Справа № 127/8798/23
Провадження №11-кп/801/773/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000899, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.10.2021 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Вінниці, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, пенсіонера за віком, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 6 000 (шести тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 102 000 (сто дві тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 5 491 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто одна) гривню 84 копійки.

Відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію майна та конфісковано у власність держави автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 310» 2000 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Вирішено питання заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_8 маючи прямий умисел на незаконне придбання з метою збуту та зберігання з цією метою підакцизних товарів (алкогольних напоїв), будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, не маючи ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями, всупереч вимогам ст. 14, 215, 226 Податкового кодексу України та Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання з метою збуту та зберігання з цією метою підакцизних товарів, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи порядок обігу підакцизних товарів встановлений вимогами вищевказаних законодавчих актів, незаконно придбав без належних документів, які посвідчують законність виробництва, якість та відповідність товару ДСТУ України алкогольні напої, які відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України являються підакцизним товаром, та в подальшому зберігав їх з метою збуту.

Так, наприкінці жовтня 2021 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 перебуваючи по АДРЕСА_2 поряд з ринком, у невставленої особи незаконно придбав з метою збуту незаконно виготовлені алкогольні напої, які в подальшому незаконно зберігав з цією ж метою у кузові свого транспортного засобу, а саме в автомобілі марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 310», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , до їх вилучення працівниками Відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницької області.

Зокрема 28.10.2021 працівниками Відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницької області, у порядку, передбаченому ст. 237 КПК України, проведено огляд місця події по вул. Замостянська 34-А у м. Вінниці, в ході якого, з письмової згоди ОСОБА_8 в присутності понятих оглянуто його транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 310», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Під час проведення огляду багажного відділення автомобіля виявлено картонні ящики в яких містились ємності з алкогольними напоями без марок акцизного податку, які в подальшому були вилучені, а саме: 258 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою горілки «SHALOM СОТКА», об`ємом 0,7 л кожна; 14 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою віскі «JAMESON», об`ємом 1,0 л кожна; 24 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою вина «FRAGOLINO TOSO», об`ємом 0,7 л кожна; 24 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою вина «FIORELLI FREGOLINO DIANCO», об`ємом 0,7 л кожна; 120 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою горілки «КЕЛИХ МУДРОСТІ ГОРІЛКА», об`ємом 0,5 л кожна; 23 тетрапакети, заповнених рідиною, з етикеткою горілки «FINLANDIA VODKA FINLANDIA», об`ємом 3,0 л кожний; 12 тетрапакети, заповнених рідиною, з етикеткою горілки «JELZIN VODKA», об`ємом 3,0 л кожний; 6 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою вина «LAMBRUSCO ROSSO AMABILE», об`ємом 1,5 л кожна; 6 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою вина «FRIZZANTINO AMABILE », об`ємом 1,5 л кожна; 12 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою вина «Donna Francesca CHARDONNAY VENETO», об`ємом 1,5 л кожна; 12 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою вина «MOZART VILLE ANGES», об`ємом 1,5 л кожна; 11 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою віскі «HANKEY BANNISTER», об`ємом 1,0 л кожна; 5 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикетками вина «Cristabal Don Santos SEMI-DRY» та «Cristabal Don Santos ROSE», об`ємом 1,5 л кожна; 7 скляних пляшок, заповнених рідиною, з етикеткою вина «NERO D'AVOLA TERRE SICILIANE», об`ємом 1,5 л кожна; 1 скляну пляшку, заповнену рідиною, з етикеткою «di AMORE SAMBUCA».

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-21/16674-ФХД від 09.02.2022 надані на дослідження рідини, що знаходяться у скляних пляшках та тетрапакетах є спиртовмісними рідинами. Рідини в скляних пляшках з написами: «HANKEY BANNISTER», «Cristabal Don Santos SEMI-DRY», «Cristabal Don Santos ROSE», «SHALOM СОТКА», «FIORELLI FREGOLINO DIANCO», «LAMBRUSCO ROSSO AMABILE», «MOZART VILLE ANGES», «FRIZZANTINO AMABILE», «NERO D'AVOLA TERRE SICILIANE», «JAMESON», « Donna Francesca CHARDONNAY VENETO», «FRAGOLINO TOSO», «КЕЛИХ МУДРОСТІ ГОРІЛКА», «di AMORE SAMBUCA», є спиртовмісними рідинами, водно-спиртовими сумішами, які можливо віднести до слабо алкогольних напоїв. Досліджувані зразки рідин за перевіреним фізико-хімічним (міцність) показником відповідають інформації зазначеній на етикетці. Рідини в тетрапакетах «FINLANDIA VODKA FINLANDIA» та «JELZIN VODKA», є спиртовмісними рідинами, водно- спиртовими сумішами, міцністю 13,9% об`ємних, які можливо віднести до міцних алкогольних напоїв. Досліджувані зразки за перевіреним фізико-хімічним показником (міцність) не відповідають інформації, зазначеній на етикетках.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 204 КК України, як незаконне придбання з метою збуту, а також незаконне зберігання з цією метою незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 204 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 6 000 (шести тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 102 000 (сто дві тисячі) гривень з конфіскацією та знищенням незаконного виготовлених товарів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд призначивши особі покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті не врахував, що санкцією ч. 1 ст. 204 КК України передбачено окрім покарання у виді штрафу також обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації та знищення незаконно виготовлених товарів.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку місцевого суду через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Просить зменшити основне покарання у виді штрафу до 3750 (трьох тисяч сімсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 63750 (шістдесят три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень а також виключити спеціальну конфіскацію транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при призначенні основного покарання суд не взяв до уваги наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин), що у сукупності дає змогу призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті. Також на переконання обвинуваченого судом безпідставно застосовано спеціальну конфіскацію щодо транспортного засобу, оскільки останній є спільною сумісною власністю, а також не підпадає під визначення критерію «сховище».

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі, водночас заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 не заперечують проти задоволення апеляційної скарги прокурора, при цьому також підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційних скаргах не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

При цьому доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

За загальним правилом, визначеним п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, санкцією ч. 1 ст. 204 КК України визначено покарання за вчинення такого злочину у виді штрафу від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконного виготовлених товарів.

При цьому покарання у виді штрафу від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є основним покаранням, з конфіскація та знищення незаконного виготовлених товарів - обов`язковим додатковим.

Проте, суд призначивши ОСОБА_8 основне покарання у виді штрафу в сумі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не застосував як додаткове обов`язкове покарання конфіскацію та знищення незаконно виготовлених товарів, яке може бути не призначене лише на підставі ч. 2 ст. 69 КПК України.

Разом із тим, у вироку відсутні посилання на застосування при призначенні покарання положення ч. 2 ст. 69 КК України щодо непризначення додаткового покарання, що передбачене в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, однак і підстави для його незастосування у даному випадку відсутні, оскільки згідно ч. 2 ст. 69 КК України відповідні положення не застосовуються при призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у видi штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 204 КК України та таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

3 урахуванням того, що під час досудового розслідування вилучено незаконно виготовлену продукцію, суд відповідно до санкції ч. 1 ст. 204 КК України мав би застосувати додаткове покарання у видi конфіскації та знищення незаконно виготовлених товарів: картонного ящика із вмістом 9 тетрапакетiв з етикеткою горілки «Finlandia», обсягом 3,0 л кожний, із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 9 тетрапакетiв з етикеткою горілки «Finlandia», обсягом 3,0 л кожний, із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 2 тетрапакетiв з етикеткою горілки «Finlandia», обсягом 3,0 л кожний, із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 6 тетрапакетiв з етикеткою горілки «Jelzin», обсягом 3,0 л кожний, із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 4 тетрапакетiв з етикеткою горілки «Jelzin», обсягом 3,0 л кожний, із вмістом спиртовмісної рідини.

3 урахуванням того, що доля зазначеного майна (конфіскація та знищення) підлягає визначенню як додаткове покарання, необхідно також виключити зазначений перелік незаконно виготовленої алкогольної продукції з резолютивної частини вироку, у якій вирішується доля речових доказів.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги обвинуваченого у в частині суворості призначеного основного покарання у виді штрафу суд зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Судом установлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше не судимий, позитивно характеризується, є пенсіонером за віком, має на утриманні матір похилого віку,

Судом також установлені обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Такі дані про встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), його тяжкості, в сукупності з даними про особу винного дають суду підстави для призначення покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування судом сукупності обставин, що пом`якшують покарання суд наголошує, що за положеннями ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання, з-поміж іншого нижче він найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Проте у даному провадженні хоча і встановлено ряд обставин, які пом`якшують покарання, проте їх наявність не знижує істотно ступінь тяжкості вчиненого злочину. Відтак відсутні правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Стосовно застосованої судом спеціальної конфіскації належного обвинуваченому транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію суд зазначає, що ч. 1 ст. 98 КПК передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, які були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

За результатом судового розгляду місцевий суд визнав належний обвинуваченому ОСОБА_9 автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 310» 2000 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 знаряддям злочину та ухвалив рішення про його конфіскацію.

Проте поза увагою суду залишились обставини, які вказують на можливість визнання автомобіля знаряддям злочину. Так, диспозиція ст. 204 КК України передбачає відповідальність в тому числі за транспортування з метою збуту незаконно виготовлених товарів, і лише в такому випадку транспортний засіб мін бути визначений як знаряддя вчинення злочину, оскільки приймав би участь у здійсненні об`єктивної сторони злочину. Проте ані досудовим слідством, ані судом така кваліфікуюча обставина ОСОБА_8 не інкримінувалась.

Окрім цього згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Зокрема, порушення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції через застосування конфіскації, яка формально ґрунтувалася на положеннях національного закону, але за обставин конкретної справи була визнана «неспівмірною», оскільки покладала на заявника «надмірний індивідуальний тягар», було встановлено у справі «Ісмайлов (Ismayilov) проти Російської Федерації». У той же час у деяких інших випадках, які згадуються у цьому ж рішенні, ЄСПЛ вважав конфіскацію такою, що не порушує ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Сформована судова практика вказує на те, що при застосуванні спеціальної конфіскації у кожному конкретному випадку необхідно не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, передбачених у КК, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

Верховний Суд, зокрема у постанові від 04.11.2020 (справа № 236/3696/18) зазначав, що в цілому не виключається можливість застосування спеціальної конфіскації навіть у тих випадках, коли конфіскація майна, з огляду на його вартість, виглядає набагато суворішим заходом, ніж призначене покарання. Однак у таких випадках необхідно навести належні аргументи, які обґрунтовують, з урахуванням обставин конкретної справи, що такий захід не порушуватиме наведені вище стандарти ЄСПЛ. При цьому до уваги можуть братися: вартість майна, що підлягає конфіскації, законність чи незаконність його походження; тяжкість і характер вчиненого злочину; наявність, розмір і характер завданої шкоди або шкоди, яка потенційно могла бути завданою злочином; вид і розмір призначеного покарання, тощо.

У цьому кримінальному провадженні установлено, що обвинувачений є ненсіонером за віком, здійснює догляд за двома особами похилого віку, вартість автомобіля значно перевищує вартість незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

З огляду на викладене, суд вважає, що за обставин цього кримінального провадження рішення суду першої інстанції про конфіскацію належного ОСОБА_8 автомобіля порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб» та покладає на особу «надмірний індивідуальний тягар».

За навелдених обставин транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію необхідно повернути обвинуваченому.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000899, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.10.2021 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів: картонного ящика із вмістом 9 (дев`яти) тетрапакетів з етикеткою горілки «Finlandia» об`ємом 3,0 л кожен із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 9 (дев`яти) тетрапакетів з етикеткою горілки «Finlandia» об`ємом 3,0 л кожен із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 2 (двох) тетрапакетів з етикеткою горілки «Finlandia» об`ємом 3,0 л кожен із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 6 (шести) тетрапакетів з етикеткою горілки «Jelzin» об`ємом 3,0 л кожен із вмістом спиртовмісної рідини; картонного ящика із вмістом 4 (чотирьох) тетрапакетів з етикеткою горілки «Jelzin» об`ємом 3,0 л кожен із вмістом спиртовмісної рідини.

Речові докази у кримінальному провадженні - тетрапакет з етикеткою горілки «Finlandia» об`ємом 3,0 л конфіскувати та знищити.

Автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 310» 2000 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 повернути ОСОБА_8 .

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: