Провадження №1-кп/447/189/23
Справа №447/1014/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 Миколаївський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві Львівської області, кримінальне провадження №0000268 від 08.11.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

встановив:

18.04.2023 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшли матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 підтримали подане до суду клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки такий не відповідає вимогам ст.291 КПК України та суперечить фактичним обставинам справи. Вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені неповно та з виправдальним ухилом. В обвинувальному акті не відображено обставини насильницького заволодіння обвинуваченим ОСОБА_7 мобільним телефоном потерпілого, щоб вказувало на наявність в його діях складу іншого кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 або ч.4 ст.186 КК України. Обставини насильницького заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 та кваліфікація таких дій як « грабіж» було зафіксовано слідчого-оперативною групою ВП №2, яка виїжджала на місце подій 07.11.2022р. В обвинувальному акті не відображена суб`єктивна сторона злочину, що б мало вплинути на правову кваліфікацію його дій за відповідними частинами ст.15-ст.115, ст.121 або ст.122 КК України. Крім цього, потерпіла сторона вважає, що обвинувальний акт не відповідає статусу офіційного документа, оскільки не скріплений гербовою печаткою, а тільки підписаний прокурором. В обвинувальному акті не повністю викладені обставини кримінального правопорушення, такий не містить належного обгрунтування дізнавачем та прокурором обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Не вказано обставин , що обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебувала в безпорадному стані та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не вказано розмір шкоди, завданої правопорушенням.

Крім цього потерпілий ОСОБА_5 подав до суду позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просить стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 7670грн. та моральну шкоду в сумі 518175,38грн., витрати на правову допомогу в сумі 15000грн. та вжити заходи щодо забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти повернення обвинувального акту, оскільки такий відповідає вимогам чинного КПК України, обставини кримінального правопорушення викладенні в обвинувальному акті є доведеними та встановленими. Вважає, що обвинувачення є чітко сформульованим. Не заперечив проти призначення справи до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 проти призначення справи до судового розгляду не заперечив.

Провівши підготовчі дії, заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення на підставі обвинувального акта судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд прийшов до такого висновку.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення прокурору обвинувального акта у разі невідповідності останнього вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до п.13 ч.1ст. 3 КПК України обвинувачення -твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом

Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема: 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Покликання сторони потерпілого про те, що в обвинувальному акті не вказаного обставин передбачених ст.66 та ст.67 КК України не заслуговують на увагу, оскільки в такому вказані обставини відображенні.

Суд вважає, що твердження захисника щодо необхідності скріплення обвинувального акта гербовою печаткою базується на необхідності додержання вимог щодо реквізитів офіційного документу, які містяться у підзаконних нормативно-правових актах, що визначають правила діловодства та документообігу, однак це суперечить ст. 1 КПК України, згідно якої порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт набуває статусу офіційного документу з моменту його затвердження прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

Зі змісту даної статті вбачається, що нормами кримінального процесуального закону не передбачено обов`язкової вимоги щодо необхідності скріплення гербовою печаткою підпису уповноваженої особи компетентного органу для надання обвинувальному акту статусу офіційного документа.

З додатку №55 до Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 12.02.2019 №27, визначено орієнтовний перелік документів, підписи на яких скріплюються гербовою печаткою у разі їх створення у паперовій формі або засвідчуються кваліфікованою електронною печаткою прокуратури у разі їх створення в електронній формі. В даному додатку №55 до Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури не передбачено застосування гербової печатки щодо затвердження обвинувального акта.

При складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина відповідно до положень ст. 291 КПК України не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні при викладені фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_9 прокурором зазначено ті обставини вчинення злочину, які він вважає встановленими.

При цьому, посилання сторони потерпілого на неповне відображення фактичних обставин правопорушення не приймаються судом до уваги, оскільки з викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення можливо зрозуміти в чому саме ОСОБА_4 обвинувачується.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України, слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

В будь-якому випадку зазначене формулювання наперед не має значення для суду, оскільки вказані в обвинувальному акті обставини мають бути доведені прокурором під час розгляду провадження по суті, а прокурор має право змінювати обвинувачення під час судового розгляду, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 337 КПК України, які надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам передбаченим ст. 291 КПК України, а підстави для повернення обвинувального акту, наведені захисником у клопотанні, свого підтвердження не знайшли.

Щодо заявленого ОСОБА_5 цивільного позову про відшкодування шкоди, то такий слід прийняти до розгляду.

Форма і зміст поданої позовної заяви відповідає вимогам, викладеним у ст.175 ЦПК України, така подана з дотриманням строків встановлених ст.128 КПК України.

Підстави, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у прийнятті до розгляду відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що є підстави визнати ОСОБА_5 цивільним позивачем, а ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

Щодо заявленої в позовній заяві ОСОБА_5 вимоги про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне ОСОБА_4 майно, то така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів цивільного позову не вбачається підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ним жодним чином не обгрунтовано необхідність забезпечення позову, не подано жодних доказів на підтвердження заяви, не вказані та не долучені докази, які підтверджують, що в разі невжиття заходів можуть бути порушення права позивача та це призведе до неможливості чи утруднення виконання прийнятого рішення.

Керуючись ст.ст. 128, 314, 316, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити за безпідставністю.

Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Визнати в даному кримінальному провадженні цивільним позивачем ОСОБА_5 , а цивільним відповідачем - ОСОБА_4 .

Встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів для подання відзиву на цивільний позов.

Роз`яснити відповідачу, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) цивільному позивачу одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Призначити справу про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11:00 год. 26.06.2023 року .

Справа буде розглядатися суддею одноособово у приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області за адресою: вул. Мазепи, 29, м. Миколаїв, зал. № 4

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1