18.08.2023 Провадження по справі № 1-кп/940/110/23
Справа № 940/817/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0001964 від 24.04.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 без офіційного місця реєстрації, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов?язаного, раніше судимого: вироком Тетіївського районного суду Київської області від 08.06.2011 року за ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, 02.04.2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва вирок змінено та пом`якшено покарання до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 30.01.2018 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області звільнений умовно-достроково на 2 місяці позбавлення волі; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2023 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, перебуває під вартою з 17.07.2023 року,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Так, судом встановлено, що Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, Указом Президента України №133/2022 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №255/2022 від 18.04.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України № 3573/2022 від 12 серпня 2022 року, строк дії воєнного стану продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 строк дії воєнного стану продовжено з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

У відповідності до Указу Президента України № 2915-1Х від 14.02.2023 року строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Так, 23.04.2023 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння своєї матері ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та в якому він періодично проживає, на території якого встановлено камера відеоспостереження, де в умовах воєнного стану, маючи намір на вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю матері ОСОБА_7 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив замок на вхідних дверях господарчої будівлі, до якої проник та звідки незаконно здійснив крадіжку ручного електричного фрезера по дереву «Зеніт», модель ЗФР-8/1600, вартістю 1192 гривні 33 копійки та перфоратора »Зеніт» марки ЗПП-1250 DFR, вартістю 1300 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 2492 гривні 33 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.

18.08.2023 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 досягнуто угоди про визнання винуватості, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов?язується: беззастережно визнати винуватість в судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі підозри та в подальшому складеного обвинувального акту у кримінальному провадженні, що також передбачає: будь-яким іншим чином сприяти у встановленні істини у вказаному кримінальному провадженні; викрити свої злочинні дії у вчиненні інших злочинів у разі їх фактичного вчинення; сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України; сторони приходять до згоди про те, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є визнання винуватості у вчиненні злочину; обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а тому враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2023 року за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, за місцем проживання характеризується негативно сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, остаточну міру покарання ОСОБА_4 визначити відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, зокрема до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 року у виді 2 місяців обмеження волі, що згідно із ч.1 ст. 72 КК України відповідає 1 місяцю позбавлення волі та призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які, в присутності захисника, роз?яснені обвинуваченому

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в ній покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості. ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України беззастережно визнав, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред?явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_8 надав беззаперечну письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст.ст. 469,472 КПК України, а тому вона може бути затверджена судом, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч.2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може ініціюватися у будь-який момент після повідомленні особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб та потерпілий надав письмову заяву прокурору на укладення угоди, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Суд погоджується із наведеними в угоді про визнання винуватості обставинами, які пом?якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом?якшують покарання - визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказана угода про визнання винуватості між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого в ній покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави .

Керуючись ст.ст.314,373,374,395,475 КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.08.2023 року в кримінальному провадженні № 0001964 від 24.04.2023 року укладену між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2023 року у виді 2 ( двох) місяців обмеження волі, що згідно із ч.1 ст. 72 КК України відповідає 1 (одному) місяцю позбавлення волі та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту взяття його під варту з 17.07.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню: вертикальну фрезерну машину Зеніт», модель ЗФР-8/1600, передану під розписку на зберігання ОСОБА_8 повернути у його розпорядження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя : ОСОБА_1