Єдиний унікальний номер 305/1056/23
Номер провадження 1-кп/305/301/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів обвинувальний акт в у кримінальному провадженні, відомості про яке 22.11.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000324 про обвинувачення

1)ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

2)ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан, починаючи із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Окрім цього, з метою забезпечення борони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, 24 лютого 2022 року, на підставі Указу Президента України №69/22 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для потреб Збройних сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби трансепту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також інших військових формувань.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Водночас, ст.22 вказаного Закону передбачено, що граничний вік перебування на військовій служби (у тому числі у резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років.

Також, відповідно до ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні, або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, запроваджувати та здійснювати, зокрема особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

З огляду на викладене, під час дії в Україні воєнного стану, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби.

Разом з цим, судом встановлено, що у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 21 лютого 2023 року, невстановлена особа (матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження), розуміючи, що для виконання поставлених перед собою цілей, спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України, власноруч залучила ОСОБА_4 .

Так, 21 лютого 2023 року невстановлена особа (матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження), у телефонній розмові запропонувала ОСОБА_4 посприяти у незаконному перетині кордону ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які повинні прибути у с. Луг Рахівського району Закарпатської області.

Після цього, ОСОБА_4 , 21 лютого 2023 року, у зателефонував ОСОБА_5 та запропонував забрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з с. Луг та відвести до його місця проживання. На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи з відома невстановленої особи (матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження) та ОСОБА_5 , вчинив організаційні дії, спрямовані на переправлення через лінію державного кордону України на територію Румунії, поза пунктом пропуску ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме визначив час та місце їх незаконного переправлення через державний кордон України, надав інформацію щодо найбільш зручних маршрутів руху до державного кордону.

Потім, 21 лютого 2023 року, ОСОБА_4 , діючи з відома невстановленої особи (матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження) та ОСОБА_5 , реалізовуючи умисел щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, у телефонній розмові з ОСОБА_7 , вказав йому та ОСОБА_8 , на наступний день, тобто 22 лютого 2023 року, прибути до смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, приблизно о 15 годині 00 хвилин, що і було зроблено останніми.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 22 лютого 2023 року, близько 16 години 00 хвилин, прибули у смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, де ОСОБА_9 , у телефонному режимі, надав їм вказівку викликати таксі та їхати у с. Луг Рахівського району Закарпатської області. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на виконання вказівки ОСОБА_4 , викликали таксі та поїхали у домовлене місце, де їх зустрів ОСОБА_5 , та приблизно через годину руху, вони прибули до місця проживання ОСОБА_4 , а саме будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , де вже знаходився останній, де він, разом із ОСОБА_5 , повідомили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що особисто поведуть їх через кордон, поза пунктом пропуску на територію Румунії, вкажуть найбільш зручний маршрут та місце перетину, а також те, що сам незаконний перетин державного кордону буде відбуватися вечором 22 лютого 2023 року і до цього часу необхідно перебувати у будинку.

Надалі, 22 лютого 2023 року, близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, отримавши попередню згоду невстановленої особи (матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження) та ОСОБА_5 , на спільне вчинення злочину, з метою доведення свого протиправного умислу, спрямованого на незаконне переведення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон, передав їм по одному рятувальному жилету з маркуванням «Abc motors», коричневого кольору, та вийшовши з будинку попрямував разом з іншими до українсько-румунського кордону.

Однак, 22 лютого 2023 року о 20 годині 30 хвилин, у с. Луг Рахівського району Закарпатської області, навпроти будинку № 600, на перехресті центральної дороги та провулка Свинячий потік, на відстані приблизно 50 метрів від річки Тиса, по якій проходить українсько-румунський кордон, ОСОБА_4 був викритий та, у порядку ст.208 КПК України, затриманий працівниками правоохоронних органів.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувачення, посилаючись на обставини викладені в обвинувальному акті, та просив суд обрати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч.2 ст.332 КК України, у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.332 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті та зачитані прокурором, відповідають дійсності.

Окрім цього, пояснив, що 20.02.2023 року йому зателефонувала незнайома особа та запропонувала за винагороду, 22.02.2023 року, забрати з с. Луг (біля стадіону) забрати 2 осіб та поселити їх у готель. На вказану пропозицію він погодився та у свою чергу, запропонував ОСОБА_5 забрати вказаних осіб. У подальшому йому сказали не поселяти цих осіб у готель, а почекати до вечора, так як їх незаконне переправлення повинно було відбутись вечором 22.02.2023 року. Тоді ОСОБА_5 поїхав, забрав цих двох осіб і привіз до нього ( ОСОБА_10 ) додому, де вони почекали близько 2-3 годин. Після цього, йому зателефонували та сказали дати два рятувальні жилети особам, яких вони забрали. Рятувальні жилети у нього були, так як він займається їх перепродажем. У подальшому вони усі четверо пішли у сторону державного кордону. Він йшов першим та спілкувався із ОСОБА_5 по телефону, оскільки перевіряв чи не було прикордонників, за ним йшов ОСОБА_5 , а потім двоє чоловіків, віком приблизно 20 та 45 років, яких вони забрали. Коли вони підходили до кордону, то їх затримали працівники правоохоронного органу.

Окрім цього, ОСОБА_4 також зазначив, що як звали двох чоловіків він не знає, оскільки не питав і не цікавився.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.332 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті та зачитані прокурором, відповідають дійсності.

Окрім цього, пояснив, що 21.02.2023 року, йому подзвонив ОСОБА_4 і запропонував підзаробити, а саме піти на стадіон, забрати звідти двох людей і відвести їх до нього додому, на що він погодився. На наступний день, він забрав біля стадіону у с. Луг двох чоловіків та відвів їх до будинку ОСОБА_4 , де вони чекали до темноти. За цей період вони між собою не спілкувались, тому як звати чоловіків він не знає. Коли стемніло, то вони усі вийшли з будинку ОСОБА_4 , який ішов першим, а він з цими чоловіками йшли після ОСОБА_4 .

Оскільки обвинувачені в судовому засіданні не заперечували проти вказаних вище фактичних обставин кримінального провадження, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, після роз`яснення наслідків розгляду справи без дослідження всіх доказів, задовольнив клопотання прокурора, за згодою обвинувачених і їх захисника, визнав достатнім, після допиту обвинувачених, дослідити подані та долучені до кримінального провадження №0000324 від 22.11.2022 року докази, що характеризують особу обвинувачених.

При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає.

Суд, оцінивши досліджені у кримінальному провадженні докази в їх сукупності: показання обвинувачених, які узгоджуються між собою та є взаємопов`язаними та достатніми, вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.332 КК України, яке у відповідності до ч.5 ст.12 КК України належить до тяжких злочинів.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, не судимий, визнав свою вину та щиро розкаявся.

Окрім наведеного, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує також досудову доповідь стосовно нього, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів у межах, визначених законодавством.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, не судимий, визнав свою вину та щиро розкаявся.

Окрім наведеного, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує також досудову доповідь стосовно нього, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів у межах, визначених законодавством.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи думку прокурора, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених є можливим без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає необхідним та доцільним застосувати до них покарання в межах санкції ч.2 ст.332 КК України, та визначити їм покарання у виді позбавлення волі із звільненням їх від відбування покарання з іспитовим строком, з покладенням на обвинувачених обов`язків передбачених ст.76 КК України, яке у відповідності до ч.2 ст.65 КК України буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас санкція ч.2 ст.332 КК України передбачає обов`язкове застосування додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом з цим, у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є непрацюючими, підприємницькою діяльністю не займаються та вчинили інкримінований їм злочин без використання яких-небудь посад.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості застосувати до них додаткове покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Окрім цього, відповідно про протоколу про протоколу про затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх затримали о 20 годині 30 хвилин 22 лютого 2023 року.

У подальшому, на підставі ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2023 року (справа №308/2935/23, провадження 1-кс/308/774/23 та 1-кс/308/775/23) до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, на строк до 22 квітня 2023 року, який у подальшому було продовжено до 22.05.2023 року.

У зв`язку з викладеним, строк перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою у період з 20 години 30 хвилин 22.02.2023 року по 24.02.2023 року, необхідно включити їм у строк відбуття покарання.

Обраний стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту закінчився 22.05.2023 року. При цьому, клопотань про обрання запобіжного заходу прокурором у ході судового розгляду не заявлялось.

На підставі ухвал слідчого судді від 01 березня 2023 року (справа № 308/2935/23, провадження 1-кс/308/872/23, 1-кс/308/873/23 та 1-кс/308/874/23) накладено арешт на майно, а саме: два рятувальні жилети для плавання, коричневого кольору; мобільний телефон «Айфон 8», із розбитим екраном, ІМЕІ НОМЕР_1 та мобільний телефон «Ксіомі Редмі», ІМЕІ НОМЕР_2 , які були вилучені у ОСОБА_5 , а також мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , який був вилучений у ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, арешт майна, накладений на підставі вищевказаних ухвал слідчого судді від 01 березня 2023 року (справа № 308/2935/23, провадження 1-кс/308/872/23, 1-кс/308/873/23 та 1-кс/308/874/23), по вступу вироку в законну силу підлягає скасуванню.

Речові докази відповідно до ст.100 КПК України, а саме: два рятувальні жилети для плавання, коричневого кольору, після вступу вироку у законну силу слід знищити; мобільний телефон «Айфон 8», із розбитим екраном, ІМЕІ НОМЕР_1 та мобільний телефон «Ксіомі Редмі», ІМЕІ НОМЕР_2 , які були вилучені у ОСОБА_5 , а також мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , який був вилучений у ОСОБА_4 , по вступу вироку у законну силу, слід конфіскувати у дохід держави.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Кримінальним правопорушенням збитків не завдано. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відбутий термін покарання ОСОБА_4 , зарахувати час перебування під вартою у період з 20 години 30 хвилин 22 лютого 2023 року по 24 лютого 2023 року.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк випробування ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку суду.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відбутий термін покарання ОСОБА_5 , зарахувати час перебування під вартою у період з 20 години 30 хвилин 22 лютого 2023 року по 24 лютого 2023 року.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк випробування ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку суду.

Арешт майна, накладений на підставі ухвал слідчого судді від 01 березня 2023 року (справа № 308/2935/23, провадження 1-кс/308/872/23, 1-кс/308/873/23 та 1-кс/308/874/23), по вступу вироку в законну силу скасувати.

Речові докази відповідно до ст.100 КПК України, а саме: два рятувальні жилети для плавання, коричневого кольору, після вступу вироку у законну силу знищити; мобільний телефон «Айфон 8», із розбитим екраном, ІМЕІ НОМЕР_1 та мобільний телефон «Ксіомі Редмі», ІМЕІ НОМЕР_2 , які були вилучені у ОСОБА_5 , а також мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , який був вилучений у ОСОБА_4 , по вступу вироку у законну силу, конфіскувати у дохід держави.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1 .