Справа № 203/4866/22
Провадження № 1-кс/0203/697/2023
УХВАЛА

24 березня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного (власника майна) ОСОБА_4 ,

захисників підозрюваного (власника майна) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000199 від 21.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:

23.01.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_8 з клопотанням, за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна, заявленим в рамках кримінального провадження №0000199 від 21.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в якому слідчий просить суд:

- накласти арешт у кримінальному провадженні №0000199 від 21.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на тимчасово вилучені грошові кошти під час обшуку 12.01.2023 року квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- грошові кошти у розмірі 215500,00 грн (двісті п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок); 94411 доларів США (дев`яносто чотири тисячі чотириста одинадцять доларів США); 490 євро (чотириста дев`яносто євро).

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000199 від 21.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування було встановлено, що до шахрайської схеми причетний, зокрема, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлена група осіб з початку січня 2022 року використовує психологічні методи впливу, користується програмою заміни телефонних номерів для маскування своєї протиправної діяльності та діють за підготовленою інструкцією. Клієнтські бази даних злочинна група скуповує у невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб. Отримані шахрайським шляхом кошти переводять на електронні гаманці, карти підконтрольних осіб, які у подальшому конвертують в готівку на території м. Дніпра. Також досудовим розслідуванням встановлено, що вказані особи, використовуючи інформацію та документи тимчасово переміщених осіб та осіб-переселенців з Луганської області, проводять операції по зняттю грошових коштів (пенсії та інші соціальні виплати), оформлених на вказаних осіб.

Як пояснив слідчий, в рамках кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного м. Дніпропетровська було проведено обшук квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_4 . Під час обушку було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 215500,00 грн (двісті п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок); 94411 доларів США (дев`яносто чотири тисячі чотириста одинадцять доларів США); 490 євро (чотириста дев`яносто євро), які постановою слідчого від 13.01.2023 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

У клопотанні слідчий послався на норми КПК України та зазначив, що завданням арешту є запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення та відчуження. Арешт вилученого під час обшуку майна є розумним та співрозмірним обмеженню права власності та відповідає завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2023 року, судову справу №203/4866/22, провадження №1-кс/0203/697/2023 року, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 24.01.2023 року.

Чергове судове засідання з розгляду клопотання було призначено судом на 24.03.2023 року.

У судовому засіданні слідчий підтримав вимоги клопотання та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із клопотанням про арешт майна пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, слідчий зазначив, що у ході досудового розслідування було встановлено, що грошові кошти, на які він просить суд накласти арешт, були здобуті злочинним шляхом, підозрюваний не має офіційного джерела доходу, непрацевлаштований. Також слідчий додав, що потерпілим у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, який долучено до матеріалів клопотання.

Підозрюваний та його захисники у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого про арешт майна та просили суд відмовити у його задоволенні.

Так, як зазначив підозрюваний, все, що каже слідчий у судовому засіданні є нісенітницею. Оскільки особи, про яких повідомив слідчий, обслуговувались в Ощадбанку та він їм допомагав отримувати пенсії. Всі ці особи отримали свої грошові кошти та нічого він собі не залишив. Всі грошові кошти, заявлені в клопотанні, мають законне джерело походження, та не були здобуті злочинним шляхом, як про це вказує слідчий. Оскільки ці грошові кошти або належать його дружині та іншим родичам, або залишились від реалізації побутової техніки, або накопичувались для придбання нового автомобіля, або були запозичені дружиною. При цьому підозрюваний наголосив на тому, що дружина нічого не знала, куди він поклав гроші. Також підозрюваний пояснив, що слідчим не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 насправді є померлими особами. Вони є живими та наразі порушується їх право на отримання пенсій, є рішення судів щодо осіб, з якими велась переписка, що долучені до матеріалів клопотання.

Захисник ОСОБА_7 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснив, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є живими, а наявність підроблених довіреностей, як вказав слідчий, не свідчить про те, що ці особи є померлими. Це виключає наявність складу кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України, бо підозра побудована саме на тому, що грошові кошти були отримані злочинним шляхом саме щодо осіб, які є померлими. При цьому захисник наголосив на тому, що сторона обвинувачення на момент судового розгляду клопотання про арешт майна не повідомила про зміну підозри з ч. 3 ст. 190 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України. З урахуванням цього, на думку захисника, посилання слідчого на можливу зміну підозри для досягнення такої мети накладення арешту як конфіскація майна є необґрунтованими. При цьому розмір вилучених грошових коштів є набагато більшим, ніж ті, що заявлені в цивільному позові та в повідомленні про підозру. Жодна з підстав клопотання та жодна мета не були доведені слідчим.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що слідчим не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_4 знімав грошові кошти з карток померлих осіб. Банківські картки, вилучені у ході проведеного обшуку, перебували у ОСОБА_4 за згодою їх власників, бо вони живуть на тимчасово окупованій території. А тому, на думку захисника, те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є померлими особами, слід вважати лише припущеннями слідчого, бо вони є живими. При цьому захисник зазначив, що слідчим не підтверджений розмір шкоди та немає підстав для накладення арешту.

Захисник ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснила, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, а потерпілою особою є не ГУ ПФУ в Луганській області, а особи-пенсіонери, бо вони вже отримали грошові кошти, про які зазначає слідчий. Отже, не можна накласти арешти на грошові кошти з метою конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення та думки слідчого, підозрюваного, його захисників, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, та дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що на досудовому розслідуванні у Відділі розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000199 від 21.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

За відомостями з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), 21.06.2022 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, а саме: щодо протиправної діяльності групи громадян, які із використанням комп`ютерної техніки, мобільного зв`язку, в мережі «Інтернет» здійснюють організовану злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном або придбанням права на майно у великих розмірах шляхом обману чи зловживання довірою.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 року (слідчий суддя ОСОБА_1 ), справа №203/4866/22, провадження №1-кс/0203/3695/2022, було задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку, та надано слідчим слідчої групи, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000199 від 21.06.2022 року дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_1 ), де фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення: документів, цінностей та грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, або тих, що заборонені в обігу законодавством України; комп`ютерної та розмножувальної техніки, мобільних телефонів, магнітних та електронних засобів зберігання та передачі інформації, банківських карток, чорнових записів.

Вказана ухвала суду набрала законної сили станом на 16.12.2022 року.

За відомостями з протоколу обшуку від 12.01.2023 року, слідчим на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 року, справа №203/4866/22, провадження №1-кс/0203/3695/2022, було проведено обшук за адресою: квартира АДРЕСА_2 .

У ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено, в тому числі: грошові кошти у розмірі 215500,00 грн (двісті п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок); 94411 доларів США (дев`яносто чотири тисячі чотириста одинадцять доларів США); 490 євро (чотириста дев`яносто євро).

Постановою слідчого від 13.01.2023 року про визнання речових доказів було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000199 від 21.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, вилучені під час обшуку 12.01.2023 року квартири АДРЕСА_2 , де фактично мешкає ОСОБА_4 , грошові кошти, а саме: грошові кошти у розмірі 215500,00 грн (двісті п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок); 94411 доларів США (дев`яносто чотири тисячі чотириста одинадцять доларів США); 490 євро (чотириста дев`яносто євро).

Також під час судового засідання судом безпосередньо були досліджені копії наступних письмових доказів: рапортів, протоколів допитів свідків, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколів огляду, протоколу допиту представника потерпілого, заяв та фотокарток до них, розписок ОСОБА_4 , заповіту, свідоцтва про смерть (повторно), свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, декларації, відомостей про доходи, рішень судів та відомості з сайту «Судова влада України», відомості з сайтів щодо вартості автомобіля, цивільний позов у кримінальному провадженні.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина 3 статті 132 КПК України).

Відповідно до абзацу першого частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з частиною 6 статті 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 4 статті 128 ЦПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Санкцією частини 3 статті 190 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку про те, що у слідчого судді наявні правові підстави, визначені КПК України, для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна в частині заявленої мети збереження речових доказів. Оскільки у ході судового розгляду клопотання судом було встановлено, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на: вилучені грошові кошти, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини 1 статті 170 КПК України.

Суд враховує те, що слідчим доведено на підставі вимог статей 98, 167 КПК України те, що вилучене в ході обшуку майно грошові кошти мають ознаки речового доказу та можуть мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення, а накладення арешту в цьому випадку є розумним та співрозмірним обмеженням права власності. При цьому, суд бере до уваги те, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Натомість у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання слідчого з метою можливої конфіскації майна як виду покарання або з метою відшкодування (компенсації) шкоди потерпілому та забезпечення цивільного позову.

Так, суд відхиляє як безпідставні твердження слідчого про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкцією частини 3 статті 190 КК України, за якою ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, не передбачено такого виду покарання як конфіскація майна. При цьому суд відхиляє як безпідставні доводи слідчого про те, що у майбутньому стороною обвинувачення може бути змінено підозру з частини 3 статті 190 КК України на частину 4 статті 190 КК України. Оскільки на момент вирішення клопотання про арешт майна повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_4 за частиною 3 статті 190 КК України та суду не було надано доказів зміни повідомлення про підозру у кримінальному провадженні.

При цьому суд відхиляє як безпідставні твердження слідчого, повідомлені суду під час судового засідання, про те, що накладення арешту на майно підозрюваного необхідне також з метою забезпечення цивільного позову для відшкодування шкоди, завданої потерпілому, та забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні як підстави для накладення арешту на майно підозрюваного. Оскільки наданий суду під час судового засідання цивільний позов у кримінальному провадженні не може вважатися цивільним позовом, поданим в порядку статті 128 КПК України.

Так, стаття 128 КПК України містить перелік вимог до цивільного позову, в тому числі щодо його форми та змісту. Зокрема, у цивільному позові визначається розмір завданої майнової шкоди потерпілому, яка в межах вирішення клопотання визначена потерпілим орієнтовно у мотивувальній частині позову у розмірі 370784,77 грн, а у прохальній частині не вказана. Це позбавляє суд можливості на цьому етапі досудового розслідування надати правову оцінку відповідним обставинам під час вирішення питання про доцільність втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), для запобігання можливості його відчуження чи передання на користь третіх осіб з метою приховування. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, яким шкоду завдано державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, а цивільний позов в інтересах держави пред`являє прокурор.

Тому суд критично оцінює доводи слідчого про те, що на момент судового розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадження подано цивільний позов, який потребує забезпечення шляхом накладення арешту на майно підозрюваного у виді грошових коштів у розмірі 215500,00 грн, 94411 доларів США, 490 євро, а поданий слідчим цивільний позов лише свідчить про намір сторони обвинувачення пред`явити цивільний позов у кримінальному провадженні.

З урахуванням цього, суд відхиляє надані суду учасниками провадження відомості з сайтів щодо вартості автомобіля, заяви та фотокартки до них, рішення судів, розписку, заповіт та декларацію як доказів у кримінальному провадженні, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні з точки зору їх належності, допустимості та достатності та вирішення питання про наявність чи відсутність завданої майнової шкоди потерпілому у кримінальному провадженні, визначення її вартості, підтвердження або спростування факту того, чи є особи померлими чи живими. Водночас наявні в матеріалах справи інші письмові докази, безпосередньо досліджені судом під час судового засідання, свідчать про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 190 КК України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна підозрюваного в частині визначеної мети збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000199 від 21.06.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення 12.01.2023 року обшуку житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_2 ), де фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (протокол обшуку від 12.01.2023 року, проведений на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 року, справа №203/4866/22, провадження №1-кс/0203/3695/2022), а саме на:

- грошові кошти у розмірі 215500,00 грн (двісті п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок); 94411 доларів США (дев`яносто чотири тисячі чотириста одинадцять доларів США); 490 євро (чотириста дев`яносто євро).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 31.03.2023 року о 16:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1