490/3172/20 31.05.2023
н/п 1-в/490/92/2023
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/3172/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

Начальник Центрального районного Відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник органу пробації надала заяву про розгляд подання у її відсутність, подання підтримує в повному обсязі.

Прокурор надав заяву про розгляд подання у його відсутність, клопотання підтримує.

ОСОБА_4 був викликаний в судове засідання належним чином, причини своєї неявки не повідомив.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строки два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Громадські роботи, відповідно ст. 56 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 24.07.2020 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України; призначено покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт.

Вирок набрав законної сили 26.08.2020; станом на момент розгляду подання вирок не виконано.

Відповідно до довідки, сформованої станом на 31.03.2023, ОСОБА_4 нового злочину до закінчення строку давності виконання вироку не вчиняв.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з такого.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим громадських робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24.12.2015.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Отже, в матеріалах провадження немає даних про ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, немає підстав для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України. Висновки суду з приводу ухилення особи від відбування призначеного покарання не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, матеріли особової справи не містять інформації щодо належного повідомлення ОСОБА_4 органом пробації про наявність на виконанні вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 24.07.2020 та доказів ознайомлення із порядком та умовами відбування покарання.

Ураховуючи обставину, що факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, нового злочину не вчинено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. ст. 80 КК України, ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

- клопотання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити;

- звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання , призначеного вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 24.07.2020, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1