Справа 272/722/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 09 квітня 2019 року, № 0000320 від 21 листопада 2019 року, № 0000033 від 05 лютого 2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 187, частиною 3 статті 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 187, частиною 2 статті 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебувають обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 09 квітня 2019 року, № 0000320 від 21 листопада 2019 року, № 0000033 від 05 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 187, частиною 3 статті 185 КК України та ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 187, частиною 2 статті 309 КК України.

Ухвалами Андрушівського районного суду Житомирської області, обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

17 травня 2023 року ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , строком на 60 днів до 15 липня 2023 року включно.

Судом поставлено на обговорення питання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив про продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тримання під вартою, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу зберігаються і на даний час.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували щодо продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою.

Захисники підтримали позицію своїх підзахисних, зазначивши що потерпілі та свідки частково допитані, відсутні ризики.

Потерпілі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви в яких просили підготовчий та судовий розгляд проводити без їх участі.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно положень частини 1, 2 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Судом враховуються положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Єчюс проти Литви», справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи інший справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується останнім, раніше неодноразово судимі, що вказує на можливість продовження ними протиправної поведінки, вони обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, суд дійшов висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 іншого /альтернативного/ запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із частини 5 статті 194 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суд вважає, що обставини, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим на даний час не змінились. Суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше неодноразово судимі, що вказує на можливість продовження ними протиправної поведінки, вони обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, Під тяжкістю можливого покарання можуть переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Перебуваючи на волі мають реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинувачених. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд, зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особи обвинувачених, характером злочинів у яких вони обвинувачуються, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченими правоохоронними органами, в разі застосування до них інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Оскільки судовий розгляд кримінального провадження продовжуються, ризики які стали підставою для обрання запобіжного заходу зберігаються і на даний час, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, є всі підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, визначених статтею 177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинувачених та проведення судового розгляду у розумні строки, тому з метою виконання завдання визначеного статтею 2 КПК України, враховуючи, що жодних нових підстав, які б свідчили про відсутність ризиків та необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченим, не встановлено.

Крім того слід зазначити, що за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого судом.

Відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмеженим з огляду на суспільний інтерес.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку, що є достатні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вимогами статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод; статтями 176, 177, 178, 186, 314, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб до 19 серпня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб до 19 серпня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1