Справа № 383/958/23
Номер провадження 1-кс/383/226/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчої - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

володільця майна - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання тимчасово виконуючої обов`язки слідчого СВ Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000084 від 02.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Тимчасово виконуюча обов`язки слідчого СВ Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на виявлений та вилучений в ході огляду місця події, проведеного 01.06.2023 року в кабінеті №8 приміщення ВП №3 (м.Бобринець) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, за адресою вул. Вознесенська, 50, м. Бобринець Кропивницького району Кіровоградської області, мобільний телефон марки POCO Х3, темно-синього кольору, IMEL 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 , слот сім-катки та пам`яті порожній у чохлі-бампер прозорої структури, жовтого відтінку, який упаковано в спеціальний пакет «Національна поліція України» PSP 1331605 та належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , та який містить на собі інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, який має значення для встановлення істини по справі із забороною розпорядження та користування вказаним предметом.

Необхідність накладення арешту ініціатор клопотання пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000084 від 02.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розпочатого за фактом того, що 19.02.2023 року в період часу з 10:00 год. по 12:00 год. невідома особа шляхом вільного доступу таємно викрала належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки POCO Х3, з сім-карткою НОМЕР_3 , темно-синього кольору в прозорому чохлі-бампері, крадіжку якого заявниця виявила знаходячись за місцем проживання.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події, яке належить ОСОБА_4 , оскільки вилучені предмети могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а тому зафіксувати їх та в подальшому використати в якості доказів у кримінальному провадженні можливо лише шляхом їх зберігання та використання органом досудового розслідування за місцем його розташування. Збереження можливості розпорядження та користування майном позбавить сенсу застосування арешту майна, а тому вважає за необхідне заборонити здійснення таких повноважень відносно вказаних вище вилучених предметів на період проведення досудового розслідування.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Потерпілий та володілець майна клопотання підтримали.

Вивчивши клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Відділенням поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 02.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розпочатого за фактом того, що 19.02.2023 року в період часу з 10:00 год. по 12:00 год. невідома особа шляхом вільного доступу таємно викрала належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки POCO Х3, з сім-карткою НОМЕР_3 , темно-синього кольору в прозорому чохлі-бампері, крадіжку якого заявниця виявила знаходячись за місцем проживання (а.с.4).

З копії письмових пояснень ОСОБА_4 від 19.02.2023 року, вбачається, що остання повідомила про обставини втрати мобільного телефону марки POCO Х3, IMEI: НОМЕР_4 , з сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_5 (а.с.13-14).

З копії письмових пояснень ОСОБА_5 від 01.06.2023 року вбачається, що 19.02.2023 року йшов по вул. Соборна в м. Бобринець та проходячи біля парку на перехресті вулиць Ганни Дмитрян Соборна помітив на землі мобільний телефон темно синього кольору в майже прозорому чохлі, який підняв з землі на поклав до кишені куртки. З вказаним телефоном марки Xiaomi POCO Х3 темно синього кольору прийшов до себе додому та оглянув його. В момент коли оглядав телефон на нього зателефонувала жінка фото якої висвітилось на екрані під час дзвінка. Вказана жінка йому була добре відома, це була ОСОБА_7 , з якою мав неприязні відносини. Вирішив не відповідати на дзвінок та залишити телефон собі. Вимкнув телефон та поклав у кімнаті будинку де проживає. Телефоном не користувався протягом тривалого часу. В травні 2023 року пошкодив телефон, яким користувався, а тому вирішив взяти в користування телефон, який знайшов. Вийняв з телефону сім картки та замінив чохол на інший. Взамін сім карт, які перебували в телефоні поставив належну йому сім картку з номером яким користується НОМЕР_6 та користувався телефоном. 01.06.2023 року до його домоволодіння приїхали працівники поліції яким зізнався у вчиненні крадіжки телефону та погодився його видати (а.с.16-17).

01.06.2023 від ОСОБА_5 надійшла заява про добровільну видачу мобільного телефону марки POCO, темно-синього кольору, в прозорому чохлі (а.с.15).

Як вбачається із матеріалів клопотання, добровільно видане ОСОБА_5 в кабінеті №8 приміщення ВП №3 (м.Бобринець) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, розташованого за адресою вул. Вознсенська, 50, м. Бобринець, Кропивницького району, Кіровоградської області згідно протоколу огляду місця події від 01.06.2023 року (а.с.8-10) майно, а саме мобільний телефон марки POCO Х3, темно-синього кольору, IMEL 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 , слот сім-катки та пам`яті порожній у чохлі-бампер прозорої структури, жовтого відтінку, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1331605, постановою слідчого від 02.06.2023 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000084 від 02.06.2023 року (а.с.11-12).

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6 ст.170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ч.2 ст.173 КПК України повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його розпорядження та користування воно підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено, яка може його відчужити, пошкодити та/або приховати надане йому майно (у разі його повернення у випадку не накладення арешту майна), з метою перешкоджанню проведенню досудового розслідування, слідчих дій із вказаними речами, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, а також встановлення вини осіб. Таким чином речові докази буде втрачено, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії ініціатора клопотання відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризиків втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, добровільно видане ОСОБА_5 майно відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога про необхідність застосування заборони розпорядження та користування арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони розпорядження та користування заявленим до арешту майном, з метою запобігання попередження його втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речового доказу клопотання підлягає задоволенню та на вказані речі необхідно накласти арешт із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання тимчасово виконуючої обов`язки слідчого СВ Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000084 від 02.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_5 і вилучене згідно протоколу огляду місці події від 01.06.2023 року, проведеного в кабінеті №8 приміщення ВП №3 (м.Бобринець) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, розташованого за адресою вул. Вознсенська, 50, м. Бобринець, Кропивницького району, Кіровоградської області, майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000084 від 02.06.2023 року з метою забезпечення його збереження, а саме мобільний телефон марки POCO Х3, темно-синього кольору, IMEL 1: НОМЕР_1 , IMEL 2: НОМЕР_2 , слот сім-катки та пам`яті порожній у чохлі-бампер прозорої структури, жовтого відтінку, який упаковано в спеціальний пакет «Національна поліція України» PSP 1331605, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1