Справа215/7161/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

Учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника, адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2020 р. за №0001053 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпро, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-11.06.2001 Синельниковським міським судом Дніпропетровської області за ст.17, 140 ч.2, 140 ч.2, 17, 81 ч.3, 44, 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Перегляд вироку 14.12.2001 за рішенням Дніпропетровського апеляційного суду з застосуванням ст.46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

-08.08.2002 Синельниковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком суду від 11.06.2001;

-20.12.2002 Синельниковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком суду від 08.08.2002 і до відбуття 5 років позбавлення волі;

-25.12.2007 Синельниковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 187 ч.3, 185 ч.3, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком суду від 20.12.2002 і до відбуття 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 19.11.2013 за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2013 на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 3 дні;

- 06.05.2016 Індустріальним районним судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком суду від 25.12.2007 і до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.09.2017 по відбуттю строку покарання

Затриманого 29.10.2020 р., перебуває під вартою в ДУ «Криворізька УВП (№3)»

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, в тому числі і за ст.187 ч.3 КК України, маючи не зняту і не погашену в встановлений законом строк судимість, вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 28.10.2020 приблизно о 17.25 годині ОСОБА_5 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, знаходячись біля ставку, розташованого поблизу СТ «Схід» по вул. С.Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, діючи умисно, з корисливих мотивів, побачив раніше йому знайому потерпілу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла йому на зустріч.

В цей же день, 28.10.2020 приблизно о 17.30 годині ОСОБА_5 діючи з метою реалізації злочинного умислу направленого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, порівнявшись з потерпілою ОСОБА_4 , з метою подолання можливого опору з боку потерпілої, взяв з землі фрагмент шматка бетону та швидко попрямував за потерпілою, яка в той момент вже пройшла повз нього.

Наздогнавши потерпілу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 наніс їй один удар фрагментом шматку бетону в область потилиці, після чого потерпіла ОСОБА_4 обернулась обличчям до ОСОБА_5 , який з метою остаточного припинення можливого опору з боку потерпілої, наніс останній ще три удари фрагментом шматка бетону в голову, від чого потерпіла впала на землю та втратила свідомість.

Після чого ОСОБА_5 , усвідомлюючи що воля потерпілої ОСОБА_4 до спротиву в результаті нанесення їй ударів фрагментом шматка бетону в область потилиці та голови подавлена, вихопив у потерпілої ОСОБА_4 поліетиленовий пакет з майном, а саме: металевими ключами, пластиковою карткою банку «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_4 , гаманцем зі шкірозамінника, в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_4 та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В результаті дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2002 від 17.12.2020 було спричинено тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми: переламу правої тім`яної, скроневої кісток з розповсюдженням на праву піраміду, забою головного мозку 1ст., субарахноідального крововиливу, епідуральної гематоми малого об`єму в правій скроневій області, забійних ран та синців голови та обличчя, які за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також уламкового переламу основної фаланги 1 пальця лівої кисті з задовільним стоянням уламків, уламкових переламів горбатості нігтьових фаланг 3, 4 пальців з задовільним стоянням уламків 3 пальця та зміщенням уламків нігтьової фаланги 4 пальця, які за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби., а також завдано матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій.

1.В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе фактично не визнав, вказує, що розбійний напад на потерпілу ОСОБА_4 не скоював. Дійсно він знав потерпілу ОСОБА_4 як члена дачного кооперативу, де працював охоронцем, раніше на прохання потерпілої виконував роботи на дачній ділянці ОСОБА_4

28.10.2020 р. він був вихідний, та о 15.15 год. на велосипеді приїхав різати очерет неподалік дачного кооперативу. Позаду себе почув голос ОСОБА_4 , яка стала ображати його, обзивати його цивільну дружину цензурними образливими висловами, не стримавшись від нанесених образ, поруч він схопив камінь, та кинув камінь в сторону потерпілої, після чого відразу на велосипеді уїхав з місця пригоди. Він навіть не бачив, чи влучив каменем в потерпілу, тим більше не забирав у ОСОБА_4 будь які речі.

Фактично вважає, що докази були інсценовані працівниками поліції, він давав пояснення на досудовому розслідуванні що вчинив розбій під фізичним та психологічним впливом, але звертатися до органів ДБР він не бажав і не бажає.

Протокол огляду предметів від 29.10.2020 р. в обідній час, в ході якого він добровільно видав речі потерпілої ОСОБА_4 не відповідає змісту вказаної процесуальної дії, оскільки він не міг видати речі потерпілої, близько 10.00 год. вже був затриманий працівниками поліції. Після затримання пояснив де можуть знаходитися речі потерпілої, працівники поліції вилучили їх без понятих і протоколу, та оформили як «добровільну видачу». Крім того пояснення потерпілої, свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 мають істотні суперечності, та не можуть бути покладені в обґрунтування вироку. Добровільно видана ним куртка 29.10.2020 р. не оглядалася на предмет наявності на ній слідів крові, але кров була виявлена в результаті біологічного дослідження.

2. Докази, на які посилається сторона обвинувачення.

Протокол огляду місця події від 28.10.2020 р. а.с.73-86 т.1 яким оглянута ділянка місцевості поблизу СТ «Схід» по вул. С.Колачевського в м.Кривий Ріг, вилучено речові докази.

Пояснення потерпілої ОСОБА_4 .

Протоколи огляду предметів, виданих ОСОБА_5 від 29.10.2020 р. а.с.105-116 т.1.

Пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 а.с.139-140 т.1.

Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_4 а.с.178-179 т.1.

Висновок судово-біологічної експертизи а.с.149-160 т.1.

Висновок судово-медичної експертизи а.с.170-173 т.1.

Також сторона обвинувачення посилається на вилучені речові докази фрагмент бетону, нашарування речовини бурого кольору, куртку обвинуваченого, металеві ключі, банківську, дисконтні картки, жіночу «косметичку» з речами, квитанцію на ім`я ОСОБА_4 .

3. Докази, на які посилається сторона захисту.

Сторона захисту посилається на незаконність добровільної видачі ОСОБА_5 речей потерпілої. Крім того вказує, що потерпіла ОСОБА_4 первісно не пояснювала про заволодіння її речами. Аналогічно про заволодіння майном потерпілої не пояснювала свідок ОСОБА_9 , а свідок ОСОБА_11 дає вигадані пояснення, що бачив «побиту» потерпілу і обвинуваченого який «втікав на велосипеді», оскільки близько 17.00 год. 28.10.2020 р. коли це відбувалося за версією обвинувачення і свідка, вже наступає темний час доби, та свідок не міг цього бачити.

Свідок ОСОБА_14 яка проживає з ОСОБА_5 в цивільному шлюбі, підтвердила наявність конфлікту між обвинуваченим і потерпілою.

4.Висновки суду.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ч.ч.1-2,4 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом… а також на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.1 п.3, ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що…в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Незважаючи не невизнання своєї вини ОСОБА_5 , суд вважає винуватість обвинуваченого за ст.187 ч.4 КК України доведеною поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_5 підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_4 за якими з обвинуваченим, який працював охоронцем в садовому товаристві, вона була знайома. ОСОБА_5 у вільний час «бетонував» доріжки на її дачній ділянці, потім перестав з`являтися, роботу не закінчив, на телефонні дзвінки не відповідав і в грудні 2019 р. вона змінила замок на вході. ОСОБА_5 обурився, зателефонував їй, пред`являв претензії. 28.10.2020 р. вона працювала на своїй дачній ділянці, близько 17.00 год. закінчила роботу, та на території товариства пройшла повз ОСОБА_5 , якого зустріла біла смітника. Вона попрямувала стежкою, куди ходила зазвичай на зупинку громадського транспорту, там її обігнав ОСОБА_5 на велосипеді і коли вона пройшла далі, то побачила обвинуваченого, який зупинився і різав очерет. Вона пройшла повз ОСОБА_5 і різко відчула сильний удар твердим предметом ззаду в потилицю, вона обернулася і побачила, що ззаду на неї напав ОСОБА_5 , який каменем став наносити їй множинні удари в голову, вона закривалася руками, але втратила свідомість. Прийшла вона до тями, коли на вулиці було ще світло (почало сіріти), в кишені куртки в неї був мобільний телефон і вона зателефонувала своїй подрузі ОСОБА_9 які приїхали і відвезли її до лікарні. Вважає, що ОСОБА_5 навмисно слідкував за нею, вибрав безлюдне місце де напав на неї, та не очікував що вона не втратить свідомість після першого удару каменем і побачить його. В результаті розбійного нападу обвинувачений забрав у неї пакет в якому були ключі, косметичка з речами, та грошима.

Протоколом огляду місця події від 28.10.2020 р. а.с.73-86 т.1 яким оглянута ділянка місцевості в балці поблизу СТ «Схід» по вул. С.Колачевського в м.Кривий Ріг, в ході якого вилучено фрагмент бетону з нашаруванням речовини бурого кольору, сонцезахисні окуляри, вилучені сліди речовини бурого кольору на поверхнях очерету, виявлені сліди речовини бурого кольору на стежці.

Поясненнями свідка ОСОБА_9 за якими 28.10.2020 р. після 17.00 год. коли вона їхала з роботи, їй зателефонувала подруга ОСОБА_4 , та повідомила що: «її ледь не вбили». Вони з чоловіком швидко приїхали на жилмасив в районі товариства, та побачили ОСОБА_4 обличчя і одяг якої був у крові, поряд з нею було двоє осіб, які вже викликали «швидку». ОСОБА_4 сказала що її побив: «Женя, сторож», була дуже слабка і не могла багато говорити. Оскільки «швидка» їхала довго, а потерпіла потребувала термінової допомоги, вони самотужки відвезли ОСОБА_4 в 8-му а звідти в 2-гу міську лікарню. Вони побачили, що в потерпілої «розбита» голова, пошкоджена рука, та ОСОБА_4 розповіла що сторож напав на неї з каменем, коли вона спустилася в балку.

Поясненнями свідка ОСОБА_11 згідно яких в кінці жовтня 2020 р. близько 17.00 год. він ішов на дачі збирати горіхи, коли спустився в «балочку», то побачив ОСОБА_15 , який з велосипедом вибігав з балочки. Час був майже вечірній, сутеніло, але було видно. Пройшовши далі по балочці він виявив жінку, яка лежала з розбитою головою, стогнала. Він пішов кликати по допомогу для виклику автомобіля «швидкої». Обвинуваченого він часто бачив в садовому товаристві, тому по його одягу, силуету, майже впевнений, що це був він, але близько його не бачив і обличчя не розгледів.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 сторожа СТ «Схід» за якими 28.10.2020 р. ОСОБА_16 був вихідний, та від дачників він почув що ОСОБА_5 вдарив по голові жінку, забравши її речі, про що свідок повідомив голову товариства.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 за якими 29.10.2020 р. працівники поліції запросили його бути понятим в поліцейській станції по вул.Каштанова в м.Кривому Розі. Там знаходився вже затриманий ОСОБА_5 , працівники поліції оглядали куртку видану ОСОБА_5 , оглядали також жіночу косметичку, картки, ключі, помаду, але всі ці речі вже знаходилися в приміщенні, тому йому невідомо, чи видавав їх ОСОБА_5 , про що зазначено в протоколах які він оглянув.

Поясненнями свідка ОСОБА_13 офіцера поліції ВП №5, за якими маючи повідомлення з лікарні про розбійний напад, 29.10.2020 р. він ніс чергування, та рухаючись на автомобілі по вул.С.Колачевського помітили ОСОБА_5 , який кинув велосипед і став тікати. ОСОБА_5 затримали, доставили в поліцейську станцію де він зізнався в розбійному нападі на ОСОБА_4 , описав місце в очереті де викинув не потрібні йому сумочку потерпілої з помадою, ключами та картками. Речі потерпілої були вилучені в тому місці, де описав підозрюваний, оформлення їх вилучення було шляхом складання протоколів «добровільної видачі», хоча фізично ОСОБА_5 речі не видавав, лише повідомив місце їх знаходження.

Протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 а.с.139-140 т.1, в ході якого 30.10.2020 р. в присутності захисника та використанням відеозапису ОСОБА_5 пояснив, що потерпілу помітив ще в кооперативі, та вирішив заволодіти її майном. Напав на ОСОБА_4 ззаду, наніс каменем 3-4 удари, забрав собі 200 грн. грошей, а інші речі викинув. ОСОБА_5 показав місце нападу, за допомогою манекена продемонстрував, як і куди наносив удари каменем в голову, показав місце падіння потерпілої, і місце куди він викинув речі.

Протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_4 а.с.178-179 т.1, по якому потерпіла впізнала ОСОБА_5 зображеного на фото №3.

Протоколом огляду куртки синього кольору видану ОСОБА_5 29.10.2020 р. в поліцейській станції а.с.109-113 т.1, в лівій кишені якої вилучено квитанцію №005127 на ім`я потерпілої ОСОБА_4 про оплату за ремонт обручки, проведеної 28.08.2020 р.

Висновком судово-біологічної експертизи а.с.149-160 т.1, за якими в поясній частині та на правому рукаві куртки вилученої в ОСОБА_5 виявлені сліди крові, які співпадають з генетичними ознаками букального епітелію потерпілої ОСОБА_4 .

Висновком судово-медичної експертизи № 2002 від 17.12.2020 а.с.170-173 т.1 по якій потерпілій ОСОБА_4 , було спричинено тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми: переламу правої тім`яної, скроневої кісток, забою головного мозку 1ст., субарахноідального крововиливу, епідуральної гематоми малого об`єму в правій скроневій області, забійних ран та синців голови та обличчя, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Уламкового переламу основної фаланги 1 пальця лівої кисті, уламкових переламів горбатості нігтьових фаланг 3, 4 пальців, зміщенням уламків нігтьової фаланги 4 пальця, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, за давністю відповідають 28.10.2000 р., та виникли в короткий проміжок часу одне за одним. Визначити кількість нанесених ударів не представляється можливим, але кількість ударів продемонстрованих ОСОБА_5 при слідчому експерименті (3-4 удари), не в повному обсязі описують механізм заподіяння тілесних ушкоджень.

Вилученими речовими доказами фрагментом бетону, нашаруваннями речовини бурого кольору, курткою обвинуваченого, квитанцією на ім`я ОСОБА_4 а.с.125, 127, 144.

Обговорюючи позицію сторони захисту фактично про визнання доказів недопустимими то суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст.87 ч.1, ч.2 п.1-5, ч.3 п.1-4, ст.89 КПК України - недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Згідно ст..86 ч.1-2 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

1. Протокол огляду предметів від 29.10.2020 р. а.с.106-108 т.1, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав в приміщенні поліцейської станції речі потерпілої: ключі, банківську картку «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_4 , косметичну сумочку, помаду, зарядний пристрій до мобільного телефону, дисконтні та візитні картки, як і вказані речові докази залучені до матеріалів справи постановою а.с.127 т.1 суд визнає недопустимими доказами.

Вказаний огляд суперечать правилам ст.237 ч.1-5 КПК України яка регламентує що огляд проводиться з метою виявлення і фіксації відомостей, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, при якому вилучаються речі… які мають значення для кримінального провадження.. речі невідкладно опечатуються при огляді.

Як встановлено судом поясненнями обвинуваченого та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , що огляд вказаних речей в місці їх виявлення для належної фіксації обставин вчиненого кримінального правопорушення не проводився, речі були виявлені в місці яке описав підозрюваний, без складання протоколу огляду.

Викладене підтверджує, що орган досудового розслідування реалізовував свої повноваження у спосіб не передбачений нормами КПК України, що на підставі ст.87 ч.3 п.2, 86 ч.1-2 КПК України тягне визнання цих доказів недопустимими, та неможливість суду посилатися на вказані докази при ухваленні вироку.

2. Пояснення свідків і потерпілої, є поясненнями які потерпіла ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_9 надавали суду по обставинам пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, описували обставини, виходячи з власного бачення перебігу подій. Вказані пояснення узгоджуються між собою, не суперечать протоколам слідчих дій, та незгода з поясненнями з боку обвинуваченого не тягне за собою недопустимість цих доказів.

3.Суд не здійснював заходів по перевірці пояснень обвинуваченого про застосування до нього насильства в ході досудового розслідування, оскільки згідно ч.6 ст.206 КПК України особа «повинна заявити» про застосування до неї насильства. Обвинувачений на запитання прокурора і роз`яснення суду не бажав подавати заяву до органу ДБР, не бажав перевірки зазначених обставин відповідним компетентним органом.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обвинувачений спирається на пояснення свідка ОСОБА_14 яка підтвердила зі слів обвинуваченого про наявність конфлікту між ОСОБА_5 і потерпілою ОСОБА_4 стосовно виконуваних ОСОБА_5 робіт в 2019 році, але ці пояснення не спростовують пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, крім того свідок ОСОБА_14 , як цивільна дружина, може бути зацікавленою в вирішенні справи на користь обвинуваченого.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо заперечень вчинення розбійного нападу і умисного завдання потерпілій небезпечних для життя тілесних ушкоджень, суд розцінює як спосіб захисту. Пояснення обвинуваченого спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , вищезазначених свідків, які не мають протиріч, та відповідають проаналізованим судом доказам, зібраним в ході досудового розслідування. Спростовуються висновками судово-медичної та судово-біологічної експертиз, якими встановлена наявність крові потерпілої на куртці обвинуваченого, а зафіксована неодноразова кількість ударів в голову та кінцівки потерпілої, спростовує версію обвинуваченого що: «він кинув камінь в бік потерпілої» та скрився. Заволодіння речами ОСОБА_4 в результаті розбійного нападу підтверджує і квитанція на ім`я потерпілої, яка виявлена в куртці ОСОБА_5 .

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що поясненнями потерпілих і свідків обвинувачення опитаних судом, висновками експертиз, протоколами слідчих дій, та речовими доказами судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою поза межами розумного сумніву підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ст.187 ч.4 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій.

Згідно ухвали слідчого судді, та протоколу затримання а.с.135-137 т.1, ОСОБА_5 був затриманий 30.10.2020 р., на підставі ухвали слідчого про обрання запобіжного заходу тримання під вартою.

Дослідженими судом доказами встановлено, що ОСОБА_5 був затриманий 29.10.2020 р., був обмежений в пересуванні, та перебував в поліцейській станції ВП №5 по вул.Каштанова в м.Кривому Розі. Даних про звільнення підозрюваного до розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу суду не надано, тому затримання обвинуваченого слід рахувати з 29.10.2020 р.

Призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений має рецидив злочинів. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, вищезазначених обставин що обтяжують відповідальність відповідно до ст.67 КК України, при відсутності пом`якшуючих обставин; суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Питання речових доказів, судових витрат, та заходів забезпечення кримінального провадження вирішити відповідно до норм КПК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.187 ч.4 КК України 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обчислювати з 06.07.2023 р., запобіжний захід засудженому тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Згідно ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 його перебування під арештом з дня затримання 29.10.2020 р. по 05.07.2023 р. включно з розрахунку день за день.

Речові докази:

-Фрагмент бетону, окуляри, марлевий тампон зі змивом речовини, зразки букального епітелію які зберігаються в Відділенні поліції №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області по квитанціям №1573 від 29.10.2020 р., №1575 від 03.11.2020 р. знищити.

-диск з відеозаписом слідчого експерименту - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-Згідно ст.174 ч.4 КПК України скасувати арешт з майна, та велосипед марки «Україна», який зберігається в відділенні поліції №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області по квитанції №1574 від 29.10.2020 р. конфіскувати на користь держави.

-Скасувати арешт з майна, та ключі металеві 9 штук, ключі від домофону 2 шт., банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_1 , жіночу косметичку, губну помаду, медичну маску, зарядний пристрій для телефону «Самсунг», візитні та дисконтні картки 8 шт., розрахункову квитанцію №005127 на ім`я ОСОБА_4 які зберігаються в Відділенні поліції №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області по квитанції №1574 від 29.10.2020 р. передати в розпорядження потерпілої ОСОБА_4 .

-Скасувати арешт з майна, та куртку синього кольору, яка зберігається в відділенні поліції №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області по квитанції №1574 від 29.10.2020 р. повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави 8604 грн. 44 коп. витрат за залучення експерта по проведенню судово-біологічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДЯ: