КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

представника власника майна - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучено 13.04.2023, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до відповіді з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (в рівних частинах) на підставі свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 15.01.1996, де проживає ОСОБА_6 , а саме:

- договір дарування частини житлового будинку зареєстрований в реєстрі за №247, бланк НРН 241567 та НРН 241568 на 2 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу №103204917 на 1 арк.;

- договір купівлі-продажу №49/100 частини квартири від 04.11.2012 року зареєстрований в реєстрі за №3145, бланк НМН 235389 на 1 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав №230965490 на 1 арк.;

- технічна характеристика квартири АДРЕСА_2 на 1 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.11.2017 року зареєстрований в реєстрі за №248 на 2 арк. Бланк НРН 241570 та 241571.

- Грошові кошти в сумі 368 доларів США 386 та 20 Євро FM:

- купюри номіналом 100 доларів США - 2 шт., КВ10015511К, РН 15034943А;

- купюра номіналом 50 доларів США - 1 шт., IВ18684501В;

- купюри номіналом 20 доларів США - 4 шт., МВ 26001260С, РG 37565113E, MF93091802 J; ME53000362 E;

- купюри номіналом 10 доларів США - 2 шт. IB 35412867C, MF37916277B;

- купюри номіналом 5 доларів США - 6 шт., PG67393449A, ML11614668J, MD27100866A, ML05695888L, PG71097132A, MB24922084D.

- купюра номіналом 2 долари США 1шт. А04260286А,

- купюри номіналом 1 долар США 4 шт. - К65128345 D, F25039704I, F73236321N, F38190047J.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Так, як вказує автор апеляційної скарги, кримінальне провадження в рамках якого внесено клопотання про арешт майна, здійснюється відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні статусу підозрюваного не має.

Крім того, ухвалою слідчого судді про проведення обшуку, дозвіл на вилучення грошових коштів та правовстановлюючих документів не надавався, тобто майно вилучене в ході проведення обшуку незаконно.

Як вважає представник власника майна, слідчий суддя, в порушення вимог п.п. 1, 2 ч.2 ст. 173 КПК України. При вирішенні питання про арешт грошових коштів та документів, власником яких є ОСОБА_6 , належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Враховуючи, що повний текст ухвали слідчого судді проголошувався без виклику сторін, з текстом ухвали слідчого судді представник власника майна ознайомився лише 01.05.2023.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 від 24.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 від 13.04.2023 вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні № 0000290 від 24.05.2022 речовим доказом.

18.04.2023 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого 13.04.2023, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до відповіді з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (в рівних частинах) на підставі свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 15.01.1996, де проживає ОСОБА_6 , а саме:

- договір дарування частини житлового будинку зареєстрований в реєстрі за №247, бланк НРН 241567 та НРН 241568 на 2 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу №103204917 на 1 арк.;

- договір купівлі-продажу №49/100 частини квартири від 04.11.2012 року зареєстрований в реєстрі за №3145, бланк НМН 235389 на 1 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав №230965490 на 1 арк.;

- технічна характеристика квартири АДРЕСА_2 на 1 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.11.2017 року зареєстрований в реєстрі за №248 на 2 арк. Бланк НРН 241570 та 241571.

- Грошові кошти в сумі 368 доларів США 386 та 20 Євро FM:

- купюри номіналом 100 доларів США - 2 шт., КВ10015511К, РН 15034943А;

- купюра номіналом 50 доларів США - 1 шт., IВ18684501В;

- купюри номіналом 20 доларів США - 4 шт., МВ 26001260С, РG 37565113E, MF93091802 J; ME53000362 E;

- купюри номіналом 10 доларів США - 2 шт. IB 35412867C, MF37916277B;

- купюри номіналом 5 доларів США - 6 шт., PG67393449A, ML11614668J, MD27100866A, ML05695888L, PG71097132A, MB24922084D.

- купюра номіналом 2 долари США 1шт. А04260286А,

- купюри номіналом 1 долар США 4 шт. - К65128345 D, F25039704I, F73236321N, F38190047J, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року клопотання сторони обвинувачення задоволено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя прийшов до висновку, що з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, а також того, що наведене майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладення арешту на вказане майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому доводи апеляційної скарги про неможливість арешту майна, з підстав не перебування його власника у статусі підозрюваного необґрунтовані.

З урахуванням зазначеного слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Посилання апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна ознакам речового доказу є недоведеними, оскільки вказане майно в повній мірі відповідає критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження.

Інші доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими та не можуть слугувати безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучено 13.04.2023, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до відповіді з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (в рівних частинах) на підставі свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 15.01.1996, де проживає ОСОБА_6 , а саме:

- договір дарування частини житлового будинку зареєстрований в реєстрі за №247, бланк НРН 241567 та НРН 241568 на 2 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу №103204917 на 1 арк.;

- договір купівлі-продажу №49/100 частини квартири від 04.11.2012 року зареєстрований в реєстрі за №3145, бланк НМН 235389 на 1 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав №230965490 на 1 арк.;

- технічна характеристика квартири АДРЕСА_2 на 1 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.11.2017 року зареєстрований в реєстрі за №248 на 2 арк. Бланк НРН 241570 та 241571.

- Грошові кошти в сумі 368 доларів США 386 та 20 Євро FM:

- купюри номіналом 100 доларів США - 2 шт., КВ10015511К, РН 15034943А;

- купюра номіналом 50 доларів США - 1 шт., IВ18684501В;

- купюри номіналом 20 доларів США - 4 шт., МВ 26001260С, РG 37565113E, MF93091802 J; ME53000362 E;

- купюри номіналом 10 доларів США - 2 шт. IB 35412867C, MF37916277B;

- купюри номіналом 5 доларів США - 6 шт., PG67393449A, ML11614668J, MD27100866A, ML05695888L, PG71097132A, MB24922084D.

- купюра номіналом 2 долари США 1шт. А04260286А,

- купюри номіналом 1 долар США 4 шт. - К65128345 D, F25039704I, F73236321N, F38190047J,- залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3120/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_15

Доповідач: ОСОБА_1