ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1135/15 Номер провадження 11-кп/814/94/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

представника

потерпілих ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000596 від 17 червня 2015 року щодо

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:- 22.07.2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 27.06.2012 року по відбуттю терміну покарання;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Піщана Білоцерківського району Київської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Зачепилівка Харківської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 01.12.2003 року Апеляційним судом Київської області за п.п. 5,7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п.п. 1,8, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі; звільнений 03.07.2012 року на підставі постанови Машівського районного суду Полтавської області від 25.06.2012 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 роки 10 місяців 7 днів;

за обвинуваченням кожного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_19 , обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_20 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_21 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 23 серпня 2016 року та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 04 жовтня 2016 року , -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_13 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна. Строк покарання ОСОБА_13 ухвалено рахувати з 21.11.2014 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_14 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 17.04.2015 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також ОСОБА_15 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського обласного суду від 01.12.2003 року та за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна. Строк покарання ОСОБА_15 ухвалено рахувати з 17 квітня 2015 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 задоволений частково.

Стягнуто із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 солідарно на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду в розмірі 1 583 308 грн., моральну шкоду в розмірі 250 000 грн., а всього: 1 833 308 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 задоволений повністю.

Стягнуто із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_17 матеріальну та моральну шкоду в розмірі 120 156 грн. та 250 000 грн., відповідно, а всього: 370 156 грн.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04 жовтня 2016 року уточнено вирок Київського районного суду м. Полтави від 23.08.2016 року та вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України, у тому числі ухвалено автомобіль «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 , а також мотоцикл спортивний зеленого кольору марки «Каwаsакі» без державного номерного знаку, з номером на рамі НОМЕР_2 з двома ключами запалення до автомобіля і мотоцикла, що передані для зберігання до УБОЗ УМВС України в Полтавській області - конфіскувати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнані винуватими та засудженні за вчинення розбійних нападів на наступних обставин.

ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_14 , переслідуючи мету незаконного збагачення, вступили у злочинну змову між собою для вчинення злочинів.

Так, в ніч з 17 на 18 вересня 2014 року, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_14 , ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , на невстановленому у ході досудового розслідування автомобілі під керуванням ОСОБА_15 , прибули до заздалегідь обумовленого місця неподалік від місця проживання сім`ї ОСОБА_23 в селі Михайлівка, Машівського району, Полтавської області, де ОСОБА_15 , згідно з попередньою домовленістю, залишився чекати на інших в автомобілі.

Після цього, ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_22 проникли до приватного житлового будинку АДРЕСА_4 , де з погрозою та застосуванням до потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 фізичного насильства, у тому числі пістолетом ПМР, полімерних пластикових стрічок та наручників зв`язали руки та ноги, спричинивши потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У ході розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_22 заволоділи майном ОСОБА_23 , а саме: грошовими коштами в сумі 30 000 грн.; 70 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 915762,05 гривень; золотим набором: каблучка з діамантами та сережки в формі сніжинки з діаматами загальною вартістю 2600 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 34014,019 гривень; золотим набором: каблучка квадратної форми зі смарагдами та діамантами і такого ж типу сережки загальною вартістю 1500 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 19623,50 гривень; золотим набором: сережки в формі капель з діамантами і такого ж типу кулон і золотий ланцюжок до цього набору вартістю 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 52329, 26 гривень; золотим ланцюжком із кулоном в формі серця, в якому було ще одне серце з діамантами загальною вартістю 1000 доларів, що згідно з курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 13082,315 гривень; 2 золотими обручальними каблучками з діамантами, вартістю 4000 гривень кожна, загальною вартістю 8000 гривень: золотою каблучкою із одним ромбоподібним діамантом вартістю 200 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 2616,5 гривень; золотою каблучкою в виді листочка вартістю 1000 гривень: золотою каблучкою овальної форми вартістю 3000 гривень; золотою каблучкою чоловічою з 3 діамантами вартістю 1500 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 19623,50 гривень; золотим чоловічим браслетом плетіння типу «бісмарк», вагою близько 41 грам вартістю 25 000 гривень; золотим чоловічим ланцюжком вагою 60 грам з чорним відтінком із золотим хрестиком з діамантами загальною вартістю 4000 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 52329,26 гривень; чоловічим золотим ланцюжком із золотою ладанкою із зображенням Миколи Чудотворця вагою близько 2 грам вартістю 1000 гривень; золотим чоловічим тоненький ланцюжок із золотим хрестиком загальною вартістю 11 000 гривень; золотою каблучкою з фіанітами вартістю 4000 гривень; золотим жіночим браслетом вартістю 28 000 гривень; кухонним комбайном «Мулінекс», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 336 від 23.04.2015 становить 1400 грн.; блендером «Гореніє» вартістю 1000 гривень; кухонним комбайном «Редмонд», вартість якою згідно висновку товарознавчої експертизи № 336 від 23.04.2015 становить 1100 грн., 5 пляшками горілки «Первак» вартістю 40 гривень кожна загальною вартістю 200 гривень; продуктами харчування, а саме: ікрою, ковбасою, мороженим м`ясом; електрошокером чорного кольору іноземного виробництва в чорному чохлі загальною вартістю 100 гривень; жіночими духами «Гуччі Раш» вартістю 1400 гривень; чоловічим годинником іноземного виробництва «Маріус Лакруа» вартістю 11000 гривень; чоловічими сонцезахисними окулярами «Порше» іноземного виробництва вартістю 4139 гривень; чорною шкіряною сумкою «ПЕТЕК» вартістю 2600 гривень; чоловічою туалетною водою «Кензо» б/в вартістю 1400 гривень; норковою шубою чорного кольору вартістю 18 000 гривень; цифровою фотокамерою «Соні» вартістю 2700 гривень; сумкою синього кольору в написом «Адідас», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 336 від 23.04.2015 року становить 280 грн.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 завдали потерпілим ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 1 265 699, 40 грн., яка в 1039 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є особливо великим розміром.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_14 , ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , 22.11.2014 року у нічний час, на невстановленому у ході досудового розслідування автомобілі під керуванням ОСОБА_15 прибули до заздалегідь обумовленого місця неподалік від місця проживання ОСОБА_24 в м. Карлівка Полтавської області, де ОСОБА_15 , згідно з попередньою домовленістю, залишився чекати на інших в автомобілі.

Після цього, 22.11.2014 року близько 05 год. ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_22 , з корисливих спонукань, через паркан проникли на подвір`я будинку АДРЕСА_5 , де попередньо зв`язавши липкою стрічкою (скотчем) сторожа ТОВ АПК «Докучаєвські чорноземи» ОСОБА_25 , спричинили йому легкі тілесні ушкодження.

У подальшому шляхом розбиття віконного скла, через вікно ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_22 проникли до вищевказаного будинку, де вчинили напад на власника вищевказаного будинку - ОСОБА_24 , що виразилося у здійснені в сторону потерпілого ОСОБА_24 не менше 7 пострілів в пістолету «ПМ-Т», серійний номер « НОМЕР_3 » калібр 9 мм РА, в метою заволодіння грошовими коштами останнього у сумі 1 298 000 грн., яка в 1065 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є особливо великим розміром.

Однак, в процесі реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_24 та заволодіння належним йому майном, ОСОБА_13 , ОСОБА_22 та ОСОБА_14 не довели свій злочинний умисел до кінця, оскільки потерпілий ОСОБА_24 , з метою самозахисту здійснив один постріл з мисливської гладкоствольної рушниці у сторону нападників, влучивши у грудну клітину ОСОБА_22 , внаслідок чого останній помер на місці у вказаному будинку.

Після застосування потерпілим зброї, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 покинули місце вчинення злочину та на автомобілі під керуванням ОСОБА_15 поїхали до м. Полтави.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_19 , не оспорюючи фактичні обставини справи просить вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , у зв`язку з його м`якістю та невідповідністю тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів їх особам та постановити новий вирок, яким засудити:

- ОСОБА_13 за ч.4 ст. 187 КК України на 15 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна;

- ОСОБА_14 за ч.4 ст. 187 КК України на 14 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна;

- ОСОБА_15 за ч.4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі із конфіскацією належного майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Київського обласного суду від 1.12.2003 року і остаточно засудити останнього на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

При цьому вказує, що обвинувачені раніше притягувалися до кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення волі і відбували призначене покарання у місцях позбавлення волі. Повторність вчинення ними умисного злочину, вказує на їх явне небажання перевиховуватися. А відсутність належного впливу на них такого стримуючого фактору, як застосування покарання у виді реального обмеження свободи за попередні злочини в свою чергу потягнула за собою вчинення ними повторно особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Зазначає, що судом не було враховано думки всіх потерпілих про застосування до обвинувачених за вчинене найсуворішого покарання, передбаченого санкцією статті.

Окрім того, просить вирішити питання щодо частини речових доказів, а саме автомобіля ««Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 , а також мотоцикла спортивного зеленого кольору марки «Каwаsакі» без державного номерного знаку з номером на рамі НОМЕР_2 , двох ключів запалення, технічного паспорту до автомобіля.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить вирок суду першої інстанції скасувати, як незаконний.

Вказує, що судом залишено без уваги та не надано належної оцінки ряду доказів, які підтверджуються його невинуватість, зокрема, суперечливим показанням потерпілого ОСОБА_24 , свідків ОСОБА_26 ОСОБА_27 , даних ними під час досудового та судового слідства. При цьому судом було покладено в основу вироку протокол його впізнання за голосом свідком ОСОБА_28 , але ця слідча дія була проведена без участі адвоката, на участі якого він наголошував, а тому було порушено його право на захист і вказана слідча дія не може бути належним доказом у справі. Також не може бути належним доказом і покладений в основу вироку протокол огляду від 22.11.2014 року відеозапису з камери відео спостереження, яким зафіксовано переміщення по двору у масці невідомої особи.

Зазначає, що вилучений в ході обшуку 13.01.2015 року золотий браслет належить не подружжю ОСОБА_23 , а його матері - ОСОБА_29 , що остання підтверджувала. При цьому судом не було взято до уваги показання свідка ОСОБА_30 , який є ювеліром і виготовляв на замовлення вказаний браслет. Свідок ОСОБА_31 в ході допиту також вказував, що бачив зазначений золотий браслет на його руці на початку вересня 2014 року, задовго до здійснення злочину.

Вважає, що судом не спростовані докази, що підтверджують належність саме його матері золотого браслета. Доказів належності цього браслета родині ОСОБА_23 у справі немає. Абсолютно всі ювелірні вироби, які були викрадені у ОСОБА_23 , згідно списку мають дуже високу вартість, мають ювелірну пробу, і лише спірний золотий браслет, який виготовлений кустарним способом проби та бірки не має. У вироку суду не вказані свідчення допитаних в ході судового слідства свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які підтвердили належність браслета ОСОБА_29 .

Судом було відмовлено у допиті свідків, які на досудовому слідстві підтвердили його алібі про непричетність до скоєння злочину по епізоду розбійного нападу на родину ОСОБА_23 .

Під час досудового слідства та судового розгляду йому не було надано права на ознайомлення з матеріалами справи.

Вказує, що суд безпідставно та необґрунтовано визначив розмір моральної шкоди, яку стягнув на користь потерпілих, оскільки вона нічим не підтверджена. Не погоджується також із розміром матеріальної шкоди, так як сума матеріальних збитків встановлювалась частково лише зі слів потерпілих, а проведення товарознавчої експертизи для встановлення дійсної вартості, не було.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_20 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить вирок суду відносно останнього скасувати, а провадження по справі в цій частині закрити.

На переконання сторони захисту, вина ОСОБА_13 у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 187 КК України не знайшла свого підтвердження.

В своїй апеляційній скарзі адвокат посилається на однобічність та неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема щодо належності родині ОСОБА_23 золотого браслета з підстав описаних в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_13 .

Зазначає, що судом не надано належної оцінки суперечливим показанням потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_34 , даних останніми під час досудового слідства та судового розгляду. Зазначає про розбіжності у показаннях свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_36 .

Вказує на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_13 , не ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження. Судом визнано, як доказ вини обвинуваченого протокол пред`явлення для впізнання за голосом від 25.11.15 року, при цьому ні слідчий, ні суд не взяли до уваги обов`язкову участь захисника в даній слідчій дії.

Крім того, вказує на визнання недопустимими докази, отримані групою слідчих по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_37 - протокол огляду місця події від 22.11.14 року в помешканні ОСОБА_38 , протокол огляду тіла ОСОБА_39 , протокол пред`явлення трупу ОСОБА_40 для впізнання, а також ряду документів, а саме: протокол за результатами проведення ОТЗ від 13.11.14р; довідка про зведення отриманих в результаті ОТЗ відносно ОСОБА_13 з 22-23.11.14 р. та з 23-24.11.14 р., носій № 554 на оптичному диску, матеріалів НСРД.

Також вважає не обґрунтованими суми моральної та матеріальної шкоди, стягнутої на користь потерпілих.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_21 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням процесуального закону та призначити новий судовий розгляд справи в суді першої інстанції.

При цьому вказує, що приймаючи рішення місцевий суд взяв за основу свідчення потерпілих, не ставлячи під сумнів той факт, що вказані особи перебували в сонному стані, оскільки все відбувалося вночі і обличь нападників вони не бачили, жодного свідка, який би прямо вказав на ОСОБА_14 немає. Останній має середньостатистичну будову тіла, відсутність фізичних вад опорно - рухового апарату і яскраво виражених відмінностей у зовнішності, тобто його зовнішність не містить жодних особливостей. За таких умов, беззаперечне сприйняття судом впевненості потерпілих, що саме ОСОБА_14 , був тією особою, яка перебувала у змові з іншими нападниками - є сумнівним і таким, що не ґрунтується на обґрунтованих доводах, як у випаду з потерпілим ОСОБА_23 , так і з ОСОБА_41 .

Зазначає, що судом не було надано належної оцінки свідченням ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , і безпідставно було поставлено під сумнів їх показання, як показання самого ОСОБА_14 , про те, що у вересні 2014 року він взагалі не був у Полтавській області.

Обвинувачений ОСОБА_15 в поданій апеляційній скарзі просить вирок скасувати в частині його засудження у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а провадження в цій частині закрити.

Обвинувачений зазначає, що має поганий зір, зокрема часткову атрофію зорового нерву, що не корегується за допомогою окулярів, в зв`язку з чим він не міг їздити за кермом у темну пору доби, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_44 та ОСОБА_45 . Окрім того, посвідчення водія у нього відсутнє.

Участі у жодних розбійних нападах він не брав, в тому числі з ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , йому відомо лише, що останні є знайомими його друга ОСОБА_48 , якому він допомагав весною 2014 року орендувати будинок у с.Верхоли та який загинув у літку 2014 року.

Вказує, що речі вилучені в ході обшуку 10.02.2015 року, він взяв з будинку в с.Верхоли в другій половині грудня 2014 року, оскільки в той час у будинку ніхто не проживав і він вважав, що речі можуть бути викрадені, а тому взяв їх на зберігання. При цьому вилученими речами не користувався, а поставив їх у літній кухні, де вони стояли у коробках. На ладанці, яка належить потерпілим ОСОБА_23 , вилученій у автомобілі «Мерседес», яким користується його донька, немає відбитків його пальців або відбитків пальців його рідних.

Крім того, обвинувачений посилається на проведення обшуку його автомобіля із порушенням права на захист, а тому цей протокол не може бути прийнятий в якості доказу його вини. Жодного відношення до вилучених у ОСОБА_49 пістолетів він також не має.

Зазначає, що працівники УБОЗ змушували його до проведення слідчого експерименту і під погрозами та психологічним тиском він погодився показати будинок, де проживає зі своєю родиною та будинок, який допомагав орендувати ОСОБА_50 в с.Верхоли. Після цього працівники міліції самі вирішували куди їхати, оскільки він їм дороги не вказував. Про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень він працівникам міліції в ході слідчого експерименту не розповідав, оскільки йому про це нічого не відомо.

Суд, як на доказ його вини послався на заяву ОСОБА_49 від 12.02.2015 року про видачу мобільного телефону «Нокіа» із сім карткою оператора МТС, яким він начебто користувався, але доказів належності даного телефону саме йому, не існує.

Слідчий в порушення вимог ст. 290 КПК України не ознайомив його з матеріалами кримінального провадження, в зв`язку з чим суд на підставі ч.12 ст. 290 КПК України, не мав права використовувати відомості, що містяться в матеріалах провадження, як докази.

Разом з цим, свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що майно, а саме автомобіль «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля, мотоцикл «Кавасакі», ключі від автомобіля та мотоцикла, що були речовими доказами по справі, згідно постанови слідчого ОСОБА_51 від 11.02.2015 року повинні бути повернуті його матері - ОСОБА_52 , оскільки саме їй вони належать.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_12 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема зазначає, що докази на які послався суд при визнанні ОСОБА_53 винним у вчиненні інкримінованих злочинів, не підтверджують його вини, а деякі з доказів, в тому числі і показання свідків обвинувачення судом взагалі не взяті до уваги. Так, судом не було взято до уваги, що жодний з потерпілих - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , не бачив на місці скоєння нападу ОСОБА_53 та не може ідентифікувати його, як особу нападника. Крім того, вони його не знають, ніколи не бачили та не мають спільних знайомих.

Просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_53 скасувати, а провадження в цій частині закрити з підстав аналогічних, що викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого.

В апеляційній скарзі на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 4.10.2016 року адвокат ОСОБА_12 просить скасувати її в частині конфіскації автомобіля «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 , а також мотоцикла спортивного зеленого кольору марки «Каwаsакі» без державного номерного знаку з номером на рамі НОМЕР_2 та ухвалити нову ухвалу, якою транспорті засоби повернути законним володільцям ОСОБА_52 , ОСОБА_54 та ОСОБА_55 . При цьому вказує, що автомобіль «Mersedes C-180» був вилучений з домогосподарства ОСОБА_52 , де перебував у законному володінні її родини.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що даний автомобіль був придбаний у 2013 році, без перереєстрації права власності, за усною домовленістю між ОСОБА_56 та родиною ОСОБА_52 , тому будь - яких даних про незаконність використання родиною ОСОБА_52 даного автомобіля у суду немає.

Крім того, адвокат вказує, що суд не обґрунтував підстави конфіскації мотоцикла «Каwаsакі» та не врахував, що останній також був придбаний за кошти ОСОБА_52 та відданий на збереження ОСОБА_57 , що вбачається із показань свідка ОСОБА_58 , та перебував у законному користуванні їх родини.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_14 відмовився від своєї апеляційної скарги та просив її не розглядати.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали подану обвинуваченим та його захисником апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_12 на підтримку своїх апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_11 , які відмовились від апеляційної скарги ОСОБА_14 та заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, представника потерпілих ОСОБА_59 , який вказував про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України (по 1 та 2 епізодах) зроблено з додержанням положень ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, провівши аналіз доводів обвинувачених щодо їх непричетності до скоєного при встановлених судом обставинах, які мали місце в ніч з 17 на 18 вересня та 22 листопада 2014 року, прийшов до обґрунтованих висновків щодо спростування твердження обвинувачених щодо непричетності до вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_23 та в подальшому на ОСОБА_24 , зокрема, показаннями потерпілих, свідків, та дослідженими в судовому засіданні даними протоколів слідчих дій, висновками судово-медичних та інших експертиз, іншими письмовими доказами, зміст яких детально відтворено у вироку.

Так, відповідно до проведеного огляду місця події від 18.09.2014, а саме домоволодіння ОСОБА_23 у с.Михайлівка, Машівського району, у ході якого зафіксовано пошкодження пластикового вікна, характерне для відкриття шляхом «віджиму» ззовні, меблі, сейф, у яких відкриті дверцята, виявлено полімерні стяжки, обстановка у деяких кімнатах будинку порушена, про що складено протокол даної слідчої дії.

Під час допиту у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_16 детально навів обставини розбійного нападу на нього та його дружину у власному будинку у с. Михайлівка у ніч з 17 на 18 вересня 2014 року, повідомив, що нападників було троє у камуфляжному одязі в балаклавах, на руках у них були будівельні рукавички. Вказані особи наносячи удари, затянули руки полімерними затяжками, погрожували йому розправою, яку сприймав як реальну загрозу для життя, і вимагали віддати їм цінності. При цьому, детально повідомив про речі, які викрали нападники, серед яких був браслет «Бісмарк», гроші, які склали у дві сумки, одна з яких спортивна синього кольору, кухонний комбайн «Мулінекс» і мультиварку «Редмонд». Безпосередньо у судовому засіданні впевнено впізнає в обвинувачених ОСОБА_60 і ОСОБА_61 осіб, які вчинили розбійний напад, за рухами, статурою і голосом. Під час досудового розслідування серед наданих правоохоронцями предметів впізнав належні йому сумку спортивну синього кольору, браслет « Бісмарк ». При пред`явленні у суді серед речових доказів впізнав сумку спортивну та браслет «Бісмарк».

Такі показання потерпілого цілком узгоджуються із показаннями його дружини ОСОБА_17 , яка у суді першої інстанції також пояснила, що вночі з 17 на 18.09.2014 проснулася вдома у с. Михайлівка від здавлювання шиї невідомим їй, який сказав «тихо, ограбление» і приставив їй пістолета. Потім він стягнув її руки полімерною стяжкою. Бачила що її чоловіка б`ють двоє інших осіб. Одягнуті були в камуфляжний одяг, на голові чорні балаклави, на руках були печатки. У їх руках бачила пістолет, ніж, електрошокер сірого кольору. Вони вимагали видати цінності, гроші, що й змушена була зробити, бо сприймала погрози як реальну загрозу для життя. Всі вкрадені речі зазначено в обвинувальному акті. Викрадене невідомі склали в сумку синю « ОСОБА_63 ». Під час розслідування правоохоронцями їй надавалися речові докази, серед яких вона впізнала належні їм сумку синю, мультиварку, кухонний комбайн із кольоровими насадками, ладанку із золота, браслет із золота, туалетні воду «Кензо». Також впізнавала й інші речові докази, серед яких пістолет, балаклава. При пред`явленні у суді серед речових доказів впізнала сумку синього кольору, мультиварку, кухонний комбайн, браслет із золота «Бісмарк». Безпосередньо у судовому засіданні впевнено впізнає в обвинувачених ОСОБА_60 і Великому осіб, які вчинили розбійний напад, за рухами, по кольору очей, зросту, голосу. Наразі їм повернуто ладанку із золота, туалетну воду «Кензо».

Згідно висновків судово-медичної експертизи №388 від 16.04.2015 та №1363 від 03.10.2014 у потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Колегія суддів не знаходить обставин, за яких потерпілі могли оговорити обвинувачених, з врахуванням того, що потерпілі та обвинувачені між собою не були знайомі, неприязних відносин не мали, а показання самих потерпілих ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_17 щодо обставин подій нападу, які повністю узгоджуються із матеріалами кримінального провадження, були стабільними під час досудового слідства та судового розгляду та не викликають сумнівів у їх об`єктивності.

На переконання колегії суддів, місцевим судом надана правильна оцінка й іншим доказам кримінального провадження, які в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у розбійному нападі на родину ОСОБА_23 .

За результатами проведеного огляду у гаражі № НОМЕР_4 гаражного кооперативу «Ентузіаст» на вул. Томілівська у м. Біла Церква за згодою власника - ОСОБА_64 , виявлено та вилучено 3 маски для обличчя з еластичного матеріалу, про що складено протокол від 13 січня 2015 року.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_65 пояснив, що зазначені маски він зберігав у орендованому гаражі Кратка разом з пов`язками на обличчя та спортивними кофтами.

В подальшому, потерпіла ОСОБА_17 17 січня 2015 року при пред`явленням речей для впізнання впізнала одну із вказаних вище масок, як маску чорного кольору, яка була на нападнику.

Далі, під час обшуку, проведеного 21.01.2015 у кв. АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_66 , виявлено коробку, в якій знаходилися: пістолет чорного кольору «ZORAKI» модель 914, серійний номер № НОМЕР_5 , калібру 9 мм, з магазином до нього та пістолет чорного кольору марки «Вій» серійний номер НОМЕР_6 калібру 9 мм РА з магазином до нього, фотоапарат «Самсунг», 4 патрони, гаманець із 34 доларами США, 12100 доларів США, 63500 грн.

Під час допиту в суді у якості свідка ОСОБА_66 пояснила, що виявлену в неї коробку передала їй за декілька днів до обшуку на зберігання мати ОСОБА_13 - ОСОБА_29 .

За даними протоколу обшуку від 10.02.2015, в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_67 у будинку АДРЕСА_7 , виявлено та вилучено сумку спортивну синього кольору з написом «Адідас», яку впізнала потерпіла ОСОБА_17 як належну її чоловіку. Як пояснив 22.12.2015 у судовому засіданні свідок ОСОБА_68 вказану сумку для зберігання йому передав ОСОБА_15 , при її відкриванні у ній знайшов 2 прилади нічного бачення, прилад для відлякування собак, ключ від наручників.

Матеріалами провадження встановлено, що 29 січня та 03 лютого 2015 року слідчим суддею Октябрського районного суду задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 та в усіх прилеглих будівлях, що розташовані за вищевказаною адресою та відносяться до житлового приміщення з метою відшукання та вилучення зазначених у клопотанні речових доказів та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Mersedes С-180» д.н.з. НОМЕР_1 (т.5 а.с.141-142, 146-148).

Перебіг обшуку зафіксований протоколами від 10 лютого 2015 року, які безпосередньо досліджені апеляційним судом.

Згідно з протоколом обшуку від 10.05.2025 року та додатками у вигляді фототаблиці, у результаті проведеного обшуку 10.02.2015 за місцем поживання ОСОБА_15 у домоволодінні АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено коробку з мультиваркою «Редмонд», коробку з подрібнювачем «Мулінекс», коробка від блендера «Горенія» з комплектуючими, туалетна вода «Кензо». Окрім того, у ході обшуку виявлено 5-ть патронів та 24 гільзи, (Т. 5 а.с. 149-167).

Згідно протоколу обшуку від 10.02.2015, під час проведення обшуку автомобіля «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_15 , у салоні авто виявлено та вилучено ладанку із золота. (Т. 5 а.с. 143-145)

В подальшому, потерпіла ОСОБА_17 в ході проведення слідчої дії впізнала належну їй ладанку із золота, згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 27.02.2015.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_12 з приводу порушення органом досудового розслідування права на захист ОСОБА_15 під час проведення за його участю обшуків житла за місцем його проживання та автомобіля «Mersedes С-180» д.н.з. НОМЕР_1 через проведення вказаних слідчих дій без захисника після його фактичного затримання, на переконання колегії суддів, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положення КПК України.

Із змісту досліджених протоколів від 10.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_15 в ході проведених обшуків жодних клопотань щодо самостійного залучення чи забезпечення його захисником не заявляв, протоколи підписані ОСОБА_15 без жодних зауважень.

З матеріалів кримінального провадження видно , що після затримання у цей же день слідчий вжив заходів задля призначення адвоката через Полтавський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги для здійснення захисту ОСОБА_15 та у день затримання був призначений захисник.

Відповідно до ст. 209 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

У своїх рішення Верховний Суд неодноразово зазначав, що саме фактичне затримання особи без участі захисника не є порушенням вимог кримінального процесуального закону щодо реалізації права на захист. Вимога присутності захисника під час затримання особи не передбачена положеннями КПК, Конституції України чи міжнародних договорів України. Зокрема приписи статей 207, 208 КПК не передбачають обов`язку слідчого негайно забезпечити присутність адвоката під час затримання особи (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 559/2530/19, провадження № 51-328км21).

ОСОБА_15 не був позбавлений права висловлювати свої заперечення з приводу обставин, викладених в протоколі обшуку щодо проведення слідчих дій без участі захисника на тому етапі досудового розслідування, проте зауважень від нього з цього приводу не надходило, як і самих клопотань про забезпечення йому захисника на момент фактичного затримання.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що відсутність захисника під час проведення обшуку, за обставин цієї справи, не вказує на порушення права ОСОБА_15 на захист і не свідчить про недопустимість результатів обшуку.

Обшук житлового будинку та належних до нього надвірних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_3 за місцем фактичного проживання ОСОБА_15 та автомомбіля «Mersedes С-180» д.н.з. НОМЕР_1 проведений відповідно до вимог ст.233-236 КПК України, підстав для визнання здобутих внаслідок обшуку доказів судова колегія не вбачає.

Як убачається із матеріалів провадження, у ході досудового слідства проводилося пред`явлення потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вилучених в ході обшуків речей, серед яких потерпіла - 31.12.2014, впізнала пістолет, з яким був один з нападників; 17.01.2015, впізнала належний її чоловіку браслет; 27.02.2015, впізнала належну їй ладанку із золота; належну чоловіку туалетну воду «Кензо», належний їм кухонний комбайн «Мулінекс» та маску чорного кольору, яка була на одному з нападників, що підтверджується даними протоколів пред`явлення речей для впізнання.

Також потерпілий ОСОБА_16 27.02.2015, впізнав належну йому сумку спортивну, синього кольору.

Окрім того, згідно протоколу обшуку від 13.01.2015 у квартирі АДРЕСА_8 за місцем мешкання ОСОБА_69 в ході проведення обшуку з-поміж іншого вилучено браслет (ланцюжок) з металу жовтого кольору.

Допитана місцевим судом свідок ОСОБА_69 вказувала, що за місцем її проживання проводився обшук працівниками поліції в ході чого були вилучені золоті вироби, телефони, сім-карти та інші документи. Вилучений під час обшуку браслет отримала на зберігання від сім`ї Лідіховських.

Колегія суддів вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, викладені в апеляційних скаргах, про належність золотого браслета із плетінням «Бісмарк» саме матері обвинуваченого - ОСОБА_29 , є голослівними та є способом захисту задля уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинений злочин.

Так, потерпіла ОСОБА_17 впізнала пред`явлений їй для впізнання золотий виріб - браслет (ланцюжок), який належить її чоловіку за довжиною, характерним плетінням, характерній спайці на застібці, згідно протоколу слідчої дії від 17.01.2015 року.

Крім того, свідки ОСОБА_70 та ОСОБА_71 в своїх показаннях в суді першої інстанції вказали про те, що в спілкуванні з ОСОБА_16 , з яким працювали, бачили у нього на руці браслет із золота, він його вдягав поза робочим часом, розповідав, що браслет був виготовлений на замовлення, там була потайна застібка, яка запобігала відкриттю, та дрібне плетіння.

Судом першої інстанції надана належна оцінка недостовірності показань свідка ОСОБА_72 , який вказував про виготовлення ним вилученого у обвинуваченого золотого браслету на замовлення матері обвинуваченого ОСОБА_13 та який є їх знайомими, з чим погоджується й апеляційний суд, враховуючи дружні стосунки з сім`єю обвинуваченого та відсутність документального підтвердження виконання ним замовлення браслета, який ніби-то замовила ОСОБА_73 та надання документальної гарантії виконаної роботи стовного коштовного предмета, маючого значну вартість.

При цьому колегія суддів враховує , що свої показання потерпілі подружжя ОСОБА_23 підтверджують документально, а саме наданням фото, на яких маються зображення викрадених ювелірних виробів до вчинення вказаного злочину та інших предметів, які були вилучені під час проведення досудового слідства. При цьому судом першої інстанції було встановлено достеменну належність потерпілим побутової техніки, вилученої у обвинувачених, відповідно до чеків на гарантійне обслуговування , які співпадають з офіційними даними виробника вказаної техніки, яка була вилучена у обвинувачених.

Вказаний факт унеможливлює будь яку фальсифікацію з боку працівників міліції під час проведення досудового слідства та спростовує доводи захисту про непричетність обвинувачених до скоєння інкримінованих злочинів.

Колегія суддів не бере до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника на наявний фотознімок ОСОБА_13 з браслетом плетіння типу « Бісмарк», які були роздруковані з комп`ютера матері обвинуваченого вилученого 13.01. 2015 року, оскільки суду невідоме джерело походження даного фотознімку, внаслідок чого неможливо з`ясувати питання щодо його достовірності.

Окрім того, як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України по другому епізоду, а саме розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, об`єктивно досліджених судом першої інстанції, а саме:

- заявами ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про обставини розбійного нападу, який стався 22.11.2014, про що складено протоколи від 22.11.2014 прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; - висновком судово-медичної експертизи №194 від 27.11.2014, згідно якої у ОСОБА_25 виявлено легкі тілесні ушкодження; -оглядом місця події від 22.11.2014, який проведено в домоволодінні по АДРЕСА_5 , згідно якого зафіксовано пошкодження вікна на першому поверсі, порушену обстановку, а в кімнаті на другому поверсі виявлено труп невстановленої особи, пістолет, наручники, сліди від пострілів зі зброї та інше; - актом від 22.11.2014 про застосування службового собаки зі схемою, згідно якого було виявлено сліди на ґрунті від взуття в дворі, місце де перелазили через паркан, та сліди від протектора автомобіля на кінцевій точці сліду (поблизу водонапірної башти); - проведеним оглядом від 22.11.2014 відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована на будинку АДРЕСА_5 , згідно якого о 05:34:34 год. на відео з`являється чоловік, одягнутий в темний одяг. На його голові шапка-маска з прорізом для очей та рота, на руках печатки. Чоловік підходить до вікна будинку та зазирає до нього, після цього він підходить до іншого вікна та зазирає у нього. О 05:34:51 год. чоловік розвертається та біжить у протилежному від камери напрямку.

Крім того, допитані місцевим судом потерпілі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 підтвердили факт розбійного нападу на них 22.11.2014 року,вказавши про кількість нападників, їх статуру, особливості одягу, в який одягнуті були нападники, які були одягнуті в камуфляж або чорні куртки, мали при собі зброю. При цьому ОСОБА_24 вказав, що змушений був застосувати зброю для самозахисту, так у нападаючих були пістолети, з яких останні почали стріляти в нього. Потерпілий ОСОБА_25 підтвердив, що в ході розслідування проводилося впізнання по голосу, у ході якого впізнав ОСОБА_13 як одного із нападників.

Показання вказаних потерпілих, як під час досудового, так і під час судового слідства були стабільними і послідовними та не викликають сумніву у їх об`єктивності та правдивості.

Судом апеляційної інстанції для повного й всебічного розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника було безпосередньо досліджено протокол пред`явлення особи для впізнання за голосом від 25 листопада 2014 року, оскільки обвинуваченим ОСОБА_46 в апеляційній скарзі ставиться питання про порушення його права на захист, внаслідок проведення слідчої дії за відсутності захисника.

Згідно вказаного протоколу від 25 листопада 2014 року проведеного за участі потерпілого ОСОБА_25 , який у присутності понятих по голосу поза візуальним контактом впізнав ОСОБА_13 як особу, яка разом з іншими 22.11.2014 здійснила розбійний напад на нього та ОСОБА_24 , а саме по інтонації голосу, його акценту, уживання суржику. (Т.4 а.п. 138-142)

Посилання обвинуваченого ОСОБА_13 про його вимоги присутності захисника під час проведення впізнання за голосом згідно протоколу від 25.11.2014 року колегія суддів вважає надуманими, оскільки сам протокол слідчої дії підписаний ОСОБА_13 без жодних заперечень чи клопотань.

Також твердження щодо безпідставності посилання суду як на доказ - протокол пред`явлення особи для впізнання за голосом від 25 листопада 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_25 , оскільки ОСОБА_13 на той час вже був затриманий, колегія суддів вважає необґрунтованим, адже вказана слідча дія була проведена відповідно до вимог ст.228 КПК України.

Така слідча дія, як пред`явлення особи для впізнання, пов`язана з необхідністю отримання доказів, які носять об`єктивний характер, тобто таких, що не залежать від волі підозрюваного чи обвинуваченого. Тому присутність чи відсутність захисника не може позначитись на змісті отриманих під час цієї слідчої дії результатів. Отже, відсутність захисника у даному випадку не є порушенням права на захист та не тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

10.02.2015 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_49 за адресою: АДРЕСА_9 вилучено пістолет марки «ПМ-Т» калібру 9 мм серії НОМЕР_7 , 1966 р.в., на затворі серія НОМЕР_3 , з магазином до нього, пістолет марки «ПМР» калібру 9 мм номер на якому видалений, запобіжник відсутній з двома магазинами до нього, а також гранату Ф-1 в розібраному стані запал з чекою викручені з маркуванням №386-155-88.

Згідно висновку балістичної експертизи №127 від 17.02.2015 пістолет ПМ-Т» калібру 9 мм серії НОМЕР_7 , 1966 р.в., на затворі серія НОМЕР_3 калібру 9 мм РА, призначений для стрільби патронами «несмертельної дії» спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, виготовлений промисловим способом. Крім цього, даним висновком встановлено, що саме з пістолету ПМ-Т» калібру 9 мм серії НОМЕР_7 , 1966 р.в., на затворі серія НОМЕР_3 калібру 9 мм РА відстріляні 7 гільз вилучені 22.11.2014 у ході огляду місця події злочину за адресою: АДРЕСА_5 .

При цьому допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_74 пояснив, що вилучені у нього під час обшуку пістолети, йому на зберігання залишив його знайомий ОСОБА_75 .

Винуватість обвинувачених у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_38 підтверджується також дослідженими місцевим судом:

- розсекреченими протоколами за результатами проведення оперативно-технічного заходу за завданням №23/4180т від 13.11.2014, а саме - прослуховуванням розмов по мобільному телефону ОСОБА_13 22.11.2014, 23.11.2014, 24.11.2014 та іншими розсекреченими протоколами, згідно яких підтверджується обізнаність ОСОБА_13 у розбійному нападі на ОСОБА_38 та прослідковується причетність обвинувачених до вчиненого;

- протоколом обшуку 10.02.2015 у буд. АДРЕСА_10 за місцем мешкання ОСОБА_76 , у ході якого виявлено та вилучено дві рації «Kenwood», з зарядним пристроєм до них. Згідно показань 25.11.2015 у суді свідка ОСОБА_76 вказані рації знаходилися у рюкзаку, який залишили ОСОБА_77 та інші після перевезення останніх до м. Біла Церква в його автомобілі. Крім того, у рюкзаку також було виявлено два пістолети та інше, які за вказівкою ОСОБА_15 , присутнього при цьому, було залишено на зберігання у нього та ОСОБА_78 ;

- відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 , переглянутого безпосередньо в суді першої інстанції, у ході якого підозрюваний розповів, як поблизу м. Карлівки він 22.11.2014, вранці, забрав та відвіз на автомобілі ОСОБА_13 і ОСОБА_14

- оглядом місця події від 22.11.2014, проведеного в домоволодінні ОСОБА_24 по АДРЕСА_5 , яким у кімнаті на 2 поверсі біля трупа нападника виявлено пістолет, який при пред`явленні речей для впізнання 31.12.2014 впізнала потерпіла ОСОБА_17 , як такий, що був у одного з нападників під час нападу на родину ОСОБА_23 .

Окрім викладених доказів, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів за вказаними епізодами розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_23 та потерпілого ОСОБА_38 , підтверджується наступним:

- протоколом огляду від 25.11.2014 квартири АДРЕСА_11 , проведеним за згодою власниці ОСОБА_79 , у ході якого виявлено та вилучено за диваном у кімнаті мобільні телефони із сім-картками оператора ПрАТ «Київстар» (один з них № НОМЕР_8 ), які, як встановлено у подальшому, залишив ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду від 24.11.2014 автомобіля «ВАЗ-2114», д.н.з. НОМЕР_9 у м. Біла Церква, який проведено за згодою ОСОБА_13 , у ході якого виявлено і вилучено телефон марки «Самсунг» із двома сім-картками, одна з яких оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_10 ;

- заявою ОСОБА_49 від 13.02.2015 про видачу мобільного телефону марки «Нокія» із сім-карткою оператора «МТС» (№ НОМЕР_11 ), яким користувався ОСОБА_15 та подальшим його оглядом від 13.02.2015;

- довідкою за результатами аналізу телефонних з`єднань із прив`язкою до місця мобільних терміналів, що вилучені у ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , і які засвідчують місцеперебування останніх безпосередньо до і після вчинення розбійних нападів на ОСОБА_23 та ОСОБА_38 біля місця проживання потерпілих.

З урахуванням вказаних доказів, спростовується версія сторони захисту про непричетність ОСОБА_13 , ОСОБА_80 та ОСОБА_53 до розбійних нападів на ОСОБА_38 та родину ОСОБА_23 , зокрема і про те, що обвинуваченні між собою мало знайомі та в дні нападів, зокрема 22.11.2014 року перебували в іншому місці за межами Полтавської області.

Крім того, про близькі взаємовідносини між обвинуваченими під час перебування їх на території Полтавської області, їх знайомство, сумісний відпочинок засвідчили допитані місцевим судом свідки ОСОБА_81 , ОСОБА_74 , ОСОБА_82 .

Також, допитана місцевим судом свідок ОСОБА_83 пояснила, що добре знає ОСОБА_13 та інколи проводить із ним вільний час. 22.11.2014 року до неї додому прийшов ОСОБА_77 та ОСОБА_84 із дружиною, а вона вийшла по своїм справам. Коли повернулась, то працівники міліції затримали обвинувачених, а у неї вдома проводили обшук та знайшли мобільні телефони та пакет з сім-картами, які їй не належать. Ніяких скарг від ОСОБА_85 на дії працівників міліції з цього приводу не надходило. Твердження обвинувачених та їх захисників , що вказаний свідок не є власником зазначеної оселі , а її тільки орендує , жодним чином не ставить під сумність легітимність вказаної слідчої дії.

Вказані вилучені телефони обвинувачених, як було пізніше з`ясовано, і знаходились в ближньому радіусі на місці злочину - нападів на домоволодіння потерпілих. Вказаний факт унеможливлює будь-яку фальсифікацію дій працівників міліції і такі твердження обвинувачених та їх захисників не заслуговують на увагу.

Свідок ОСОБА_86 під час допиту в суді першої інстанції пояснював, що був понятим під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_85 , коли за диваном знайшли пакет з сім-картами та мобільні телефони. Вказував, що будь - яких претензій до проведення обшуку ні в кого із присутніх не було.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що встановити безпосередню належність телефонів певному володільцю під час здійснення розбійних нападів, згідно встановлених дій обвинувачених, неможливо. Разом з тим, це не спростовує доводи сторони обвинувачення, що саме вказані мобільні телефони з сім- картами до них використовувалися обвинуваченими для планування та здійснення інкримінованих злочинів, що підтверджується і вищевказаними розсекреченими протоколами за результатами проведення оперативно-технічного заходу та довідкою за результатами аналізу телефонних з`єднань із прив`язкою до місця мобільних терміналів, що вилучені у ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Крім того, не знайшло свого підтвердження й твердження ОСОБА_15 та його захисника з приводу неможливості обвинуваченого участі у розбійних нападах через вади зору.

Так, допитані в ході судового слідства свідки ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_84 , які проживають у с.Ваці категорично стверджували, що ОСОБА_75 до затримання вільно їздив на автомобілі «Мерседес», яким користувався. Крім того шляхом аналізу роботи мобільного телефону ОСОБА_53 під час проведення досудового слідства з прив`язкою до місцевості, було встановлено пересування останнього у темний час доби на значні відстані під час вчинення розбійних нападів на потерпілих.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що показання допитаних в ході судового слідства свідків ОСОБА_89 та ОСОБА_54 , які є рідними обвинуваченого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_90 , ОСОБА_91 та ОСОБА_92 , які є рідними та знайомими обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , які є близькими ОСОБА_14 , не носять об`єктивності, через родинні та дружні, близькі відносини та спрямовані на те, щоб скласти хибне алібі обвинуваченим задля уникнення ними покарання за вчинені злочини.

Твердження обвинувачених та їх захисників про не легітимність всіх слідчих дій під час проведення оглядів домоволодіння потерпілого ОСОБА_38 та трупу ОСОБА_22 колегія суддів вважає безпідставними та методом захисту з метою спростування доказової бази стосовно їх злочинної діяльності.

Колегія суддів вважає надуманими доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисника про те, що під час досудового розслідування слідчий не ознайомлюв у порядку ст. 290 КПК України обвинувачених та їх захисників з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів провадження, прокурором було надано доручення старшому слідчому ОСОБА_95 повідомити учасникам провадження про завершення досудового розслідування згідно ст. 290 КПК України, а також надати доступ до матеріалів досудового розслідування.

Слідчим були вжиті заходи до повідомлення захисників та підозрюваних про завершення досудового розслідування та надання доступу для ознайомлення з матеріалами провадження, про що складено відповідні протоколи, де вказано про

відмову обвинувачених від ознайомлення з матеріалами провадження та підпису протоколу, про що свідчать пояснення та підпис їх захисників.

В подальшому, 25, 26, 30 червня 2016 року обвинуваченим вручені копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в присутності їх захисників.

Крім того, апеляційний суд ретельно перевірив доводи про застосування до ОСОБА_15 працівниками правоохоронного органу незаконних методів розслідування, а саме, зі слів обвинуваченого , до нього застосовувалась до нього фізична сила та висловлювались погрози на його адресу, тобто чинили психологічний тиск задля його участі у проведенні слідчого експерименту. Такі твердження обвинуваченого спростовуються результатами відповідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою колегії суддів апеляційного суду від 9 вересня 2022 року доручено службовим особам ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві провести перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_15 про застосування до нього недозволених методів слідства під час досудового розслідування кримінального провадження №0000596 від 17 червня 2015 року.

Так, Першим слідчим відділом ( з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000328, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Колегією суддів встановлено, що заява ОСОБА_15 була предметом ретельного дослідження шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування та викладені у ній факти з приводу застосування до ОСОБА_15 недозволених методів розслідування не знайшли свого підтвердження.

За результатами проведеної перевірки у вказаному кримінальному провадженні, слідчим Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві була винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000328, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вище зазначена постанова від 30 червня 2021 року про закриття кримінального провадження отримана ОСОБА_15 та його захисником 22 травня 2023 року та не була предметом оскарження до слідчого судді.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого та його захисника щодо застосування до обвинуваченого незаконних методів ведення слідства з метою примушення його до надання вигідних органам слідства показань.

Наведені в апеляційних скаргах сторони захисту мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинувачених, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків суду і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів законність рішення в цій частині.

На переконання колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні існують достатні підстави для висновку про сплановану узгодженість дій обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , об`єднані єдиним умислом на здійснення саме розбійного нападу на потерпілих подружжя ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , ОСОБА_25 з огляду на обставини нападу на потерпілих, враховуючи час та місце скоєння злочину, характер дій кожного нападників, направлені на відшукання грошових коштів, планування злочинів - оренда приміщень для проживання, використання спорядження необхідного для вчинення злочину - камуфляжу, масок, інших предметів та зброї, засобів зв`язку, застосування транспорту для прибуття на місце злочинів та вивозу майна потерпілих. До того ж, викрадені гроші та речі продукти розподілялись між усіма співучасниками.

За викладених обставин, колегія суддів вважає наявні в матеріалах кримінального провадження докази належними та допустимими, такими що узгоджуються з показаннями потерпілих та між собою і повною мірою викривають обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_53 та ОСОБА_80 у вчиненні розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_23 та потерпілого ОСОБА_38 .

Таким чином, невідповідностей висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, чи істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на встановлені обставини провадження дії обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Урахувавши всі обставини, які за законом мають правове значення, у тому числі особу обвинувачених, суд першої інстанції, належно умотивувавши своє рішення, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, обґрунтовано призначив ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченим покарання, враховані всі обставини, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Вимога прокурора щодо призначення більш суворого покарання за ч. 4 ст.187 КК України та остаточного покарання, не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання, яке призначене за ч.4 ст.187 КК України у розмірі, що є більшим від мінімального.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання внаслідок його м`якості.

Не підлягають задоволенню апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_13 щодо зменшення сум відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_23 , оскільки вони є безпідставними.

Так, згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд частково задовольнив позовні вимоги потерпілих щодо розміру відшкодування моральної шкоди. Колегія суддів погоджується із сумою стягнутого відшкодування з врахуванням глибини моральних страждань потерпілих, які вони перенесли у зв`язку з розбійним нападом обвинувачених та вважає визначений судом першої інстанції розмір відшкодування розумним та справедливим. Доводи апелянта щодо необхідності зменшення цього розміру є непереконливими, а тому апеляційна скарга в цій частині також не підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується із розміром стягнутої матеріальної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_23 .

Разом із тим колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника щодо неправильного вирішення судом першої інстанції долі частини речових доказів, є слушними.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

З вироку вбачається, що судом вирішено питання щодо частини речових доказів.

04 жовтня 2016 року суд першої інстанції своєю ухвалою уточнив вирок від 23 серпня 2016 року в частині вирішення питання інших речових доказів, зокрема конфіскації автомобіля «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 , а також мотоцикла спортивного зеленого кольору марки «Каwаsакі» без державного номерного знаку з номером на рамі НОМЕР_2 , двох ключів запалення, технічного паспорту до автомобіля.

При цьому суд послався на ту обставину, що в ході судового розгляду встановлено, що автомобіль «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 , був знаряддям злочину, а зазначений в технічному паспорті власник автомобіля ОСОБА_96 про повернення йому автомобіля марки «Mersedes C-180» до суду не звертався, та прийшов до висновку, що вказаний автомобіль підлягає конфіскації.

Ухвалою від 04 жовтня 2016 року місцевий суд вирішив питання щодо долі речових доказів, фактично змінивши зміст вироку. Прийняття такого рішення суперечить положенням КПК.

За встановлених судом першої інстанції у вироку фактичних обставин справи по факту вчинення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розбійних нападів на потерпілих, з чим погодилась й колегія суддів апеляційної інстанції, пересування обвинувачених саме з використанням автомобіля «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 не встановлено, тому вказівка суду про використання вказаного автомобіля обвинуваченими як знаряддя злочину є помилковим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, власником автомобіля «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_12 по даним технічного паспорту, який постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Полтавській області від 11 лютого 2015 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, є ОСОБА_97 .

Тому, на думку колегії суддів апеляційного суду, вищевказаний транспортний засіб підлягає поверненню його власнику ОСОБА_98 .

При цьому, виходячи з того, що вироком суду ОСОБА_15 призначено показання у позбавлення волі на певний строк з конфіскацією усього належного майна, колегія судів вважає, що ОСОБА_99 вилучений у ході проведення обшуку домоволодіння у ОСОБА_15 мотоцикл спортивного зеленого кольору марки «Каwаsакі» без державного номерного знаку з номером на рамі НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом, підлягає конфіскації в дохід держави.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та вирок суду першої інстанції в частині вирішення долі речового доказу автомобіля «Mersedes C-180» д.н.з. НОМЕР_1 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_19 , обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_20 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_21 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 23 серпня 2016 року - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 04 жовтня 2016 року - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 04 жовтня 2016 року- скасувати.

Вирок Київського районного суду м.Полтави 23 серпня 2016 року щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за ч.4 ст. 187 КК України змінити в частині вирішення питання щодо речових доказів.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

-флеш-накопичував U339; три папірця з написами; мобільний телефон Самсунг Дуос», ІМЕІ 1: НОМЕР_13 , ІМЕІ 2: НОМЕР_14 з двома сім-картками: № НОМЕР_15 , НОМЕР_16 та № НОМЕР_17 ; мобільний телефон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_18 з сім-карткою № НОМЕР_19 , НОМЕР_20 - знищити.

- водійське посвідчення ОСОБА_13 , що передано для зберігання до кімнати зберігання речових доказів слідчого управління УМВС України в Полтавській області- віддати ОСОБА_13 ,

- 2 скляні пляшки з-під мінеральної води «Боржомі» об`ємом 0,5 л. кожна, відрізки пластикових хомутів, 2 зрізи зі слідами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору, мікрочастинки, пластмасовий електрошокер, таблицю з вісьмома відрізками липкої стрічки зі слідами рук, сліди фактури тканини, що передані для зберігання до кімнати зберігання речових доказів слідчого управління УМВС України в Полтавській області - знищити;

- сім-картку «Діджус» № НОМЕР_21 , USB- накопичувач без кришки у пошкодженому корпусі; футболку «7 billion»; пакет з: мобільним телефоном «Самсунг 1200», ІМЕІ НОМЕР_22 з сім-карткою «Київстар» № НОМЕР_23 , без акумулятора; мобільний телефон «Самсунг 1200», ІМЕІ НОМЕР_24 з сім- карткою «Київстар» № НОМЕР_25 з акумулятором, при натисканні комбінації клавіш на екрані ІМЕІ № НОМЕР_26 ; мобільний телефон «Нокіа 1280», ІМЕІ НОМЕР_27 без сім-картки, з акумулятором; мобільний телефон « J - Оnе», білого кольору, без задньої кришки, з акумулятором, ІМЕН - НОМЕР_28 , ІМЕІ2 - НОМЕР_29 , без сім-карток, з акумулятором; мобільний телефон «Самсунг S 5282», ІМЕН - НОМЕР_30 , ІМЕІ2 - НОМЕР_31 ; тримач для сім-картки «Київстар» на № НОМЕР_32 ; шість сім-карток «Київстар» з №: НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 ; НОМЕР_36 ; НОМЕР_37 ; НОМЕР_38 та «перехідник» для сім-картки, що передані для зберігання до кімнати зберігання речових доказів слідчого управління УМВС України в Полтавській області - знищити;

- цифровий фотоапарат марки Canon DIGITAL IXUS 80 iS, червоного кольору, у справному стані у якому відсутня карта пам`яті; диктофон марки OLYMPUS Pearlcorder S701, чорного кольору, у якому мається дві пальчикові батарейки SONY; FM RADI MINITYPE TORCH MANBO, у якому мається дві пальчикові батарейки; розкладний ніж з декоративною, пластиковою рукояткою на лезові ножа мається надпис «Min Sheng»; міні касета до диктофона марки «OLYMPUS XZ 90, МС-90»; інструментальний набір, який складається з двох частин, у середині маються різні відкидні насадки. На пластиковій частині мається позначення «4655-1 HAZET»; пластикова картка з № НОМЕР_39 ; флеш носій марки «Transend SD 2 GB» № 5272-87-0996 ; флеш носій марки «micro SD 1 GB» який переломаний; три ручні непрацюючі годинка без ремінців марки «JB MORBIS QUARTZ», «SEKONDA», «Q&Q QUARTZ»; два мотка прозорої липкої стрічки марки «MUSTANG» та «Palm Tan»; два мотки липкої стрічки жовтого кольору з надписом «ПІНОПЛАСТ від виробника»; три СІМ-картки «DJUISE» - НОМЕР_41 , «Life» - без номерна, «КИЇВСТАР» - НОМЕР_42 ; книжка до стартового пакета «DJUISE», заду якої мається № НОМЕР_43 ; упаковка з акумуляторною батареєю «NOKIA BL - 6Q 3,7 V»; зарядний пристрій в упаковці MODEL LP - 100W; чоловічі туфлі з декоративними значками «DA», 41р.; кросівки чорного кольору марки «adidas», 43 р.; кросівки сірого кольору з рожевою підошвою марки «Clima Cool», 43 р.; кросівки білого кольору марки «adidas», невідомого розміру; кросівки білого, чорного та сірого кольору вставками марки «PUMA»; кросівки білого кольору марки «adidas BEUNCE», 43 р.; кросівки чорного кольору з сірими та білими вставками марки «NB», 43 р.;кросівки чорного кольору марки «KROKERS», 43 р.;чоловічі туфлі чорного кольору марки «Vemon Sabin», 40 р.; чоловічі мокасини чорного кольору невідомої марки та розміру; чоловічі сапожки з хутром марки «DFYXY», 43 р.; чоловічі туфлі білого кольору з отворами, 42 р.; - знищити;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_100 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Михайлівка Тулчинського р-ну Вінницької обл. - направити у відповідний орган паспортного контролю;

- телефон марки «NOKIA» model 7210, у якому відсутня СІМ-картка, не працюючий; телефон марки «NOKIA» model 6300, IMEI: НОМЕР_44 , не працюючий, без СІМ-картки, верхньої, нижньої панелі та батареї; телефон марки «NOKIA» model: 6300, IMEI: НОМЕР_45 , без СІМ-картки та задньої панелі, не працюючий; телефон марки «SAMSUNG» model: НОМЕР_46 , ІМЕІ: стертий, не працюючий; картки, не працюючий; телефон марки «Sony Ericsson К800І» IMEI: НОМЕР_47 , не працюючий, без СІМ-картки;банківські картки KREDOBANK № НОМЕР_48 ; «Приват Банк» № НОМЕР_49 ; «Приват Банк» Ощадна книжка № 1201-0001- 1434-5759; пластикова картка «СКАРБНИЦА №ВР000453283; картки із стартових пакетів (пусті) оператора «Life» № НОМЕР_50 ; № НОМЕР_51 ; № НОМЕР_52 ; № НОМЕР_53 ; № НОМЕР_54 ; № НОМЕР_55 ; № НОМЕР_56 ; № НОМЕР_57 ; оператора «КИЇВСТАР» з № НОМЕР_58 , № НОМЕР_59 ; штрих коди карток 8938-0039-9026-4784-077F; НОМЕР_60 ; оператора «DJUICE» з № НОМЕР_61 ; № НОМЕР_62 ; штрих код №8938-0039-9203-1776-568F; оператора «МТС» PUK1-555-76-236, PUK2-9715-7136; СІМ-картки оператора «КИЇВСТАР» з № НОМЕР_63 ;

№ НОМЕР_64 ; оператора «МТС» № НОМЕР_65 ; оператора «Life» № НОМЕР_66 ; оператора «DJUICE» № НОМЕР_67 ; книжки з стартових пакетів оператора «Life» та «КИЇВСТАР», без номерних позначень; використана картка поповнення оператора «Life 40» з № НОМЕР_68 ; таксофонна картка «Укртелеком» 12 грн. №; документи -копія паспорта на ім`я ОСОБА_101 ; копія паспорта на ім`я ОСОБА_102 ; довідка №408 на ОСОБА_103 ; посвідчення № НОМЕР_69 на ім`я ОСОБА_104 ; і.к. на ОСОБА_104 № НОМЕР_70 ; довіреність №457514, 623405, 977794; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №335121; документ «Укрсиббанк»; пакет з документом на якому мається надпис «... до Предмету №000126»; картка АБА № НОМЕР_71 , 2011, ВАЗ НОМЕР_72 ; фотокартка з чоловіком (на документ); диктофон марки «SONY» № НОМЕР_73 , без карти пам`яті; МР-3 марки «BRAVIS» не працюючий; духи у флаконах марки BLACK SUEDE TOUCH; духи у флаконі трикутної форми з надписом «G»;WHISKV SILVER; SIGNATURE; ETERNITY AQA; CHANCE BLUE BY; LA RIVE CABANA; ACQUA DI GIO SPORT; LOREAL MEN EXPERT; BURBERRY; S8; LACOSTE ESSENTIAL; BLACK SUEDE TOUCH; пуста пластикова упаковка на якій мається зображення пістолета «А-101»; системний блок до комп`ютера марки «BRAVO»; ножиці по металу «PROLIS» червоного кольору №17430; дві липкі стрічки марки «Момент» та «ГАЛ»; телефон марки «NOKIA» model: НОМЕР_74 , IMEL355-176-054-800-239, без СІМ-картки та акумулятора; телефон марки «SAMSUNG» model: SS222R, ІМЕН: НОМЕР_75 , ІМЕІ2: НОМЕР_76 , без акумулятора та СІМ-картки, з флеш накопичувачем марки «micro SD 2GB»; годинник марки «MARKO ROSSI» №331 ЗА; годинник марки «RADO» N0:007; пластикова картка «SMART» № НОМЕР_77 ; банківська пластикова картка «Gold Master Card» № НОМЕР_78 ; пластикова картка «ARNZOHA V.I.P» 0028, що передані для зберігання до кімнати зберігання речових доказів слідчого управління УМВС України в Полтавській області - знищити;

- кабельні стяжки, фірми «UNIFIX», чорного кольору у двох фірмових пакунках, 173 шт.; окуляри; пластикову картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_79 ; довідку № 2166; довідку № 524; довідку № 506; 4 штуки копії довідки № 506; аркуш з зошита з написами «.. .Світлана .., прохання банку «Укрсиббанк» № POS 10.05.2011; протокол исследования на ОСОБА_105 ; інструкцію на РДР телевізор «LG» № MFL 67099904(1015.REV05); гарантійний талон на телевізор «LG» № 3840 УА0064Д (1012 REV08); додаток до договору № 0; договір № 10196 на 4 аркушах; свідоцтво про смерть на ОСОБА_106 № НОМЕР_80 ; квитанцію «Київобленерго»; фото з чоловіком; інструкцію «Genius SW-5.1 1800 5.1СН Surround System Speaker» інструкцію на окуляри «3D Classes AG s230 s 250 s 270 № mbm 37323535... 1; витяги з ДРАДЦ № 5 та № 6; свідоцтво про право власності № НОМЕР_81 (2 шт.); довідку №283; свідоцтво (копія) № 67; копія свідоцтво про народження № НОМЕР_82 на ОСОБА_105 ; пам`ятка абоненту сети 4М; копію сторінки паспорта ГУ (ст. 4 і 5) серії НОМЕР_83 ; довідку банку «ПриватБанк» на універсальну картку; довідку по кредитній картці банку «ПриватБанк» № НОМЕР_84 ; пропуск № 6150; запрошення на свадьбу; обкладинку з запискою; картку ФОПП № НОМЕР_85 ; ікону; поминальник; посвідчення № НОМЕР_86 на ОСОБА_22 ; іконку; трудову книжку № НОМЕР_87 ; дві копії паспорта ГУ серії НОМЕР_83 ; довідку на ОСОБА_22 № 1305; посвідчення № НОМЕР_88 на ОСОБА_22 ; довідку № 105 на ОСОБА_22 ; свідоцтво № НОМЕР_89 на ОСОБА_22 ; дві фотографії, а також одяг: кепку, 2 куртки, штани, 2 спортивні куртки, що передані для зберігання до кімнати зберігання речових доказів слідчого управління УМВС України в Полтавській області- знищити;

- балаклаву чорного кольору, одну пару печаток синього кольору, спортивну кофту чорного кольору з надписом «Адідас», прилад нічного бачення «MAGINON», прилад нічного бачення «SPARTAN», прилад «ГРІМ» №206099, ультрафіолетову лампу «BLB-T5W», пристрій «ГРОМ- 250М» в зборі та упаковці, ключ від наручників, спортивну куртку чорного кольору, спортивну куртку сірого кольору «Адідас», куртку сірого кольору, дві рації «Kenwood», з зарядним пристроєм до них, газовий балончик «Кобра-1», газовий балончик «Терен-1», 2 електрошокери, що передані до кімнати зберігання речових доказів СУ УМВС України в Полтавській області - знищити;

- годинник з металу жовтого кольору круглої форми марки «EMPORIO ARMANI» з шкіряним браслетом, а також вилучений у ході обшуку 10.02.2015 за місцем проживання ОСОБА_67 за адресою АДРЕСА_7 , металевий ліхтарик-елекрошокер «Police» чорного кольору, що передано для подальшого зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ УМВС України в Полтавській області - знищити;

- 2 пляшки з під води «Боржомі», відрізки пластикових хомутів, 2 зрізи зі слідами РБК, змив РБК, мікрочастинки, електричний шокер, сліди пальців рук, сліди фактури тканини, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Машівського РВ УМВС України в Полтавській області - знищити;

-мобільний телефон «Нокіа 6300» чорного кольору, без акумуляторної батареї, у якому знаходилися сім-картка мобільного оператора «Лайф» з серійним номером № НОМЕР_11 , що переданий для зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ УМВС України в Полтавській області - знищити.

- автомобіль «Mersedes С-180» д.н.з. НОМЕР_1 з ключами запалення до автомобіля, що передані для зберігання до УБОЗ УМВС України в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_107

- мотоцикл спортивний зеленого кольору марки «Kawasaki» без державного номерного знаку, з номером на рамі IIJKAZR750LLA013300II з ключами запалення до мотоцикла, що передані для зберігання до УБОЗ УМВС України в Полтавській області - конфіскувати в дохід держави.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4