Справа № 163/1260/23
Провадження № 1-кп/163/136/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Ковельського району Волинської області кримінальне провадження № 0000129 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рівне Ковельського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, одруженого, робітника Шацького управління осушувальних систем, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 19 квітня 2023 року близько 11 години перед початком руху автопоїзду (транспортного составу) у складі трактора "МТЗ-40М", номерний знак НОМЕР_1 , та саморобного причепа, сконструйованого за типом воза, який не відповідає тягачу, не зареєстрований у встановленому порядку і був виготовлений без дотримання стандартів безпеки дорожнього руху, проявивши злочинну самовпевненість, в порушення п.п.1.5, 2.3.б, 2.3.д, 21.11.а, 23.11 допустив двох пасажирів, в тому числі ОСОБА_7 , до їх перевезення у саморобний причіп, який не був обладнаний місцями для сидіння, а натомість заповнений перегноєм із встановленням для сидіння незакріпленої дошки.

Не створивши умов для безпечного перевезення пасажирів, ОСОБА_5 розпочав рух від власного будинку АДРЕСА_1 за межі цього населеного пункту до урочища "Хутір". Не стеживши за дорожньою обстановкою, ОСОБА_5 невчасно зреагував на її зміну, коли під час руху пасажир ОСОБА_7 не втримався на причепі і впав на ґрунтове покриття з наступним наїздом на нього одного з коліс саморобного причепа.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що для перевезення перегною використав переробленого воза, призначеного для кінної упряжки. Потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли зверху перегною, після чого поїхали на поле. Спочатку рухались по асфальту, потім з`їхав на ґрунтову дорогу. В якийсь момент почув крики ОСОБА_8 , зупинився і побачив, що ОСОБА_7 лежить позаду воза неживий.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що обставин пригоди не бачила. Коли прибула на місце події, там вже була екстрена медична допомога та поліція. Після смерті чоловіка обвинувачений надає їй постійну допомогу в обробітку земельних паїв, тому просить врахувати досудову доповідь і не позбавляти обвинуваченого волі та права керування.

Обвинувачений і потерпіла в судовому засіданні заявили, що не оспорюють і визнають до-веденими спосіб, час, місце вчинення злочину та фактичні обставини обвинувачення.

За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в по-рядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, повністю доведена, а надана органом досудового розслідування кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю правопорушення, відшкодування шкоди потерпілій.

Обтяжуючі покарання обставини обвинуваченому не інкриміновані і судом не встановлені.

Суд також бере до уваги вищевикладену позицію потерпілої та досудову доповідь органу пробації, який вважає за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що основне покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі.

З врахуванням приписів ст.ст.50, 65 КК України та обставин справи щодо самого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який вперше засуджується до позбавлення волі, суд дійшов висновку, що його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів від відбування покарання його слід звільнити з випробуванням та покладенням встановлених обов`язків.

Суд також бере до уваги відсутність обтяжуючих обставин, проживання обвинуваченого і потерпілої в сільській місцевості та використання транспортного засобу для обробітку значних земельних площ, що в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України є одним із способів здобуття засобів для існування, тому приходить до висновку про відсутність підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Долю речових доказів та документів належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на час розгляду справи не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено і суд не вбачає підстав для його застосування з власної ініціативи.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Долю речових доказів і документів вирішити таким чином:

трактор "Т-40М", номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , що зберігаються ОСОБА_5 , надати йому в повне розпорядження, знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року арешт;

саморобний причіп, сконструйований за типом воза, який зберігається на території відділення поліції № 1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, повернути ОСОБА_5 , знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року арешт;

одяг потерпілого ОСОБА_7 - в`язаний светр, гольф із синтетичного матеріалу, куртку, спортивні штани, труси, одну пару гумових калош, одну пару шкарпеток, матерчату шапку, які зберігаються в камері речових доказів відділення поліції № 1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілій ОСОБА_4 , знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року арешт.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 3584 (три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 70 копійок судових витрат на проведення судової автотехнічної експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий : суддя ОСОБА_1