єдиний унікальний номер справи 531/779/23
номер провадження 1-кп/531/130/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селещина Машівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, не працюючого, військовозобов`язаного, не депутата, раніше судимого:

-28 січня 2011 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

-11 березня 2011 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до чотирьох років шести місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки;

-07 жовтня 2011 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, до п`яти років позбавлення волі, 02 жовтня 2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк один рік сім місяців 10 днів;

-17 листопада 2016 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, 10 грудня 2019 року знятий з обліку по закінченню іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в наступному.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, №573/2022 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_4 14 січня 2023 року, близько 09 години, перебував разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, ОСОБА_5 добровільно надав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А10», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , для того, щоб останній придбав алкогольні напої та продукти харчування, а також зняв грошові кошти з його банківської картки, емітованої в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , при цьому повідомивши пароль (пін-код) від неї та мобільного додатку «Приват24».

В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку грошових коштів з банківської картки ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на крадіжку чужого майна, з корисливою метою та прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи біля Карлівського відділення АТ КБ «ПриватБанк», що розташоване за адресою: вул. Полтавський шлях, 70/2а, м. Карлівка, Полтавського району, Полтавської області, знаючи зі слів потерпілого пароль (пін-код) банківської картки та мобільного додатку «Приват24», використовуючи функцію видачі без картки грошових коштів, за допомогою мобільного телефону ОСОБА_5 , зняв в банкоматі за вище вказаною адресою двома транзакціями з банківської картки № НОМЕР_5 о 10 годині 04 хвилині 3000 гривень та о 10 годині 06 хвилин 4000 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 витратив 1000 гривень на алкогольні напої та продукти харчування, які віддав потерпілому, а інші 6000 гривень без дозволу ОСОБА_5 залишив собі, таким чином викрав їх. В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився викраденим в повному обсязі на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засідання також підтвердив обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки він повністю відшкодував завдані збитки. Просив строго не карати обвинуваченого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; перебування на диспансерному обліку у лікаря нарколога; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра; раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти власності, останній раз 17 листопада 2016 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, 10 грудня 2019 року знятий з обліку по закінченню іспитового строку; позитивну характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 25 травня 2023 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, наслідки суспільно небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років. Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речовий доказ телефон марки «Samsung Galaxy А10», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутими законному власнику.

Речовий доказ оптичний диск CD-R, білого кольору, без номера, торгової марки «My media», вилучений в ході проведення тимчасового доступу в АТ КБ «ПриватБанк», зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя