ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні № 0000349 від 27.04.2023 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт з метою збереження речового доказу, на автомобіль марки «Hyundai santa fe», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений у ОСОБА_8 та власником якого є ОСОБА_7 , у вигляді заборони, на користування, відчуження та розпорядження.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року про накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai santa fe», д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язати орган досудового розслідування видати вищевказаний автомобіль його власнику ОСОБА_7 або його представнику.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що власник майна ОСОБА_7 жодним чином не причетний до події даного кримінального правопорушення.

Вказує, що слідчий суддя про розгляді даного клопотання та винесенні рішення по справі не врахував вимоги п.4 ч.2 ст.173 КПК України, а саме не обрав найменш обтяжливий спосіб накладення арешту на майно і фактично обмежив власника майна у праві користування даним транспортним засобом.

ЄУНСС:727/4399/23

НП:№11-сс/822/129/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 309 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Звертає увагу і на те, що слідчий суддя в своєму рішенні не навів жодного переконливого аргументу, в чому полягає значення даного транспортного засобу, як речового доказу відповідно до ст.98 КПК України.

Зважує на те, що ні в клопотанні слідчого, ні в рішенні слідчого судді не наведено передбачених ст.170 КПК України об`єктивно існуючих ризиків , які становлять завдання арешту майна.

Наголошує на тому, що у межах даного кримінального провадження відсутні будь-які підстави для можливого застосування спеціальної конфіскації чи конфіскації майна, як виду покарання, оскільки санкцією ст.332 ч.3 КК України такі види покарання не передбачені.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та вимоги апеляційної скарги, доводи адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, думку прокурора з цих обставин, вивчивши клопотання про накладення арешту та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, пересування, відчуження.

Згідно досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом документів кримінального провадження встановлено, що СВ ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 27.04.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з приводу того, що група осіб, у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших не встановлених осіб, переслідуючи мету протиправного збагачення за грошові кошти в сумі 5000 Євро, здійснюють незаконне переправляння осіб через Державний кордон України, під час дії воєнного стану.

02.05.2023 р. ОСОБА_11 на околиці с. Просіка Чернівецького району Чернівецької області затримано в порядку ст. 208 КПК України по підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КПК України.

Цього ж дня в ході обшуку на околиці с. Просіка Чернівецького району Чернівецької області виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Hyundai santa fe», д.н.з. НОМЕР_1 , яким здійснювалося перевезення осіб до Державного кордону України і яким користувався ОСОБА_12 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу даний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_7 .

Апеляційним судом також встановлено, що 02 травня 2023 року зазначене майно постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_13 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як встановлено колегією суддів, що у даному випадку транспортний засіб вилучений безпосередньо на місці події, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, яким здійснювалося незаконне переправлення осіб через Державний кордон України, а тому визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні цілком узгоджується із критеріями, визначеними нормами ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , з тих підстав, що він є речовим доказом в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

А тому доводи апелянта щодо неврахування слідчим суддею вимог ст.98 КПК України є необґрунтованими та спростовується викладеним.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта і на те, що слідчий суддя при винесені рішення не врахував вимоги ст. 170 КПК України.

Як зазначено в клопотанні слідчого та вірно відображено у рішенні слідчого судді, що арешт майна накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи та з метою збереження його, як речового доказу на період проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на встановлення обставин події кримінального правопорушення та встановлення всіх осіб причетних до вказаного злочину.

Необґрунтованими є доводи апелянта з приводу того, що санкція ч.3 ст.332 КК України не передбачає такого виду покарання як застосування спеціальної конфіскації чи конфіскації майна, оскільки норма ч.3 ст.332 КК України чітко визначає додатковий вид покарання, як конфіскацію майна, тому є також наявні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 жодним чином не причетний до події даного злочину колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно до КПК України арешт на майно може бути накладено на майно будь - якої фізичної особи (третьої особи) в незалежності від її процесуального статусу, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що таке рішення слідчого судді є обґрунтованим, оскільки транспортний засіб, на який накладено арешт у цьому кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відповідає критерію речових доказів та може мати юридичне значення для встановлення обставин такого кримінального правопорушення, тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя не виконав вимоги кримінального процесуального закону, а саме не врахував положення п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, якими передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, а також на матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що ризикам, передбаченим ч.1 ст.170 КПК України, можливо запобігти задовольнивши клопотання слідчого частково, шляхом накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження таким майном.

На переконання апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, не дослідив всі обставини кримінального провадження та дійшов необґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на транспортний засіб, в тому числі із забороною користування.

Пунктом 2 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах власника майна слід задовольнити частково, а оскаржену ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. 170, 171, 172, 173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області С. Нараєвського про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом «Hyundai santa fe», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 житель с. Купка Чернівецького району Чернівецької області, користувачем якого є ОСОБА_12 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду:

суддя Чернівецького

апеляційного суду ( ОСОБА_1 )

(11.05.2023р. дата засвідчення копії)