Справа №576/1992/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/157/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транспортним засобом
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 576/1992/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 , оскільки показання потерпілого та свідків є сумнівними, непослідовними та суперечливими, протоколи пред`явлення особи для впізнання є недопустимими доказами, суд послався на докази, які не досліджувалися, а також не врахував обставини, які підтверджують невинуватість ОСОБА_9 .

Вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК, і йому призначене покарання у виді обмеження волі строком 4 роки. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 5000 грн відшкодування моральної шкоди, а також на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1797,95 грн

Згідно вироку, 15.05.2020 приблизно з 00 год. 14 хв. до 02 год. 40 хв. ОСОБА_9 , знаходячись між буд. АДРЕСА_2 , незаконно заволодів належним ОСОБА_11 автомобілем марки ВАЗ 21104 д. н. з. НОМЕР_1 вартістю 76030 грн.

Апеляційний розгляд справи згідно положень ст. 111, 405 КПК призначався на 05.08.2022, 04.11.2022 та 03.04.2023, але жодне з цих судових засідань не відбулося через неявку обвинуваченого, а від його захисника надходили клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи з різних причин.

18.08.2023 до апеляційного суду ОСОБА_9 також не з`явився, при цьому від його захисника надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи через те, що йому невідоме місце знаходження обвинуваченого.

Відповідно ч. 1, 4 ст. 405 КПК, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою; неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття; якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_9 та його захисника, оскільки це не суперечить положенням ст. 405 КПК. Обвинуваченому було надано більш ніж достатньо можливостей реалізувати своє право на доступ до суду, брати участь в апеляційному розгляді, так як судові засідання призначалися достатню кількість разів протягом тривалого періоду часу, але в жодне з них ОСОБА_9 так і не з`явився, рухом справи не цікавився, доказів поважності причин неявки в судові засіданні не надав, своєї правової позиції в будь-який доступний спосіб не висловив, скористатися можливістю проведення судового засідання в режимі відеоконференції бажання не виявив (у разі неможливості прибути безпосередньо до апеляційного суду), а відтак такі дії неодмінно перешкоджають справедливому розгляду справи протягом розумного строку та спрямовані на свідоме затягування судового процесу, що є проявом зловживання процесуальним правом. Також ОСОБА_9 не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права через захисника.

Клопотання захисника про відкладення апеляційного розгляду не спростовує вказаних висновків, так як неявка ОСОБА_9 за неведених вище обставин не є перешкодою для розгляду справи згідно ст. 405 КПК, враховуючи те, що участь останнього не є обов`язковою (ч. 4 ст. 401 КПК), а необґрунтоване зволікання з боку суду у розгляді справи є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета завдань кримінального провадження (правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням - ст. 2 КПК) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним і необгрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 поза розумним сумнівом.

Так, розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом

Потерпілий ОСОБА_11 надав показання, згідно яких у нього у власності знаходиться автомобіль марки ВАЗ 21104 сірого кольору. 15.05.2020 близько 12 год. ночі він припаркував автомобіль біля приміщення центру зайнятості між буд. по АДРЕСА_3 та пішов разом з ОСОБА_12 додому. Приблизно через три години вони вийшли з дому та виявили відсутність автомобіля. Автомобіль був замкнутий на ключ. Автомобіль має легке тонування скла, але водія та пасажирів видно, навіть вночі. Автомобіль сірого кольору з білими дисками.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила показання потерпілого ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 15.05.2020 близько 12 год. ночі помітив, як на парковці біля автомобіля ВАЗ 21104 сірого кольору з білими дисками ходить двоє чоловіків з ліхтариками, одного з яких він впізнав - ОСОБА_9 . Він побачив, як ОСОБА_9 відкрив двері та сів на водійське сидіння, а інший чоловік на заднє пасажирське сидіння.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що знає обвинуваченого. 15.05.2020 він повертався на автомобілі з м. Суми, де біля 03 год. ночі на виїзді з м. Глухова помітив на узбіччі його смуги руху два автомобілі начебто темного кольору марки ВАЗ 2110 з білими колесами та ВАЗ 2114, на яких була включена аварійна сигналізація. За кермом т/з ВАЗ 2110 був саме обвинувачений, а біля автомобіля стояв ще один чоловік. Знизивши швидкість руху та проїхавши дані автомобілі він зупинився, але вказані особи вже поїхали в сторону м. Суми.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 15.05.2020 біля 07 год. ранку в с. Будище вона бачила обвинуваченого, який приїхав на автомобілі ВАЗ з білими колесами, автомобіль був увесь у багнюці. При пред`явленні фотознімків вказала на автомобіль потерпілого, на якому приїжджав обвинувачений в с. Будище.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що знає обвинуваченого. У травні місяці 2020 р. зранку до нього прийшов дід обвинуваченого та попросив витягнути загрузле авто за с. Будище. Приїхавши на місце він помітив, що в багнюці загруз автомобіль ВАЗ 2110 сірого кольору.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 15.05.2020 зранку до нього додому прийшов ОСОБА_9 та попросив сказати поліції, що начебто він з ним на автомобілі останнього вдвох їздили в с. Баничі напередодні.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що знає обвинуваченого. 15.05.2020 він виявив покинутий автомобіль в полі марки ВАЗ та одразу ж повідомили про це поліцію.

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу вироку й інші докази:

- протокол огляду місця події від 15.05.2020, згідно якого оглянуто ділянку місцевості біля приміщення центру зайнятості в м. Глухові, де стояв припаркований автомобіль потерпілого;

- протокол огляду місця події від 15.05.2020, згідно якого оглянуто ділянку місцевості біля с. Баничі, де виявлено автомобіль марки ВАЗ 21104 сірого кольору д. н. з. НОМЕР_2 ;

- висновок експерта від 29.05.2020 № 19/119/11/2-120е, згідно якого ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ 21104» д. н. з. НОМЕР_2 станом на 15.05.2020 може складати 76030 грн;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2020, у ході якого свідок ОСОБА_19 за фотознімками впізнала ОСОБА_9 як особу, яка керувала автомобілем ВАЗ сірого кольору;

- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 18.05.2020, у ході якого свідок ОСОБА_19 за фотознімками впізнала автомобіль потерпілого марки ВАЗ, яким керував обвинувачений ОСОБА_9 ;

- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 18.05.2020, у ході якого свідок ОСОБА_16 за фотознімкам впізнав автомобіль потерпілого марки ВАЗ сірого кольору, який просив витягнути з багнюки обвинувачений ОСОБА_9 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2020, у ході якого свідок ОСОБА_13 за фотознімками впізнав ОСОБА_9 як особу, яка сідала за кермо автомобіля ВАЗ 21104 вночі 15.05.2020 на місці викрадення автомобіля;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2020, у ході якого свідок ОСОБА_20 за фотознімками впізнав ОСОБА_9 , який 15.05.2020 вночі стояв біля автомобіля ВАЗ сірого кольору на узбіччі автодороги Суми-Путивль-Глухів, а в подальшому сів за кермо вказаного автомобіля;

- протокол огляду компакт диску з фотознімками з камери відеоспостереження, розміщеної в с. Перемога Глухівського району, згідно якого автомобіль марки ВАЗ 2110, що належить ОСОБА_11 15.05.2020 о 02:44 рухається в напрямку м. Суми по автодорозі Перемога-Путивль-Суми, а також о 02:46 рухається автомобіль марки ВАЗ 2114, яким користується ОСОБА_9 в напрямку м. Суми та повертається до м. Глухова о 07:49;

- ухвала слідчого судді від 26.05.2020 про надання дозволу на телефонні з`єднання номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , яким користується обвинувачений з протоколом тимчасового доступу від 22.06.2020, у ході якого вилучена вказана в ухвалі інформація на DVD-R диску;

- довідка про аналіз телефонних з`єднань номеру мобільного телефону обвинуваченого, згідно якої встановлено, що в період вчинення кримінального правопорушення відбувались з`єднання з номером мобільного телефону обвинуваченого по базовим станціям розміщеним в районі вчинення кримінального правопорушення, а також на виїзді з м. Глухова, а в подальшому в районі с. Кочерги та с. Перемога, поблизу яких був виявлений автомобіль потерпілого.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є сумнівними, непослідовними та суперечливими не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки показання вказаних учасників судового провадження об`єктивно доповнюють та підтверджують одне одного, узгоджуються між собою та з іншими доказами, є суб`єктивним поглядом кожної конкретної фізичної особи на певні події зі сторони, але одночасно ці пояснення є послідовними щодо фактичних обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції обгрунтовано залишені без задоволення доводи сторони захисту про те, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.06.2020 за участю свідка ОСОБА_13 проведений з порушенням КПК, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий попередньо з`ясував у свідка, чи може він впізнати особу, про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. ОСОБА_13 повідомив, що за зовнішніми ознаками він може впізнати особу, яка 15.05.2020 сідала за кермо т/з ВАЗ 21104 сірого кольору. Пред`явлений свідку фотознімок обвинуваченого та інші три фотознімки не мали таких різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, які б суттєво впливали на сприйняття зображення. При цьому матеріали кримінального провадження не містять даних, що працівники поліції безпосередньо перед проведенням слідчої дії показували свідку фотознімок обвинуваченого. Слідча дія проведена за участю двох понятих. Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії. Зауваження та доповнення були відсутні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. 228 КПК, а зміст протоколу відповідає вимогам ст. 104-106 КПК. При цьому, як зазначено вище, допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 прямо вказав на обвинуваченого як на особу, яка 15.05.2020 близько 12 год. ночі сіла за кермо автомобіля ВАЗ 21104 сірого кольору. Будь-яких підстав вважати такі показання обвинуваченого недостовірними, хибними чи помилковими не встановлено, як і не установлено підстав свідку обмовляти обвинуваченого.

За тих же самих підстав є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.08.2020 за участю свідка ОСОБА_14 .

Не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції послався у вироку на докази, які не досліджувалися в судовому засіданні, а саме, на показання свідка « ОСОБА_15 » та на протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19.08.2020 за участю свідка « ОСОБА_19 », оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в дійсності була допитана свідок ОСОБА_19 , і за її ж участю була проведена вказана слідча дія, тобто суд лише допустив технічні описки в мотивувальній частині вироку, що може бути виправлене в порядку ст. 379 КПК і не є підставою для скасування чи зміни судового рішення відповідно вимог кримінального процесуального закону.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.05.2020 за участю свідка ОСОБА_16 , оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. 331 КПК, а зміст протоколу відповідає вимогам ст. 104-106 КПК. Пред`явлені свідку фотознімки автомобілів не мали таких різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, які б суттєво впливали на сприйняття зображення. При цьому один фотознімок містив зображення автомобіля, який схожий на той, що перебуває в користуванні ОСОБА_9 , але свідок все одно вказав саме на той автомобіль, який був викрадений у потерпілого. Відсутність підпису слідчого в протоколі вказаної слідчої дії не є істотним порушенням, оскільки не встановлено підстав вважати, що це порушення КПК якимось чином вплинуло на ті чи інші конвенційні або конституційні права обвинуваченого, а також, що цей процедурний недолік «зруйнував» або звузив ці права або ж обмежив особу в можливостях їх ефективного використання.

Вказані в апеляційній скарзі обставини щодо місць виявлення викраденого автомобіля та знаходження обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення, які мають спростовувати факт причетності ОСОБА_21 до викрадення автомобіля, по своїй суті є суб`єктивними міркуваннями та припущеннями, які нічим не підтверджені та жодним чином не вказують на наявність хоча б найменшого обгрунтованого розумного сумніву щодо доведеності вини останнього у пред`явленому обвинуваченні, а тому не є такими, що повинні тлумачитися на його користь.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021 відносно ОСОБА_22 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4