Справа № 127/9149/23
Провадження № 1-кс/127/3616/23
У Х В А Л А

Іменем України

02 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

заявника скарги: ОСОБА_3 , його захисника: адвоката ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 , в порядку 206 КПК України, щодо незаконного утримання та негайного звільнення з-під варти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в порядку статті 206 КПК України, щодо незаконного утримання та негайного звільнення з-під варти, в якому просив:

- Встановити незаконність його утримання в Державній установі «Вінницька УВП №1», без будь якого рішення, яке набрало законної сили відповідно до вимог КПК України, та визнати незаконність утримання ОСОБА_3 під вартою;

- Дослідити незаконність утримання під вартою мого рідного брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки жодного рішення яке набрало законної сили щодо його утримання під вартою не існує;

- Дослідити грубе порушення прав на захист та доступу до правосуддя, оскільки на подані скарги та заяви до уповноважених з прав людини відповіді не надходять, усі спроби вести свій захист не надходять до адресата.

Клопотання мотивовано тим, що 10.01.2023 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області, справа №127/16/20, провадження 1-кп/127/10/20, було задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб починаючи з 09 січня 2023 року до 09 березня 2023 року, включно.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 182 КПК України визначено ОСОБА_3 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 53680,00 грн.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Копію ухвали направлено до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Також даною ухвалою обрано запобіжний захід, щодо його рідного брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

09 березня 2023 року термін дії ухвали Вінницького міського суду Вінницької області, справа №127/16/20, провадження 1-кп/127/10/20, якою обрано запобіжний захід терміном на 60 діб щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився.

Станом на дату звернення до суду із даним клопотанням будь-якого судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обраного запобіжного заходу, відносно заявника та його брата не існує, з 09.03.2023 заявник та його брат незаконно утримуються в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Як зазначається, заявником щодо нього застосовується насильство, яка полягає в умисному порушенні прав на захист, оскільки ним з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», щоденно направляються скарги, заяви та клопотання для надання йому правової допомоги, припинення репресій, дискримінації, захисті майна та спадщини, яка грабується після його ув`язнення.

Враховуючи викладене ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Крім того, ОСОБА_3 в судовому засіданні просив вимоги клопотання в частині порушення його права на захист та доступу до правосуддя, залишити без розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував, щодо вимог клопотання та просив у задоволенні клопотання відмовити.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Вислухавши думку заявника клопотання, його захисника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особої справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала справа №127/16/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено 26 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004613.

В ході розгляду даної справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022:

- Оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

- Надано дозвіл на затримання обвинуваченого: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , для доставки його в судове засідання для вирішення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу.

- Оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

- Надано дозвіл на затримання обвинуваченого: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , для доставки його в судове засідання для вирішення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу.

Як слідує з протоколу затримання від 09.01.2023, на виконання вимог вказаної вище ухвали 09 січня 2023 року о 12:50 год. затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2023 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, починаючи з 09.01.2023 року до 09.03.2023 року включно.

Цією ж ухвалою, на підставі п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначено ОСОБА_3 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 53680,00 гривень.

Разом з тим, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 по справі №127/16/20 визнано винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Зазначеним вироком суду вирішено також питання, щодо запобіжного заходу обвинуваченому та зазначено - до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити без змін - утримання під вартою.

Із оглянутої в судовому засіданні особової справи ОСОБА_3 слідує, що останній утримується в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» на підставі вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Щодо вимог скарги з приводу незаконного утримання ОСОБА_3 в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» слідчий суддя вважає такі вимоги безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Частиною третьою та четвертою вказаної норми передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Отже, статтею 206 КПК України надано слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Наведені вище положення мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» від 18 жовтня 2022 року № 2690-IX абзац дванадцятий пункту 2 частини четвертої статті 374 доповнено словами «у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили».

Таким чином, положеннями пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК України, з урахуванням наведених вище змін, передбачено, що у резолютивній частині вироку зазначається: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Як зазначено вище, вироком суду прийнято рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження - запобіжних заходів, яке є складовою частиною вироку суду першої інстанції.

На даний час у кримінальному провадженні судом апеляційної інстанції не прийнято рішень, визначених ч. 1 ст. 407 КПК України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Руслан Яковенко проти України» (Заява № 5425/11), Європейський суд зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Частиною першою статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Однак, встановлені наведеною нормою обмеження тримання особи під вартою до 60 днів стосуюється стадії досудового розслідування та судового розгляду судом першої інстанції до постановлення вироку, а не щодо особи, яку засуджено вироком суду до реального позбавлення волі

Аналіз вказаних вимог чинного законодавства свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

Враховуючи викладене, відсутні відомості, які б свідчили про незаконне утримання ОСОБА_3 під вартою, оскільки на даний час існує вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 по справі №127/16/20, який не набрав законної сили, однак останнім визначено, що до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити без змін - утримання під вартою.

Що стосується вимог скарги з приводу незаконного утримання ОСОБА_6 в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», то такі вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_3 жодним чином не обгрунтовано чому ним, без відповідних повноважень, ставиться питання незаконності перебування його брата під вартою.

Вказана обставина має правове значення в контексті того, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2023 по справі №127/8114/23 заяву ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного тримання під вартою, залишено без задоволення.

Крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2023 по справі №127/9452/23:

- Скаргу ОСОБА_6 в порядку ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою та звільнення особи, яка подана в порядку ст. 206 КПК України - задоволено частково.

- Доручено уповноваженій особи Вінницької обласної прокуратури провести дослідження фактів, викладених у скразі ОСОБА_6 .

- Зобов`язано уповноважену особу Вінницької обласної прокуратури забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 .

- В решті вимог скарги відмовлено.

Таким чином, питання законності утримання ОСОБА_6 в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» було предметом дослідження у вищевказаних справах та з цього приводу ухвалено судові рішення, які набрали законної сили.

Щодо вимог скарги ОСОБА_3 з приводу порушення його права на захист та доступу до правосуддя судом, то в судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заявив клопотання про залишення вимог скарги, в цій частині, без розгляду, оскільки з даного приводу внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до частини першої та третьої статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги завдання кримінального провадження та принцип диспозитивності при використанні особою своїх прав, слідчий суддя вважає, що залишення без розгляду скарги ОСОБА_3 , в частині вимог про порушення його права на захист та доступу до правосуддя, за клопотанням самого заявника, не порушує прав останнього та не суперечить вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 26, 197, 206-210, 276, 303-306, 307, 309, 372, 374 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , в порядку 206 КПК України, щодо незаконного утримання та негайного звільнення з-під варти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Скаргу ОСОБА_3 , в частині порушення його права на захист та доступу до правосуддя, залишити без розгляду

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: