зали церкви, котра розташована по вулиці Маяковського 15 з в місті Білгород-Дністровський шляхом вільного доступу з передньої правої кишені жилетки-кофти таємно викрала мобільний телефон Xiaomi Redmi 7A чорного кольору, s/n НОМЕР_1 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім картою з номером НОМЕР_4 в силіконовому чохлі.

В ході проведення досудового розслідування гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходячись в приміщенні службового кабінету №206 слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Тимирязєва 21 добровільно видала мобільний телефон Xiaomi Redmi 7A чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який було упаковано до сейф-пакет PSP1244611 та пояснила, що вказаний мобільний телефон вона вкрала знаходячись в приміщенні церкви по вул. Маяковсього в місті Білгород-Дністровський, Одеської області.

Постановою слідчого від 10.05.2023 вище вказаний мобільний телефон, вилучений в ході огляду, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є предметом протиправних дій, який зберіг на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

За твердженням слідчого, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилученого, для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, надали до суду письмову заяву з проханням розглядати дане клопотання за їх відсутності та на підставі доданих копій матеріалів до клопотання, а також зазначили, що клопотання підтримують, просять його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, такі обставини судом не встановлено та досудовими органами не доведено.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є некрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції».

Аналізуючи вищенаведене та з урахуванням того, що арешт вказаного у клопотанні майна, може призвести до необґрунтованого порушення конституційних прав його власника (користувача), що є неприпустимим, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заборони відчуження вказаного в клопотанні майна, з метою збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні №0000451 до проведення усіх необхідних експертиз.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт у виді заборони відчуження на мобільний телефон Xiaomi Redmi 7A чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 до проведення усіх необхідних слідчий дій (експертиз).

Після проведення усіх необхідних слідчий дій (експертиз) вирішити питання про повернення мобільного телефону Xiaomi Redmi 7A чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який вилучено 10.05.2023 року в ході проведення огляду потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1