Справа № 307/165/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11кп/4806/461/20 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 05.11.2019 про закриття кримінального провадження на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям відносно обвинуваченого за ст.335 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

До Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України ухилення від призову на строкову військову службу за таких обставин.

Перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з призовом на військову службу у Збройні Сили України, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби та отримавши повістку 5 вересня 2018 року про явку на відправку до Збройних Сил України, у вказаний у повістці термін, а саме 1 жовтня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 не з`явився.

Будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неприбуття за викликом та про відповідальність за ухилення від призову, діючи умисно, у вказаний у повістці час, а саме 1 жовтня 2018 року, ОСОБА_7 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшої відправки у військову частину, чим ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на строкову військову службу, порушивши вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вимоги за Указом Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову службу у 2018 році» № 33/2018 від 15.02.2018.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст.335 КК України як ухилення від призову на строкову військову службу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та подав суду клопотання, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити щодо нього дане кримінальне провадження у зв`язку з його дійовим каяттям.

Врахувавши наведене та вимоги ст.45 КК України, на підставі ст.ст. 284,285,286 КПК України місцевий суд вважав за необхідне вказане клопотання обвинуваченого за ст.335 КК України ОСОБА_7 задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки останній вперше вчинив злочин, який належить до злочину невеликої тяжкості, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відсутні збитки чи заподіяння шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить зазначену вище ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд даної справи у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що судом не взято до уваги, що відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2018 року, а підозру ОСОБА_7 оголошено через два місяці, а саме 16 січня 2019 року, що не свідчить про активні дії останнього у сприянні слідству та швидкому встановленню всіх обставин вчиненого правопорушення, як і те, що останній для забезпечення швидкого досудового розслідування та судового провадження не ініціював питання укладення угоди з прокурором у порядку, визначеному Главою 35 КПК України.

Зазначені обставини суд першої інстанції не з?ясував шляхом допиту обвинуваченого чи в інший спосіб, а отже належним чином не перевірив наявність таких умов для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, як активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Разом з тим, як встановлено у ході досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_7 не досяг двадцятисемирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відомості про звільнення останнього або надання відстрочки від призову на строкову військову службу відсутні, а отже такий згідно ст.65 Конституції України та ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» є військовозобов?язаним.

У сукупності вищезазначені доводи свідчать, що беззаперечною умовою визнання щирого каяття ОСОБА_8 , яке виражене бажанням виправити наслідки вчиненого, як не формального, є проходження військової служби у Збройних Силах України.

Натомість судом вказана обставина не перевірена та відповідні мотиви у рішенні не викладені.

Разом з тим, всупереч наведеним вище вимогам закону, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України належним чином не мотивоване, адже у такому містяться виключно посилання на відповідні статті КК та КПК України.

Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та передчасно прийшов до висновку про необхідність закриття провадження, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 призначенню до нового розгляду у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності ОСОБА_7 , неявка якого із урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого враховується, що ОСОБА_7 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги; що даних про поважність причин його неявки та заяв чи клопотань про відкладення її розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала наведену вище апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 та просила її задовольнити, перевіривши матеріали даного кримінального провадження, вивчивши матеріали даної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 370,372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», ухвала суду з цих питань має бути вмотивованою, зокрема, поряд із доказами винності особи в учиненні злочину, слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від відповідальності.

Як вбачається із оскарженої ухвали місцевого суду, в підтвердження висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд першої інстанції послався на положення ст.ст. 12,45 КК України, ч.1 ст.285, п.1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.286 КК України, зазначивши про те, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, будь-які збитки чи шкода не заподіяні.

При цьому, місцевий суд не навів будь-яких мотивів про те, в чому саме полягає щире розкаяння обвинуваченого ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину.

Поряд із цим, судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, які містяться у постанові від 22.03.2018 (справа № 759/7784/15-к), про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення ним злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, і факт щирого каяття особи в учиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Разом із тим, судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 не досяг двадцятисемирічного віку, відомості про звільнення останнього або надання відстрочки від призову на строкову військову службу відсутні, що свідчить про те, що відповідно до ст.65 Конституції України та ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним, і що в свою чергу свідчить про те, що беззаперечною умовою щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , яке виражене бажанням виправити наслідки вчиненого, як не формального, є проходження військової служби в Збройних Силах України.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що суд першої інстанції, належним чином не вмотивувавши свої висновки про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, закривши кримінальне провадження, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Тому, рішення суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України та закриття кримінального провадження, апеляційний суд вважає передчасним.

Апеляційний суд вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Згідно з вимогами ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду, і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора, доводи якої знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, обвинувальний акт у даній справі щодо ОСОБА_7 призначенню до нового розгляду судом першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене вище, дотриматись вимог КПК України і прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404,407,412,415,418,419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_7 від 05.11.2019 скасувати, а матеріали даної справи повернути до того ж місцевого суду на новий судовий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: