Справа № 161/8590/23
Провадження № 1-кс/161/2821/23
У Х В А Л А

про відмову в арешті майна

м. Луцьк 21 червня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , начальника 2 відділення СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 , начальника СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_5 , представників власника майна ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши клопотання начальника 2 відділення СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку,

В С Т А Н О В И В:

Начальник 2 відділення СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 25.05.2023 банківських скриньок (індивідуальних сейфів) №№ 413, НОМЕР_1 , у філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України «Укрексімбанк» у м. Львові (м. Львів, площа Міцкевича, 4, МФО 325718, ЄДРПОУ 0985171), а саме: 3991 купюр кожна номіналом 100 доларів США; 4 купюр кожна номіналом 50 доларів США; 25 купюр кожна номіналом 20 доларів США (на загальну суму 399800 доларів США); заяви про передачу сейфа №413 у строковий майновий найм (оренду) від 13.01.2021 на 1 арк.; акту про передачу сейфа і 2 ключів від нього від 13.01.2021 на 1 арк.; карти реєстрації договору про надання банківських та інших послуг від 13.01.2021 на 1 арк.; заяви (акцепт) від 13.01.2021 на 1 арк.; заяви про зміну умов користування банківською послугою від 02.12.2021 на 1 арк.; заяви (акцепт) від 02.12.2021 на 1 арк.; копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 на 1 арк.; копії довідки від 02.03.2001 на 1 арк.; копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 та довідки від 07.12.2005 на 1 арк.; копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_11 та довідки від 14.12.2012 на 3 арк.; копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_11 та довідки від 10.12.2010 на 1 арк.; копії паспорта громадянина України у формі ІD-картки на ім`я ОСОБА_6 на 1 арк.; довіреності №1 від 13.01.2021 на ім`я ОСОБА_12 на 1 арк.; довіреності №1 від 13.01.2021 на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк.; заяви про зміну умов користування банківською послугою від 06.04.2022 на 1 арк.; заяви (акцепт) від 06.04.2022 на 1 арк.; заяви про передачу сейфа №414 у строковий майновий найм (оренду) від 13.01.2021 на 1 арк.; акту про передачу сейфа і 2 ключів від нього від 13.01.2021 на 1 арк.; карти реєстрації договору про надання банківських та інших послуг від 13.01.2021 на 1 арк.; заяви (акцепт) від 13.01.2021 на 1 арк.; довіреності №1 від 13.01.2021 на ім`я ОСОБА_12 на 1 арк.; довіреності №1 від 13.01.2021 на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк.; заяви про зміну умов користування банківською послугою від 02.12.2021 на 1 арк.; заяви (акцепт) від 02.12.2021 на 1 арк.; заяви про зміну умов користування банківською послугою від 06.04.2022 на 1 арк.; заяви (акцепт) від 06.04.2022 на 1 арк.

Клопотання мотивує тим, що СВ УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000035 від 24.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, по якому станом на 21.06.2023 повідомлення про підозру жодній особі не оголошено.

В ході проведення обшуку 25.05.2023 виявлено та вилучено майно, перелік якого вказаний в клопотанні, яке постановою слідчого від 26.05.2023 визнано речовими доказами, оскільки воно зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також отримано внаслідок протиправної діяльності (щодо грошових коштів).

Оскільки вказане майно, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчих та прокурора, які, кожен зокрема, підтримали клопотання, щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти, вилучені під час обшуку, ствердили, що є обґрунтовані підозри вважати їх походження незаконним, оскільки вони могли бути отримані внаслідок протиправної діяльності, що розслідується у даному провадженні, при цьому, за наявності повідомлення про підозру відповідним особам (що планується найближчим часом) та подальшого судового рішення, вони можуть підлягати спеціальній конфіскації, щодо документів то вони підтверджують належність грошових коштів, що зберігались у банківських скриньках, певній особі; думку представників власника майна, які, кожен зокрема, за відсутності повідомлення про підозру конкретній особі (зокрема ОСОБА_6 ), а також відсутності документального підтвердження незаконності походження грошових коштів, та з врахуванням поданих ними письмових документів, які навпаки підтверджують законність їх походження та зберігання у банківській установі, заперечували щодо арешту майна, оскільки накладення арешту на це майно суперечитиме позиції ЄСПЛ про забезпечення «справедливого балансу між діями правоохоронних органів та забезпечення права на мирне володіння майном», зважаючи також на ту обставину, що підстав, визначених законом для визнання слідчої дії обшуку від 25.05.2023, відповідно до ст.86 КПК України недопустимою, з врахуванням допиту свідків безпосередньо в судовому засіданні, не встановлено, суд приходить до наступних висновків.

Статтями 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, згідно з якими зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, а втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання про арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог, згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, зокрема, є те, що в клопотанні про арешт майна має бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети, які були об`єктом кримінально протиправних дій: гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СВ УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 24.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугували встановлення органом досудового розслідування того, що громадяни України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора.

25.05.2023, на підставі ухвали слідчого судді від 25.05.2023, було проведено обшук банківських скриньок (індивідуальних сейфів) №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_1 у філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України «Укрексімбанк» у м. Львові, під час якого було вилучено грошові кошти на загальну суму 399 800 доларів США та документи, що підтверджують передачу даних сейфів у строковий майновий найм певній особі ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду представниками власника майна подано ряд документів на підтвердження законності походження вилучених грошових коштів, зокрема, картки реєстрації договорів про надання банківських та інших послуг від 13.01.2021 (банківських сейфів: 413, 414), з яких вбачається факт укладення таких договорів ще у 2021 р (тобто до моменту повномасштабного вторгнення рф на територію України), задовго до внесення відомостей до ЄРДР, а тому законні підстави стверджувати, що вони слугували для зберігання коштів, отриманих незаконним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, по якому здійснюється досудове розслідування, немає достатніх підстав. Окрім того, відповідно до декларації, поданої ОСОБА_6 за 2016 рік, останнім ще у зазначений період, було задекларовано наявність у нього значних сум готівкових коштів, в тому числі і у доларах США (710 000 дол.США), які зберігались у банківських скриньках, що, на думку суду, поза розумним сумнівом, підтверджує можливість законного походження вказаного майна.

При цьому, мотивуючи необхідність накладення арешту на майно, слідчий покликавшись на положення статей 170-173 КПК України, зазначив, що арешт майна зумовлений лише необхідністю збереження речових доказів.

Поряд із цим, слідчим належним чином не вмотивовано своє клопотання, а зазначено, що грошові кошти та документи (копії паспортів гр.України гр. ОСОБА_6 та його сім`ї, а також документи, що підтверджують надання банківських послуг строкового майнового найму (оренди) банківських сейфів) необхідно детально дослідити, провести відповідні слідчі дії та експертизи, а також з метою запобігання їх зміні, пошкодженню або знищенню.

З огляду на вказане грошові кошти та документи лише формально визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В судовому засіданні, з врахуванням поданих представниками власника майна документів та відсутності повідомлення про підозру особі, майно якої вилучено (або ж взагалі будь-якій іншій особі у даному провадженні), не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, оскільки не надано доказів, що вищевказане майно є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину, більше того клопотання слідчого містить лише припущення щодо можливої злочинної діяльності, а матеріалами клопотання доведено лише факт того, що ОСОБА_6 є власником вище зазначеного майна та здійснював виведення грошових коштів з окупованої частини Запорізької області, що ним не заперечується.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні не доведено необхідності у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У клопотанні начальника 2 відділення СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, вилученого 25.05.2023 в ході проведення обшуку банківських скриньок (індивідуальних сейфів) №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_1 у філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України «Укрексімбанк» у м. Львові (м. Львів, площа Міцкевича, 4, МФО 325718, ЄДРПОУ 0985171) відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1