ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/554/23 Номер провадження 11-кп/814/1940/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст. 358 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000037 за апеляційною скаргою в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заргава Кубінського району Азербайджан, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень;

- ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_8 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія необхідно скласти теоретичний і практичний іспити, пройти медичний огляд, визначений йому постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.01.2023 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цією ж постановою ОСОБА_8 позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік, вирішив використати попередньо підроблене посвідчення водія, яке в 1995 році він придбав у невстановленої особи, з метою подальшого його використання.

Для досягнення своєї мети, отримання підробленого посвідчення водія у спосіб, що не відповідає порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, ОСОБА_8 у 1995 році в місті Ірпінь Київської області зустрівся із невстановленою особою, яка запропонувала придбати підроблене посвідчення водія за ціною 50 доларів США. При цьому, достовірно знаючи про порядок отримання посвідчення водія встановлений чинним законодавством, діючи всупереч цього порядку, ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ввійшов у змову з невстановленою особою, та замовив за обумовлену ціну виготовлення підробленого посвідчення водія категорії «А», «В», «С» з метою подальшого його використання. При цьому, невстановлена особа повідомила ОСОБА_8 про необхідність передачі фотокартки для її розміщення на бланку посвідчення на право керування транспортними засобами, а також анкетні дані. ОСОБА_8 виступивши пособником злочинних дій невстановленої особи, достовірно знаючи, що його фотокартка та вказані персональні дані будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа посвідчення водія, передав при зустрічі невстановленій досудовим розслідуванням особі свою фотокартку та персональні дані, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа.

У подальшому невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, виготовила посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 від 10.11.1995, категорії «А», «В», «С» на ім`я ОСОБА_8 .

Перебуваючи у 1995 році в м. Ірпінь Київської області, ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю зустрівся із невстановленою особою, яка передала йому підроблене посвідчення водія, а ОСОБА_8 передав невстановленій особі кошти за виготовлене посвідчення водія в сумі 50 доларів США.

Після отримання підробленого посвідчення водія, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що надане посвідчення водія підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно використовував завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії та номер КХА від 10.11.1995 категорії «А», «В», «С» на своє ім`я для керування автотранспортним засобом марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Так, 09.02.2023 приблизно о 07 години 00 хвилин ОСОБА_8 , рухаючись за кермом автомобіля марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Гоголя в м. Миргород Полтавської області, навпроти будинку № 146, був зупинений за порушення правил дорожнього руху інспекторами сектору реагування патрульної поліції Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 на законну вимогу інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області пред`явив останньому посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , яке, хоча й відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, але видавалося на іншу особу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Виключити з вироку посилання на ч.1 ст. 70 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що відповідно до ст. 12 КК України ч.1 ст. 358 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив проступок у 1995 році, з часу його вчинення пройшло понад 28 років, а тому закінчилися строки притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, проте під час телефонної розмови просив розглядати справи без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Встановлені судом фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України учасниками судового провадження не оспорюються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 обвинувачений у пособництві підроблення офіційного документа (посвідчення водія) та використанні завідомо підробленого документа.

При цьому судом встановлено, що пособництво підроблення офіційного документа (посвідчення водія) ОСОБА_8 вчинено в 1995 році.

За правилами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, яка відповідно до положень ст.12 КК України є проступком, за яке передбачено покарання штраф до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

За правилами п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, як на момент розгляду судом першої інстанції даного провадження, так і на момент перегляду апеляційним судом вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 , строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України закінчилися, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з цим, параграф 2 КПК України передбачає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути лише за її згодою.

За змістом вимог ч. 8 ст. 284 КПК України, якщо особа заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема на підставі ст. 49 КК України, то закриття кримінального провадження не допускається. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особу також може бути звільнено від покарання за вироком суду з підстав, передбачених ст.49 цього кодексу.

Звільнення від покарання з наведеної підстави застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст.49 КК України. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у скоєнні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч.5 ст.74 вказаного кодексу.

З огляду на вказане, оскільки обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про розгляд провадження в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явився та не надавав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, що є обов`язковою умовою для такого звільнення, колегія суддів дійшла висновку за необхідне, звільнити обвинуваченого від покарання.

З огляду на вказане, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні.

Керуючись ст.ст.284, 285, 288, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

Звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 258 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на підставі ст. 49, ч.5 ст. 75 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Виключити з вироку посилання на призначення покарання на підставі положень ч.1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст. 358 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4