Справа 681/303/22
№ 1-кп/688/28/23
Ухвала

іменем України

24 квітня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0000216 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Березна Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, встановив:

За обвинувальним актом від 18.04.2022, ОСОБА_6 19 квітня 2020 року близько 02:20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись від вул. Лесі Українки в м. Полонне по вул. Степана Бандери в напрямку перехрестя з вул. Київська в м. Полонне Шепетівського району Хмельницької області зі швидкістю близько 50 км/год., в порушення вимог пунктів 1.5., 2.3.(6)., 2.9 (а), 12.2., 16.3., 16.11., дорожнього знаку 2.1. «Дати Дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), не переконавсь, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність та не надавши переваги в русі, виїхав на перехрестя вулиць Київська та Степана Бандери в м. Полонне, внаслідок чого допустив перехресне зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля марки «Fiat Doblo», д.р.н. НОМЕР_1 з правою задньою частиною автомобіля марки «Ауді 80», д.р.н. НОМЕР_2 , що рухався по вул. Київська в напрямку вул. Героїв Майдану під керуванням водія ОСОБА_8 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_4 .

Тим самим, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3.(6)., 2.9 (а), 12.2., 16.3., 16.11., дорожнього знаку 2.1. «Дати Дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху, які вимагають: п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.16.3. У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; п.16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; п. 33.2. Знаки пріоритету 2.1 "Дати дорогу". Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, пасажирка автомобіля «Ауді 80», д.р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому шостого ребра лівої половини грудної клітки, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричиняє тривалий розлад здоров`я, а також рани на поверхні лоба з переходом на поверхню верхньої повіки лівого ока, рани в правій лобно-тім`яній ділянці голови, струс головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я та множинні садна та поверхневі рани верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Водій «Ауді 80», д.р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді рани на поверхні лоба, рани верхньої повіки правого ока, множинні садна, поверхневі рани голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні після роз`яснення судом положення ст. 49 КК України та наслідків закриття кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 надав суду згоду про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, що діяла станом на 19.04.2020, на підставі ст. 49 КК України та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Захисник ОСОБА_9 підтримав згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, що діяла станом на 19.04.2020, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла та представник потерпілої не заперечували проти закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Встановлено, що за обвинувальним актом кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України вчинено 19.04.2020 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України відповідно до ст. 12 КК у редакції Закону, яка діяла на час вчинення, є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

На час розгляду судом 24 квітня 2023 року кримінального провадження зазначені строки давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме 3 роки, минули.

ОСОБА_6 надав суду усвідомлену згоду про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, розуміючи своє право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на речовий доказ.

За змістом ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, однак натомість він може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2022 справа №661/2681/18.

Враховуючи викладене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 , МТСБУ майнової та моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17) сформулювала висновок, який зводиться до того, що в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги те, що суд звільняє ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закривається, при цьому ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК України витрати на проведення експертизи в розмірі 8822,48 грн не підлягають стягненню з обвинуваченого, а їх необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 284-286, 372 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд

постановив:

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадженнящодо нього за № 0000216 - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , МТСБУ про стягнення майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , МТСБУ про стягнення майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду не перешкоджає звернутися з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Речові докази: автомобіль марки «Fiat Doblo», д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 та зберігається на території спеціального майданчику для тимчасового затриманого автотранспорту у м. Шепетівка - повернути власнику ОСОБА_10 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.06.2021; автомобіль марки «Ауді 80», д.р.н. НОМЕР_2 , що належить та зберігається у ОСОБА_8 - повернути ОСОБА_8 .

Судові витрати на проведення експертизи в розмірі 8822,48 грн віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1