УХВАЛА

16 червня 2023 року

м. Київ

справа № 342/391/19

провадження № 51-2586ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання ним копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду

з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 01 травня 2023 року, не усунув.

За п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

В ухвалі від 01 травня 2023 року касаційний суд звертав увагу засудженого на те,

що згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону та вказівкам касаційного суду касаційна скарга засудженого, як і попереднього разу, адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних справ.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Однак, засуджений у касаційній скарзі знову не конкретизує, які судові рішення

він оскаржує. Вказане перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак засуджений у касаційній скарзі, як і попереднього разу, не наводить конкретних порушень закону, допущених судами під час постановлення оскаржених судових рішень, які б відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням приписів статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для їх скасування чи зміни.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка

її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

При цьому прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями

ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

Однак вимоги засудженого у касаційній скарзі про скасування вироку місцевого суду та про його звільнення з огляду на відбуте покарання не узгоджуються з положеннями

ст. 436 КПК та, як і попереднього разу, є неповними, оскільки він знову не зазначає,

що суд касаційної інстанції має зробити з ухвалою апеляційного суду, якою оскаржений засудженим вирок, як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, залишено без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу засудженого слід повернути особі, що її подала.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3