справа № 691/825/22
провадження № 1-кп/691/185/23
УХВАЛА

04 травня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України.

В судовому засіданні, 04.05.2023 року, прокурор підтримала, раніше подане на електронну пошту клопотання (ЕП 1213/23-Вх від 03.05.2023року) про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 . В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 , 23.07.2022 року, близько 22 години 33 хвилини, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, зі сторони вулиці Індустріальна у напрямку вулиці Об`їзна, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та змінив напрямок руху на зустрічну смугу руху, де, перебуваючи біля будинку № 254 по вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася у зустрічному напрямку біля лівого узбіччя, за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 відповідно до висновку експерта №05-11-02/75 від 27.07.2022 року отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, у вигляді тупої травми грудної клітки із переломом грудини, переломами 5, 6 ребер справа, забоєм правої і лівої легені біля коренів, крововиливом в перикард, розривом дуги аорти, синцем лівої молочної залози, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, які супроводжувалася двобічним гемотораксом, від отримання яких загинула на місці пригоди.

Згідно з висновком експерта від 22.08.2022 року № СЕ-19/124-22/8541-ІТ, порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , а саме вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зі змінами та доповненнями, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_10 .

Крім того, він же, 23.07.2022 року, близько 22 години 33 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, зі сторони вулиці Індустріальна у напрямку вулиці Об`їзна, перебуваючи біля будинку № 254, відповідно до висновку експерта від 22.08.2022 року № СЕ-19/124-22/8541-ІТ, маючи технічну можливість уникнути наїзду, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася у зустрічному напрямку біля лівого узбіччя, за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, чим призвів до її безпорадного стану та позбавив можливості до самозбереження, при цьому, усвідомлюючи, що він спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в якій постраждала велосипедист, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадського обов`язку, що поклав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався чи потребує потерпіла допомоги, в порушення вимог п. 2.10 а), г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями, не вжив заходів для надання екстреної (швидкої) медичної допомоги, не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, з місця події зник, залишивши потерпілу ОСОБА_10 на проїзній частині вулиці Покровська в місті Городище Черкаської області, в небезпечному для життя стані.

Згідно з висновком експерта №05-11-02/75 від 27.07.2022 року ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, у вигляді тупої травми грудної клітки із переломом грудини, переломами 5, 6 ребер справа, забоєм правої і лівої легені біля коренів, крововиливом в перикард, розривом дуги аорти, синцем лівої молочної залози, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, які супроводжувалася двобічним гемотораксом, від отримання яких загинула на місці пригоди. Зважаючи на отримані тілесні ушкодження, малоймовірно, щоб ОСОБА_10 вижила при умові надання їй своєчасної кваліфікованої медичної постанови.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України.

Під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, а саме: даними протоколу огляду місцевості від 23.07.2022 року та додатками до нього; даними протоколу обшуку від 24.07.2022 року, даними протоколу огляду місця події від 24.07.2022 року, показання потерпілого ОСОБА_4 ; показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , показання підозрюваного ОСОБА_9 , даними слідчого експерименту від 08.08.2022 року та додатками до нього, а також висновками судових експертиз.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам з його боку переховуватись від суду, так як він усвідомлює тяжкість можливого покарання, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, за якими передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від суду, у зв`язку з тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень та покарання за них, можливість вчинення ОСОБА_9 спроби втечі з метою уникнення подальшого покарання; незаконного впливу на свідків; можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. У зв`язку з викладеним вище, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилаючись на вищенаведене, просила розглянути вказане клопотання та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 на 60 діб.

Обвинувачений щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив та просив обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що він не має наміру переховуватись від суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення, а місце події покинув тому, що перебував у шоковому стані. На даний час він розуміє свою відповідальність, а тому зобов`язується добросовісно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Захисник заперечував щодо заявленого клопотання прокурором, просив відмовити в його задоволенні та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, при цьому врахувавти що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_9 відноситься до злочинів вчинених з необережності, його належну процесуальну поведінку, строк, який він перебуває під вартою, а це дев`ять місяців, та те, що останній виявляв бажання захищати батьківщину від російської агресії.

Потерпілі ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , підтримали клопотання прокурора.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вирішення клопотання прокурора залишили на розсуд суду.

Вислухавши прокурора, потерпілих та обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши заявлене клопотання прокурора, суд дійшов до наступного.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

24.07.2022 року ОСОБА_9 затримано в порядку 208 КПК України та ухвалою суду від 25.07.2022 року обрано запобіжний захід у виді тримання під ватою, строком на 30 днів, тобто по 22.08.2022 року включно. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2022 року відносно ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.09.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 року відносно ОСОБА_9 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11.11.2022 року відносно ОСОБА_9 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.01.2023 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 09.01.2023 року відносно ОСОБА_9 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.03.2023 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08.03.2023 року відносно ОСОБА_9 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.05.2023 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, з викладеного вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. При цьому, суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і, за наявності підстав, вичерпний перелік яких встановлений ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Суд, перевіряючи достатність доказів для такого висновку, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій, у відповідності до закону про кримінальну відповідальність, підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України зменшились, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на більш м`який захід забезпечення кримінального провадження, а саме цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Прийшовши до такого переконання суд бере до уваги, що один із злочинів, який інкримінується ОСОБА_9 , хоча й пов`язаний із загибеллю людини, проте законодавцем віднесений до злочинів вчинених з необережності. Щодо іншого злочину, як пояснив сам обвинувачений ОСОБА_9 , він злякався після вчиненої ДТП, тому не повідомив швидку допомогу та правоохоронні органи про те, що сталося та поїхав додому. Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_9 був виявлений дома в переляканому стані та відразу повідомив свою причетність до скоєного, запитавши, як себе почуває потерпіла. Також суд бере до уваги, що в справі допитані всі заявлені свідки. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово висловив бажання відшкодувати завдану потерпілим шкоду, до затримання був працевлаштований, має дружину та двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого. Відповідно до наданих характеристик з місця проживання і роботи обвинувачений характеризується з позитивної сторони, що на думку суду суттєво зменшує заявлені прокурором ризики щодо переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та виключає такий ризик, як незаконний вплив на свідків.

Враховуючи наведене, обставини справи суд вважає, що прокурор в засіданні довів наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, у своєму клопотанні, прокурор не довів та не підтвердив належними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам, зокрема: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

Відповідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у клопотанні прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 слід відмовити, а клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, підлягає до задоволення з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених п. п. 8, 9 ч.5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задоволити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці до 02.07.2023 року включно зобов`язавши останнього з`являтися до суду за кожною вимогою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, та те, що у разі невиконання кримінальних процесуальних обов`язків, які покладаються на нього під час застосування неізоляційного запобіжного заходу, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 негайно прибути до місця відбування визначеного судом запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали доручити СПД № 1 ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, направивши йому копію ухвали.

Вручити під розпис обвинуваченому ОСОБА_9 копію даної ухвали та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1