Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001042 від 24.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про накладення арешту на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF FT XF 105.510», з реєстраційним номером НОМЕР_1 з номером шасі НОМЕР_2 зі спеціалізованим напівпричепом марки «KRONE SDP27B3», з реєстраційним номером НОМЕР_3 з номером шасі НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію вказаних ТЗ серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , видані на ТзОВ «ПОП ТРАНС».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, тому підлягає скасуванню.

Вказує, що слідчим суддею не було враховано те, що на даний час у Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0001127, внесене до ЄРДР 08.08.2023 року за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки 08.10.2019 року вищевказані транспортні засоби були перереєстровані на ТзОВ «Поп-Транс» без відома та присутності ОСОБА_6 , у зв`язку з чим порушені його майнові права щодо розпорядження вказаним майном. Звертає увагу суду, що спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF FT XF 105.510», спеціалізований напівпричіп марки «KRONE SDP27B3» та відповідні реєстраційні документи були визнані речовими доказами в рамках даного кримінального провадження згідно постанови дізнавача та мають важливе значення для кримінального провадження.

Просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого дізнавача та накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

16 серпня 2023 року представником власника майна ТзОВ «ПОП-ТРАНС» - адвокатом ОСОБА_5 подано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_6 з підстав її необґрунтованості.

Представник вказує, що ТзОВ «ПОП-ТРАНС» є заявником у даному кримінальному провадженні, відповідно є потерпілим. Право власності на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF FT XF 105.510», з реєстраційним номером НОМЕР_1 з номером шасі НОМЕР_2 зі спеціалізованим напівпричепом марки «KRONE SDP27B3», з реєстраційним номером НОМЕР_3 з номером шасі НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію вказаних ТЗ серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 зареєстроване за ТзОВ «ПОП-ТРАНС», як за власником, є діючим і ніким не оспореним.

Вважає, що ОСОБА_6 , зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що нібито він не знав, що автомобіль та причіп були перереєстровані з нього на Товариство, надає суду завідомо неправдиві дані, оскільки його водії їздили на вказаному автомобілі та причепі зі свідоцтвом про реєстрацію вказаних ТЗ серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , які зареєстровані за ТзОВ «ПОП ТРАНС», як за власником.

На думку представника, зареєстроване 08.08.2023 року кримінальне провадження за № 0001127 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, не має ніякого відношення до даної справи. На його переконання, ОСОБА_6 не має підстав посилатися на ст.317, 321, 391 ЦК України про те, що порушуються його права, як власника та він не є особою, яка наділена правом на подання апеляційної скарги.

Просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити повністю, а ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10.08.2023 року залишити без змін.

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавав, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши, суддю-доповідача, доводи ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, представника ТзОВ «ПОП ТРАНС» адвоката ОСОБА_5 , який заперечував проти її задоволення, ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею порушені.

Як вбачається з матеріалів провадження та ухвали слідчого судді, СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001042 від 24.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України за фактом самовільного, всупереч установленому законом порядку, використання у власних цілях ОСОБА_6 транспортними засобами ТОВ ПОП-ТРАНС, а саме спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки «DAF FT XF 105.510» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з номером шасі НОМЕР_2 та спеціалізованим напівпричіпом марки «KRONE SDP27B3» з реєстраційним номером НОМЕР_3 з номером шасі НОМЕР_4 , не маючи на те законних підстав. Зазначені транспортні засоби попередньо були передані ТзОВ ПОП-ТРАНС для ОСОБА_6 на підставі договору оренди, який на даний час розірвано.

Постановою дізнавача від 05.08.2023 року вилучене майно визнане речовими доказами по кримінальному провадженні.

При накладенні арешту на вилучене майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження факту (події) вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для ймовірного пред`явлення в подальшому обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На думку колегії суддів апеляційного суду, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, яке має значення для цього кримінального провадження і які стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує доводи ОСОБА_6 щодо наявності іншого кримінального провадження за ст.358 КК України за фактом підроблення документів, у зв`язку з чим для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушенняна цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Доводи представника ТзОВ «ПОП ТРАНС» адвоката ОСОБА_5 щодо того, що ОСОБА_6 не є особою, яка наділена правом на подання апеляційної скарги, нічим не обґрунтовані та не підтверджуються матеріалами справи, оскільки згідно п.3 ч.7 ст.173 КПК України, треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна. Всі інші питання, наведені представником у запереченні, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Заборона розпорядження та відчуження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.

При цьому, колегія суддів вважає, що заборона користуватися транспортним засобом, причіпом та свідоцтвами до них може завдати надмірного обмеження прав власника. Крім того, до початку судового розгляду в суді першої інстанції дізнавач ОСОБА_8 подав заяву, в якій він не заперечує проти передачі майна власнику для користування.

Саме такий спосіб та місце зберігання арештованого майна, на переконання апеляційного суду, є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Колегія суддів також зауважує, що даний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

З урахуванням положень викладеного, а також п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленню нової ухвали про часткове задоволення клопотання дізнавача про арешт майна.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001042 від 24.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF FT XF 105.510» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером шасі НОМЕР_2 зі спеціалізованим напівпричепом марки «KRONE SDP27B3», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , з номером шасі НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію вказаних ТЗ серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , видані на ТзОВ «ПОП ТРАНС» шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, проте без позбавлення права користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3