Справа №:755/8301/23
Провадження №: 1-кс/755/1789/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" червня 2023 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 , погоджене прокурором прокуратури АР Крим та м. Севастополя, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тинит Табасаранського району Республіки Дагестан рф, громадянина рф, раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 24.03.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и л а :

слідчий 1 відділу СУ ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим ОСОБА_7 , за погодженням прокурора прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_8 , звернувся до слідчої судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 24.03.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим управлінням ГУ СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення щодо порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. 64 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, яка набрала чинності для України 03.01.1955, яке полягає у незастосуванні законодавства України на ТОТ України АР Крим щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійсненні протиправного кримінального переслідування останнього, в умовах окупації частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Так, стаття 438 КК України є бланкетною що відсилає до порушення законів та звичаїв війни, передбачених у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, при тлумаченні конкретних порушень законів та звичаїв війни, у даній справі необхідно керуватися в тому числі Женевською конвенцію про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенція) та додаткових протоколів до неї. Ця Конвенція містить перелік діянь, що становлять найбільш серйозні порушення.

Відповідно до статті 2 Конвенції, її положення застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Внаслідок загострення політико-соціальної напруженості в Україні в період 19-22 лютого 2014 року (розстріли на Майдані Незалежності у м. Київ, втеча ОСОБА_10 ) проросійські політичні та інші організації і об`єднання, підтримувані Російською Федерацією (далі РФ), активізували свою антиукраїнську діяльність спрямовану на ескалацію ситуації, що склалася та подальше її розхитування, особливо у Південно-Східних областях України, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь.

Так, 03.02.2014 в АР Крим та м. Севастополь пройшов ряд мітингів проросійських сил, під час яких організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу та до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня лідер партії «Русский блок» ОСОБА_11 заявив про створення з числа добровольців загонів самооборони.

Вказані загони так званої Самооборони Криму спільно із кадровими військовослужбовцями РФ (як тими, що дислокувались на базі Чорноморського Флоту РФ згідно двосторонніх договорів між Україною та РФ так і тими, що незаконно переправились з території РФ) забезпечили захоплення адміністративних будівель України, захоплення та блокування українських військових частин та організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Криму, що, в подальшому публічно підтвердили найвищі керівники Росії, включно з президентом РФ - ОСОБА_12 .

Внаслідок вказаних насильницьких агресивних дій РФ Україна втратила ефективний контроль над територією Криму у зв`язку з її окупацією ЗС РФ.

З метою «легітимізації» окупації 16.03.2014 владою АРК за підтримки РФ (у тому числі силової) проведено незаконний «референдум» для приєднання півострова до території РФ всупереч ст.ст. 5, 72 та 73 Конституції України. Результатом проведеного «референдуму» стали тимчасова окупація території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації.

В подальшому, вищим керівництвом РФ, з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим, на керівні та рядові посади в яких, у тому числі, призначено громадян РФ, в основному шляхом переведення з території Росії.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Враховуючи викладене, окупація Криму РФ, будучи рівнозначною міжнародному збройному конфлікту, задовольняє критерій наявності збройного конфлікту, що є передумовою для притягнення до кримінальної відповідальності за найбільш серйозні порушення Женевських конвенцій.

Відповідно до статті 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Крім того, статтею 13 Конвенції визначено, що положення частини II (Загальний захист населення від деяких наслідків війни) стосуються всього населення країн, які перебувають у конфлікті, без будь-якої дискримінації за ознакою, зокрема, раси, національності, релігійних або політичних переконань, і спрямовані на полегшення страждань, спричинених війною.

Згідно статті 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Виходячи з того, що злочинні діяння були пов`язані з окупацією півострова та політикою окупаційної влади, спрямованої на переслідування осіб, які висловлюють проукраїнську позицію в частині підтримки позиції про територіальну цілісність України, виконавці злочину ОСОБА_6 , усвідомлював фактичні обставини, що свідчили про наявність збройного конфлікту (окупації). Розуміючи, що АР Крим та м. Севастополь перебувають під окупацією РФ, ОСОБА_6 маючи прямий умисел на здійснення незаконного «досудового розслідування» у своїй професійній діяльності на посаді слідчого, застосовував у своїй діяльності законодавство РФ на ТОТ України АР Крим з метою незаконного кримінального переслідування голови Меджлісу Кримськотатарського народу ОСОБА_9 . Як було зазначено вище, сам факт окупації був засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі, про що і було відомо ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 64 Конвенції кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму, РФ, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Окрім цього, відповідно до статті 47 Конвенції особи, що перебувають під захистом, які знаходяться на окупованій території не будуть у жодному разі та жодним чином позбавлені переваг цієї Конвенції у зв`язку з будь-якими змінами, запровадженими стосовно керівних установ чи управління цією територією внаслідок її окупації, або у зв`язку з будь-якою угодою, укладеною між властями окупованої території та властями окупаційної держави, або у зв`язку з анексію окупаційною державою всієї або частини окупованої території.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), який набув чинності для України 25 липня 1990 р. особі, визнаній винною у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного зі збройним конфліктом, не може бути винесено жодного вироку, і вона не може бути піддана жодному покаранню, крім як за постановою неупередженого й відповідним чином створеного суду, що додержує загальновизнаних принципів звичайного судочинства, які включають в тому числі те, що процедура повинна передбачати надання звинуваченому до і під час суду всі необхідні права та засоби захисту, а також те, що жодна особа не може бути звинувачена у вчиненні кримінального правопорушення або засуджена за нього на підставі будь-якої дії чи недоліку, які не є кримінальним правопорушенням згідно з нормами національного законодавства або міжнародного права, дія яких поширювалася на цю особу під час вчинення такої дії чи бездіяльності.

Продовжуючи свої умисні дії, капітан юстиції ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Сімферополі АР Крим на посаді «следователя по особо важным делам первого следственного отдела управления по расследованию особо важных дел» ГСУ СК России по Республике Крым и г. Севастополю, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя внаслідок збройної агресії Російської Федерації та те, що на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні - серпні 2014, більш точну дату не встановлено усвідомлюючи, що так зване «ГСУ СК России по Республике Крым и г. Севастополю» відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, приступив до виконання своїх безпосередніх обов`язків в складі вказаного органу на посаді слідчого в ОВС першого слідчого відділ незаконно створеного «ГСУ СК России по Республике Крым и г. Севастополю.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.02.2014 біля будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим за адресою м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 8, відбувся мітинг представників Меджлісу кримськотатарського народу організований ОСОБА_9 та представників політичної партії «Русское единство» організований ОСОБА_13 підставою якого стало скликання позачергової сесії депутатів Верховної Ради Республіки Крим.

Через неналежне забезпечення співробітниками правоохоронних органів громадської безпеки під час проведення вказаних заходів, з урахуванням протилежних політичних поглядів учасників мітингу (проукраїнські погляди представників Меджлісу та антиукраїнські, проросійськи погляди представників політичної партії «Русское Єдинство») між останніми розпочались сутички, з застосуванням фізичної сили, сльозогінного газу, палиць та інших підручних предметів.

В результаті вказаних сутичок не менше 80 осіб отримали тілесні ушкодження різної тяжкості та двоє осіб померло.

З урахуванням викладеного начальником слідчого відділу Центрального РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим за вищевказаними фактами до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за відомості за № 0000717 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 119 КК України, № 0000718 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, та № 0000719, № 0000720, № 0000721, № 0000722, № 0000723, № 0000724, № 0000725, № 0000726 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що, достовірно знаючи про те, що вищевказані факти отримання тілесних ушкодження та настання смерті громадян України досліджуються посадовими особами компетентних правоохоронних органів України в ході досудових розслідувань у відповідних кримінальних провадження, 27.06.2014 на території Автономної Республіки Крим незаконно створеним органом окупаційної влади «Следственным отделом по центральному району г. Симферополя Главного следсвенного управления Следственного комитета Российской Федерации по республике Крым» (далі «Главное следственное управление по Республике Крым») порушено кримінальну справу № та № за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що спричинило смерть останніх підчас проведення 26.02.2014 мітингу біля будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим за адресою м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 8, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 109 УК РФ.

Водночас, 27.11.2014 слідчим «Следственного отдела по центральному району г. Симферополя Главного следсвенного управления Следственного комитета Российской Федерации по республике Крым» ОСОБА_16 у зв`язку з не встановленням особи обвинуваченого на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК РФ розслідування кримінальних справ № та № зупинено.

Однак, 26.12.2014 прокурором незаконно створеної «Прокуратуры Республики Крым» ОСОБА_17 розслідування кримінальних справ № та № відновлено на підставі п. 6 ч. 2 ст. 37, п. 3 ч. 1 ст. 211 КПК РФ. Підставою для відновлення розслідування вищевказаних справ, відповідно до мотивувальної частини постанов ОСОБА_17 , стало відсутність надання слідчим оцінки подій кримінальних правопорушень, що розслідуються за ст. 212 УК РФ.

В подальшому, 19.01.2015 кримінальні справи № та № об`єднано в одну кримінальну справу під № та матеріали вказаної кримінальної справи передано для подальшого проведення досудового розслідування до незаконно створеного на території Автономної Республіки Крим правоохоронного органу окупаційної влади «Управления по расследованию особо важных дел Главного следственного управления по Республике Крым».

Водночас, 29.05.2015 незаконно створеним на території Автономної Республіки Крим правоохоронним органом окупаційної влади «Следственным отделом УФСБ России по Республике Крым и г. Севастополю» розпочато розслідування кримінальної справи № відносно громадянина України ОСОБА_9 за фактом організації масових заворушень та участі в масових заворушеннях підчас проведення 26.02.2014 мітингу біля будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим за адресою м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 8, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 280.1 КК РФ.

В подальшому, 15.10.2015 незаконно створеним на території Автономної Республіки Крим правоохоронним органом окупаційної влади «Следственным отделом УФСБ России по Республике Крым и г. Севастополю» розпочато розслідування кримінальної справи № відносно ОСОБА_9 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 280.1 УК РФ, яку в подальшому приєднано до кримінальної справи № .

Так, 20.03.2020 слідчим в ОВС 1 відділу ОСОБА_6 незаконно створеного на території Автономної Республіки Крим правоохоронного органу окупаційної влади «Управления по расследованию особо важных дел Главного следственного управления по Республике Крым и г. Севастополю» розпочато розслідування кримінальної справи № 0000038 відносно ОСОБА_9 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 УК РФ.

Однак, 23.03.2020 заступником керівника управління незаконно створеного на території Автономної Республіки Крим правоохоронного органу окупаційної влади «Управления по расследованию особо важных дел Главного следственного управления по Республике Крым» кримінальна справа № 0000038 приєднана в одному провадженні до матеріалів кримінальної справи № , із присвоєнням чергового номера .

Проте, 30.03.2020 під час проведення розслідування вищезазначених кримінальних справ слідчими незаконно створеного на території Автономної Республіки Крим правоохоронного органу окупаційної влади «Управления по расследованию особо важных дел Главного следственного управления по Республике Крым» ОСОБА_9 пред`явленно обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 КК РФ (в ред. Федерального закона от 13.06.1996 № 63-ФЗ), ч. 2 ст. 280.1 УК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ), ч. 1 ст. 280.1 УК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ).

На виконання окупаційної політики Російської Федерації у ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 30.03.2020 виник умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, шляхом застосування законодавства РФ на ТОТ України в межах здійснення так званого «досудового розслідування» у незаконно створеному судовому органі: «ГСУ СК России по Республике Крым и г. Севастополю» за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 УК РФ (в ред. Федерального закона от 13.06.1996 № 63-ФЗ), ч. 2 ст. 280.1 КК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ), ч. 1 ст. 280.1 КК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ) в умовах окупації частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, тобто здійснення протиправного кримінального переслідування ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на посаді слідчого в ОВС 1 відділу незаконно створеного на території Автономної Республіки Крим правоохоронного органу окупаційної влади «Управления по расследованию особо важных дел Главного следственного управления по Республике Крым и г. Севастополю», усвідомлюючи, що ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді голови Меджлісу Кримськотатарського народу, приймав 26.02.2014 під будівлею Верховної Ради Автономної Республіки Крим участь у мітингу на підтримку територіальної цілісності України та проти приєднання АР Крим до складу РФ, 27.05.2020 підписав вищезазначений обвинувальний висновок та разом з матеріалами кримінальної справи № направив для розгляду до незаконно створеного «Верховного суда Республики Крым».

Судове засідання у судовому провадженні з кримінальних справ № 1-1/2021 (1-16/2020), яке відбувалося 01.06.2021 у справі за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 УК РФ (в ред. Федерального закона от 13.06.1996 № 63-ФЗ), ч. 2 ст. 280.1 УК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ), ч. 1 ст. 280.1 КК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ) в умовах окупації частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, здійснювалось суддею незаконно створеного «Верховного суда Республики Крым» ОСОБА_18 .

Під час судового розгляду «обвинувального висновку» щодо ОСОБА_9 , суддею незаконно створеного «Верховного суда Республики Крым» ОСОБА_18 за матеріалами кримінальної справи № , яку підписав ОСОБА_6 , а направив до суду прокурор ОСОБА_19 , порушено право ОСОБА_9 на справедливий суд відносно себе.

Так, під час судового розгляду за обвинувальним актом, який складений та підписаний ОСОБА_6 встановлено, що обвинувачений є цивільною особою - громадянином України, а «кримінальна справа» відносно якого порушена за фактом організації масових заворушень, що супроводжувались застосуванням насилля та пошкодженням майна, тобто події, які відбувалися 26.02.2014, в період коли на території Автономної Республіки Крим діяло законодавство України.

В свою чергу, ОСОБА_9 під час судового розгляду не був присутнім на вищевказаному судовому засіданні, так як мав заборону виїзду на територію півострову Крим та м. Севастополя. В свою чергу 01.06.2021 у Верховному Суді Республіки Крим відбулося оголошення вироку у кримінальній справі стосовно ОСОБА_9 , яким він був визнаний винним (заочно) в скоєнні злочинів, передбачених кримінальним законом РФ, з призначенням покарання: за ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу Російської Федерації (в редакції від 13.06.1996г.) До 6 років позбавлення волі у виправній колонії загального режиму; по ч. 2 ст. 280.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (в редакції від 21.07.2014г.) До штрафу в розмірі 200000 руб. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень строком на 1 рік; за ч.1 ст.280.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (в редакції від 21.07.2014г.) До 200 годин обов`язкових робіт з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень строком на 1 рік .

Від призначеного так званого покарання, яке передбачене ч. 2 ст. 280.1 і ч. 1 ст.280.1 Кримінального кодексу Російської Федерації ОСОБА_9 звільнено на підставі «ч. 2 ст. 24 Кримінально процесуального кодексу Російської Федерації», в зв`язку з усуненням злочинності та караності діяння новим кримінальним законом (декриміналізацією).

Так, 01.06.2021 за результатами судового розгляду «обвинувального висновку», який був підписаний слідчим ОСОБА_6 . 27.05.2020 відносно ОСОБА_9 суддею незаконно створеного «Верховного суда Республики Крым» ОСОБА_20 в порушення положень ч. 4 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів винесено «вирок», відповідно до якого ОСОБА_9 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 УК РФ (в ред. Федерального закона от 13.06.1996 № 63-ФЗ), ч. 2 ст. 280.1 КК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ), ч. 1 ст. 280.1 КК РФ (в ред. Федерального закона от 21.07.2014 № 274-ФЗ) в умовах окупації частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі та 200 тис. рублів штрафу за звинуваченням в «організації масових заворушень» 26 лютого 2014 року під стінами кримського парламенту.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і виразилось у порушенні вимог ст. 64 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, а саме у незастосуванні законодавства України на ТОТ України АР Крим щодо ОСОБА_9 та протиправному кримінальному переслідуванні останнього.

10.11.2021 складено повідомлення про підозру громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У зв`язку з тривалою відсутністю громадянина РФ ОСОБА_6 за місцем проживання, повідомлення про підозру та повістки про виклик до слідчого на 15.11.2021, 17.11.2021 та 19.11.2021 опубліковано в редакції газети «Урядовий Кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора в розділі «Повістки», в спосіб, передбачений ч. 2 ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України.

Проте, громадянин РФ ОСОБА_6 за вказаними повістками не прибув, причин неприбуття та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку із викладеним у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що громадянин РФ ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду.

Згідно відомостей ДПС України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України громадянином РФ ОСОБА_6 , у період з 20.02.2014 року по теперішній час, в базі даних не виявлено.

У зв`язку із викладеним, 19.11.2021 громадянина РФ ОСОБА_6 оголошено у всеукраїнський розшук. Здійснення розшукових заходів доручено співробітникам ДКР СБ України.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході даного провадження, у тому числі:

- повідомленням оперативного підрозділу ДКР СБ України про вчинене кримінальне правопорушення № 2/5/2-1568нт від 20.10.2021.

- відповіддю оперативного підрозділу ДКР СБ України на доручення слідчого № 76/14/91-2165 від 03.11.2021, згідно якого встановлено фактичні установчі дані слідчого в ОВС 1 відділу незаконно створеного на території АР Крим правоохоронного органу окупаційної влади РФ «Управление по расследованию особо важных дел Главного следственного управления по Республике Крым и г. Севастополю» ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.04.2021, який надав слідству копію «Обвинувального акту» відносно нього, який склав та підписав ОСОБА_6

- протоколом допиту свідка в режимі відеоконференції від 18.02.2023, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнає та надає слідству інформацію про діяльність слідчого ОСОБА_6 у справі ОСОБА_9 ;

- протоколом впізнання в режимі відеоконференції від 18.02.2023, згідно якого свідок впізнає слідчого ОСОБА_6 у справі ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду Інтернет мережі від 29.07.2021, згідно якого на сайті незаконного судового органу «Верховного суду Респібліки Крим» розглядається справа 01.06.2021, № 1-1/2021 (1-16/2020) відносно ОСОБА_9 .

Згідно зі ст. 177 КК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, забезпечення можливості своєчасності та повноти проведення досудового слідства, виконання процесуальних дій, виявлення та фіксації слідів злочинної діяльності, а також попередження ухилення підозрюваного від слідства.

Крім доказів, які свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, в ході досудового розслідування отримано фактичні дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 у випадку обрання до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду на території Російської Федерації, ТОТ АР Крим та місто Севастополь, Республіки Білорусь необмежений час.

Таким чином, у даному провадженні отримані достатні докази, які свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі. Просив задовольнити, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від 8 до 12 років позбавлення волі, наразі переховується від органів досудового розслідування, та вказав на наявність ризиків, передбачених п. 5 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. Викликався шляхом публікації судової повістки у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» від 23.06.2023 № 125(7523), на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 27.06.2023 та на сайті Дніпровського районного суду м. Києва.

Відтак, згідно положень ч. 8 ст. 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 вважається особою, яка належним чином повідомлена про виклик.

За таких обставин, слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла такого висновку.

Слідчою суддею встановлено, що згідно постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_22 від 06.04.2020 про визначення підслідності, підслідність проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2020 за № 0000013, визначено за слідчими Головного управління Служби безпеки України в АР Крим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14 А, м. Київ. Відтак, клопотання подано за правилами підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

10.11.2021 складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України. Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, слідчим вживались заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вказаної вище підозри. Захисник ОСОБА_4 отримав повідомлення про підозру о 14 год 18 хв 11.11.2021.

Разом з тим, органом досудового розслідування у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» 20.11.2021 № 224 (7092), розміщено повідомлення про підозру та повістку про виклик ОСОБА_6 на 25.11.2021 до прокуратури АР Крим та м. Севастополя або до 3 відділу СУ ГУ СБУ в АР Крим для вручення повідомлення про підозру та проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, роз`яснено наслідки неприбуття.

Аналогічно повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 розміщено на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 про прибуття до прокуратури АР Крим та м. Севастополя або до 3 відділу СУ ГУ СБУ в АР Крим для вручення повідомлення про підозру та проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, роз`яснено наслідки неприбуття.

Постановами від 19.11.2021 у кримінальному провадженні № 0000013 від 24.03.2020, ОСОБА_6 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування. Здійснення розшуку доручено співробітникам ДКР Служби безпеки України.

19.06.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 24.03.2020 відновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідча суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, на думку слідчої судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у тому, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 438 КК України, наявними у справі доказами, зокрема: повідомленням оперативного підрозділу ДКР СБ України про вчинене кримінальне правопорушення № 2/5/2-1568нт від 20.10.2021; відповіддю оперативного підрозділу ДКР СБ України на доручення слідчого № 76/14/91-2165 від 03.11.2021, згідно якого встановлено фактичні установчі дані слідчого в ОВС 1 відділу незаконно створеного на території АР Крим правоохоронного органу окупаційної влади РФ «Управление по расследованию особо важных дел Главного следственного управления по Республике Крым и г. Севастополю» ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.04.2021, який надав слідству копію «Обвинувального акту» щодо нього, який склав та підписав ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка в режимі відеоконференції від 18.02.2023, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнає та надає слідству інформацію про діяльність слідчого ОСОБА_6 у справі ОСОБА_9 ; протоколом впізнання в режимі відеоконференції від 18.02.2023, згідно якого свідок впізнає слідчого ОСОБА_6 у справі ОСОБА_9 ; протоколом огляду Інтернет мережі від 29.07.2021, згідно якого на сайті незаконного судового органу «Верховного суду Республіки Крим» розглядається справа 01.06.2021, № 1-1/2021 (1-16/2020) відносно ОСОБА_9 ; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Разом з тим, слідча суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, на виклики слідчого, прокурора та суду не з`являється та наразі переховується від органів досудового розслідування, також, використовуючи знайомство та різноманітну залежність від нього свідків по даному провадженню, перебування значної частини свідків на окупованій російською федерацією частині території України, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, чи продовжувати вчинювати інші кримінальні правопорушення, а також іншим чином перешкоджати розслідуванню даного злочину.

Зважаючи на викладене, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Окрім цього, суд звертає увагу на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч. 4 ст. 197 КПК України)

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Керуючись ст. 131, 132, 176 -178, 183, 186, 193, 194, 197, 395 КПК України слідча суддя,

п о с т а н о в и л а :

клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 , погоджене прокурором прокуратури АР Крим та м. Севастополя, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 09 год 10 хв 03 липня 2023 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1