1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6891/23 1-кс/335/2030/2023
04 серпня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
Слідчий СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, віднесено до категорії психотропних речовин, обіг яких обмежено, у невстановлених досудовим слідством осіб, спосіб, час і місці, придбав 34 полімерних зіп-пакетів з психотропною речовиною, обіг якої обмежено-метамфетамін, з метою подальшого збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини у великих розмірах.
02.08.2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КПК.
02.08.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Слідчий вказує, що вина, ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:
-протоколом обшуку за адресою мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою:
-протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України від «02» липня 2023 року;
НЗПРАП від 03.08.2023 року;
Згідно клопотання, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тобто, на переконання слідчого, ОСОБА_4 , який усвідомлює те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий зазначає, що вилучена 02.08.2023 року, під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , психотропна речовина, обіг якої обмежено - метамфетамін, надає органу досудового слідства підстави вважати, що ОСОБА_4 впродовж тривалого часу здійснює свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин з метою отримання незаконних доходів, що може свідчити про те, що це єдине джерело доходу і знаходячись на волі, ОСОБА_4 продовжить свою злочинну діяльність, та вчинить інші аналогічні кримінальні правопорушення.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання, зазначає про відсутність вагомих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, а також про те, що ризики, про які зазначає слідчий, не доведені та викладені органом обвинувачення в клопотанні у формі припущень. Велика кількість наркотичної речовини, не може бути єдиною підставою для доведення умислу на збут наркотичного засобу. Вважає, що повинна бути інша кваліфікація злочину, а саме зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту (ст. 309 КК України). Зазначає про міцність соціальних зв`язків та позитивну характеристику підозрюваного в місці його постійного проживання, відсутність судимостей, наявність хронічного захворювання. Просить клопотання слідчого залишити без задоволеннята обрати відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Крім того, в судовому засіданні захисником зазначено про наявність осіб бажаючих взяти підозрюваного на поруки та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистої поруки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Підозрюваний підтримав думку захисника.
Прокурор в суді заперечував проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Виходячи із тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_4 , за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя доходить висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого.
Разом із тим, статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови», одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги, що слідчим не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Так, слідчим суддею не встановлено ризиків переховування від слідства або можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів («Боротюк проти України» п. 62).
Наведені дані в своїй сукупності, як вважає слідчий суддя, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_4 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом.
У зв`язку з цим слідчий суддя приходить до переконання, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає. Крім того, при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням («Биков проти Російської Федерації» п. 61).
Відтак, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав для застосування, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, та покладення на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Запобіжний захід у виді домашнього арешту обрати строком на два місяці.
Строк дії ухвали до 04 жовтня 2023 року.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.
Зобов`язати вказаний орган досудового розслідування негайно поставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, на облік і повідомити про це слідчого.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 04.08.2023 року.

Повний текст ухвали виготовлений 07.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1