Справа № 462/1666/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/256/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, одруженої, непрацюючої, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2021 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 7 (місяців) місяця позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду, 28 січня 2022 року, в період часу з 20 год. 37 хв. по 21 год. 09 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К», що розташований по вул. Городоцькій, 302 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрала куртку жіночу L TN12Z8NTB23-1200EA AW2122 (Emporio Armani) вартістю 2208,33 гривень (без ПДВ), яку заховала, одягнувши її на себе, під верхній одяг. У подальшому ОСОБА_6 з викраденою курткою пройшла через лінію кас, не оплативши її вартості, проте під час виходу з приміщення гіпермаркету була зупинена працівником охорони.

На вказаний вирок суду обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання змінити, зокрема призначити їй таке покарання, яке буде співрозмірним її діянням та особі обвинуваченого.

Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Зазначає, що судом не враховано те, що в неї на утриманні є троє малолітніх дітей.

Обвинувачена ОСОБА_6 будучи повідомленою про дату і час судового розгляду у судове засідання не з`явилася.

З врахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 у її відсутності, враховуючи, що в судовому засіданні присутній її захисник.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої, з наведених у ній мотивів, та просив її задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, з огляду на безпідставність такої, просив залишити без змін оскаржуваний вирок.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до скоєного - вину визнала повністю, щиро кається у скоєному, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за злочини проти власності, вчинила злочин під час іспитового строку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей та наявність обставин, що пом`якшують покарання, і відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченій.

Колегія суддів також враховує, що до обвинуваченої раніше застосовувалися положення статті 75 КК України, але на шлях виправлення ОСОБА_6 не стала, належних висновків для себе не зробила та продовжила свою злочинну діяльність, знову вчинивши злочин проти власності, під час іспитового строку за попереднім вироком.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що суд призначив явно несправедливе покарання за ч.2 ст.185 КК України, через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченої, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

Обставини, на які посилається обвинувачена, в тому числі на її щире каяття та наявність малолітніх дітей, то такі були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, а відтак доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

На переконання колегії суддів, апелянтом не наведено у своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді