КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 01.07.2022, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_10 04 квітня 2020 року, близько 22 год. 30 хв., рухаючись проїзною частиною вулиці Вишнева в селі Ліщинка Кагарлицького району Київської області, в напрямку села Шубівка, керувала автомобілем «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002. Проїжджаючи відрізок автодороги поблизу будинку №84 по вулиці Вишнева в селі Ліщинка Кагарлицького району Київської області, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, ОСОБА_10 проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагувала на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість на заокругленні дороги вліво по напрямку руху керованого нею транспортного засобу, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не обрала безпечну швидкість для руху автомобіля, рухалась зі швидкістю «близько 86...94 км/год», чим порушила вимоги пунктів 12.1 та 12.4. Правил дорожнього руху, внаслідок чого втратила контроль над керуванням транспортного засобу, що призвело до зміни напрямку дорожнього руху, здійснила виїзд на праве, відносно напрямку свого руху, узбіччя, де допустила наїзд транспортного засобу на електроопору, після чого з`їхала в кювет.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Смерть ОСОБА_11 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми - відкритого характеру уламкових переломів кісток склепіння і основи черепу, розривів мозкових оболонок і речовини головного мозку, крововиливів у речовину і шлуночки головного мозку, на що вказують: обширна рана забійного характеру у волосистій частині голови справа; крововиливи у м`які покриви голови; відкритого характеру численні уламкові переломи кісток склепіння і основи черепу (переважно виражені справа); двобічні розриви твердої мозкової оболонки; розрив поздовжнього синусу черепу; розриви м`якої мозкової оболонки і речовини мозку в ділянці правої скроневої долі головного мозку; дуже численні крововиливи в речовину правої і лівої півкуль головного мозку; набряк речовини головного мозку; повнокрів`я внутрішніх органів; рідкий стан крові.

Захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_12 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_12 , яка має дитину віком до 7 років від відбування призначеного покарання з випробуванням до досягнення дитиною семирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Або звільнити ОСОБА_12 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості. Зазначає, що вирок не містить належного мотивування про неможливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням. Вказує, що судом не враховано та не надано оцінку характеризуючим даним обвинуваченої та конкретним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. Зокрема не враховано, що правопорушення вчинене з необережності, обвинувачена щиро розкаялась, усвідомила наслідки вчиненого, просила вибачення у потерпілого, неодноразово зверталась до потерпілої сторони з приводу відшкодування завданої шкоди, раніше не судима, має офіційне джерело доходу, має на утриманні двох малолітніх дітей та матір пенсійного віку, яка має низку захворювань, за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того, перебуваючи у стані вагітності на час вчиненого правопорушення, втратила дитину внаслідок душевного хвилювання. Також звертає увагу, що з досудової доповіді Солом`янського районного відділу з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області вбачається можливість виправлення обвинуваченої без обмеження або позбавлення волі на певний строк, однак судом це не враховано.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого злочину, заподіяних тяжких наслідків у виді смерті людини, наявності обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та обґрунтовано обрав їй покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк.

Разом з тим, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні 2 малолітніх дітей, наявності обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченій основне покарання у середньому розмірі, передбаченому санкцією статті.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.

Підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання із застосуванням положень ст. 75, 79 КК України колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 01.07.2022 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3