Провадження № 1-кс/947/8610/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000326 від 27.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000326 від 27.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, 15.06.2023 року органом досудового розслідування були затримані виконавці, а саме перевізники, які на власному транспорті, діючи за встановленою заздалегідь схемою, перевозили осіб призивного віку до визначеного пункту, де з метою конспірації, пересаджували зазначених осіб до іншого транспортного засобу, який під керуванням іншого водія прямував до лінії державного кордону.

Так, 15.06.2023 в порядку ст. 208 КПК України на 47 кілометрі автодороги Одеса-Рені, контрольний пункт Маяки затримано: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено: вісім купюр номіналом по 500 гривень та три купюри номіналом по 100 доларів США.

16.06.2023 року постановою слідчого вищевказане майно визнано речовими доказами в рамках означенного кримінального провадження.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що на теперішній час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження щодо вчинення злочину, санкцією якого може бути призначене покарання у виді конфіскації майна та приймаючи до уваги те, що є достатні підстави вважати, що не накладення арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте від останньої до суду надійшла заява про розгляд даного клопотання без її участі.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах клопотання телефонограмою.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від учасників кримінального провадження заяв про розгляд даного клопотання за їх відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

06.07.2023 року, усунувши недоліки клопотання, викладені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із даним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 27.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна.

При цьому, в ході затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, було проведено особистий обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено грошові кошти, у зв`язку із чим, на думку слідчого судді, вказане майно могло бути отримано внаслідок вчинення кримінально-протиправної діяльності останнім.

У зв`язку із чим, слідчий суддя вважає, що відносно вказаних грошових коштів, які були вилучені у підозрюваного ОСОБА_5 , наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Крім того, слідчий суддя враховує та вважає вмотивованими доводи сторони обвинувачення з приводу того, що вилучені грошові кошти могли бути отримані ОСОБА_5 саме злочинним шляхом, тобто за незаконну організацію переправлення осіб поза межами пункту пропуску.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, беручи до уваги розумність та співрозмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання в частині накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000326 від 27.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 15.06.2023 року у ході проведення особистого обшук,у під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- вісім купюр номіналом по 500 гривень,

- три купюри номіналом по 100 доларів США.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1