Дата документу 06.06.2023
Справа № 334/4237/23
Провадження № 1-кс/334/1545/23
УХВАЛА

про арешт майна

06 червня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001102, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2023 за частиною четвертою статті 185 КК України,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 , в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено у ОСОБА_6 в ході огляду особистих речей за адресою: м. Запоріжжя, буд. 191, каб. 103, а саме: металевий предмет циліндричної форми (зовні схожий на ручку-пістолет); металеву пилку; предмет схожий на саморобний ніж; дві текстильні серветки та 1 аркуш паперу зі нашаруваннями мазуту; мобільний телефон «Самсунг» у корпусі сірого кольору імей: НОМЕР_1 .

Слідчий ОСОБА_3 клопотання та обставини, яким воно обґрунтоване, підтримала.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином про час і місце розгляду клопотання. Причини неявки не повідомила..

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та документи, додані до клопотання, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: (1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; (2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; (3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; (4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Положеннями частин першої та другої статті 168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 28.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001102 за частиною четвертою статті 185 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідування встановлено, що в період часу з 23.30 години 27.05.2023 до 05.30 години 28.05.2023 невстановлена особа, знаходячись на території Дніпровського району м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, у період дії воєнного стану, шляхом зрізу, таємно викрала кабель (контактну мережу) довжиною 110 метрів на ділянці місцевості між пр. Металургів та вул. Тюленіна в м. Запоріжжя, який перебуває на балансі в ТОВ «Електротранс».

28.05.2023 в період часу з 07.30 години до 08.00 години слідчим ОСОБА_7 проведений огляд місця події - ділянки місцевості за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів - вул. Тюленіна. Під час огляду виявлено та вилучено фрагмент кабелю зі слідами розділення.

28.05.2023 о 04.09 на ділянці місцевості за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, було зупинено ОСОБА_6 за порушення комендантської години. В ході огляду особистих речей ОСОБА_6 за адресою: м. Запоріжжя, буд. 191, каб. 103, було виявлено та вилучено: металевий предмет циліндричної форми; металеву пилку по дереву; предмет схожий на саморобний ніж; дві серветки та аркуш паперу; мобільний телефон «SAMSUNG» в корпусі сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 .

На стадії досудового розслідування у слідчого виникла необхідність в арешті тимчасово вилученого майна, для проведення експертизи та інших слідчих дій з метою встановлення причетності ОСОБА_6 до вказаного злочину.

Слідчий суддя встановив, що металевий предмет циліндричної форми; металеву пилку по дереву; предмет схожий на саморобний ніж; дві серветки та аркуш паперу; мобільний телефон «SAMSUNG» в корпусі сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки могли бути знаряддями вчинення злочину, а також могли зберегти на собі його сліди.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речових доказів, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника та володільця.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_6 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки металевий предмет циліндричної форми; металева пилка по дереву; предмет схожий на саморобний ніж; дві серветки та аркуш паперу; мобільний телефон «SAMSUNG» в корпусі сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідний органу досудового розслідування для проведення експертиз та інших слідчих дій. У разі його повернення власник майна може знищіти, зіпсувати, приховати або відчужити майно, як має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом.

Керуючись статтями 132, 167-168, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 28.05.2023 у ОСОБА_6 в ході огляду його особистих речей за адресою: м. Запоріжжя, буд. 191, каб. 103, а саме на металевий предмет циліндричної форми; металеву пилку; предмет схожий на саморобний ніж; дві текстильні серветки та 1 аркуш паперу; мобільний телефон «SAMSUNG» в корпусі сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , яке є тимчасово вилученим та має істотне значення для проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити слідчому та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 06 червня 2023 року.

Слідчий суддя: