Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/498/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.09.2023 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. Обгрунтував клопотання тим, що ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу не зникли не зменшилися та не перестали існувати.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2023 року, ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.09.2023 року, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання виключно у виді реального позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду. Обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то такий продовжує існувати, адже на даний час незважаючи на вжиті органом досудового розслідування заходи місцезнаходження знаряддя вчинення злочину - ножа, який має значення для даного кримінального провадження, так і не встановлено. Крім того, ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні хоч став мінімальним, проте такий все ще продовжує існувати, адже на даній стадії судового розгляду все ще не допитаний свідок ОСОБА_10 , показання якого є важливими у даному кримінальному провадженні. Хоч більшість свідків вже допитано у даному кримінальному провадженні, переважна частина яких проживають в одному населеному пункті за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого, з якими останній особисто знайомий, проте дана обставина не виключає підстави повторного допиту таких свідків на даній стадії судового розгляду, тому наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показань в суді або їх зміни. Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити суд в оману, ухилятись від викликів суду.

В апеляційній скарзі захисники - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_9 , добровільно прибув до відділу поліції, для надання свідчень. Обвинувачений завжди співпрацював із стороною обвинувачення і судом, не має наміру і не буде змінювати місце проживання, адже на його утриманні перебувають четверо малолітніх дітей з якими він має міцний сімейний зв`язок, про що свідчить характеристика з шкільного закладу. Також у обвинуваченого є батьки похилого віку, які також потребують уваги та допомоги від нього. Окрім того ОСОБА_9 має місце роботи в ТОВ «АГРО-РИТМ» тракторист-машиніст. Обвинувачений характеризується бездоганною репутацією, що свідчить про те, що він є законослухняним громадянином і немає намірів переховуватися від суду, а навпаки має намір довести свою невинуватість в необгрунтованість інкримінованому йому особливо тяжкому злочині, тобто і умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині. Вказують, щодо ризику передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України то ризик вказаний абстрактно, оскільки не зазначено жодного доводу про те, що саме може бути знищено, адже письмові та речові докази прийняті судом до провадження. Залишився тільки ніж який орган обвинувачення не зміг знайти вже понад рік. Щодо ризику передбаченим п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином то постає питання яким саме, обвинувачений надавав та надає щирі свідчення в досудовому та судовому слідстві, обвинувачений перебуває під вартою більше, як 390 днів і своєю поведінкою не створив жодного приводу вважати, що матиме місце неналежне ставлення з його боку до процесуальних обов`язків - сумлінно дотримувався умов запобіжного заходу, не вчиняв спроб втечі і дотримувався режиму в слідчому ізоляторі. Разом з тим просять апеляційний суд врахувати, що згідно доданих до апеляційної скарги висновків судово-медичних експертів №62,187, що може свідчити про можливість перекваліфікації дій обвинуваченого, покарання за яким значно менше, ніж за інкримінованим ОСОБА_9 злочином. Зазначене, на переконання захисту, свідчить про те, що значно знизився ризик того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того вказують, що на даний час заявлені прокурором ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПКУ, а саме ризик переховування значно знизився і є мізерним, ризики передбачені п.п.2 та 4 ст. 177 КПКУ взагалі відсутні та не виправдовують подальше тримання ОСОБА_9 під вартою, а тому можливе застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленого вище ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж судового кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, так як він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме у скоєнні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то такий продовжує існувати, адже на даний час незважаючи на вжиті органом досудового розслідування заходи місцезнаходження знаряддя вчинення злочину - ножа, який має значення для даного кримінального провадження, так і не встановлено.

Ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні хоч став мінімальним, проте такий все ще продовжує існувати, адже на даній стадії судового розгляду все ще не допитаний свідок ОСОБА_10 , показання якого є важливими у даному кримінальному провадженні. Хоч більшість свідків вже допитано у даному кримінальному провадженні, переважна частина яких проживають в одному населеному пункті за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого, з якими останній особисто знайомий, проте дана обставина не виключає підстави повторного допиту таких свідків на даній стадії судового розгляду, тому наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показань в суді або їх зміни.

Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити суд в оману, ухилятись від викликів суду.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисники, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які знайшли своє об`єктивне підтвердження, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що не доведено наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також доводи апеляційною скарги стосовно висновків судово-медичних експертів №62,187, які можуть свідчити про можливість перекваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів визнає їх передчасними, оскільки вказаним доказам буде надано оцінку під час розгляду справи по суті.

Крім того, жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились чи зникли ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведено.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням вищевказаних ризиків, які встановлені, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.09.2023 року, включно - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)