КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.04.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 року, Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , та продовжено строк застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою, строком до 20.06.2023 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та змінити запобіжний захід із тримання під вартою ОСОБА_8 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строків досудового розслідування, до 20.06.2023 включно, із покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/17946/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3178/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

11.05.2023 від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вона зазначала, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не дослідив у судовому засіданні наявні в додатках до клопотання копії матеріалів в 11 томах, надані стороною захисту матеріали, а також не розглянув заяву TOB «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» від 01.05.2023 про бажання взяти особу на поруки.

Слідчий суддя у нарадчій кімнаті перебував близько 7 хвилин, однак цього часу недостатньо для вивчення матеріалів та складення резолютивної частини рішення.

Апелянт зазначала, що не дивлячись тривале здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023, жодних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 не здобуто і законних підстав для повідомлення його про підозру не існує.

Так, на переконання апелянта, аналіз тексту повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, свідчить про те, що більшість обставин, на які досудове слідство посилається, є припущенням слідчого, не підтвердженим жодним доказом.

Ні в повідомленні про підзору, ні серед наданих стороні захисту матеріалів кримінального провадження немає будь-якого письмового наказу ОСОБА_12 чи ОСОБА_8 , або показань свідків чи інших підозрюваних, які б підтвердили, що ОСОБА_12 давав явно злочинні накази ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 - своїм підлеглим, та немає жодних підстав стверджувати, що підлеглі ОСОБА_8 або він сам використовували якісь спеціальні засоби, в тому числі помпові рушниці чи шумові гранати.

Інкримінуючи ОСОБА_8 вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365 та п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121 КК України, орган досудового розслідування вказує на наявність тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості у протестувальників, як на одну з ознак складу зазначених злочинів. Однак, у клопотанні не зазначено, яке безпосереднє відношення до спричинення тих чи інших тілесних ушкоджень кожному потерпілому має саме ОСОБА_8 .

Згідно листа ГУ НП у Львівській області від 25.10.2016 № В-1/Аз/01/34-2016, станом на листопад 2013 року на озброєні в БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області насадок (мортирок) на помпову рушницю «Форт-500» для відстрілу газових гранат не перебувало, та в період з листопада 2013 року по лютий 2014 року особовим складом підрозділу не отримувалось. Також, вищевказані насадки ніколи на озброєнні в БМОП «Беркут» ГУМВСУ у Львівській області не перебували.

Крім того, апелянт зазначала, що згідно відомостей, отриманих стороною захисту, ОСОБА_8 з 06:58:35 18.02.2014 по 13:11:55 цього дня перебував в районі стадіону Динамо - Кабінет Міністрів України, а тому він не міг перебувати в цей час в інших місцях.

Допитані потерпілі і свідки в Святошинському районному суді міста Києва зазначали про те, що вони не бачили ні ОСОБА_8 , ні його підрозділ БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області 18.02.2014 в місті Києві, жоден з потерпілих не вказав на ОСОБА_8 , як на особу, яка наносила будь кому з них тілесні ушкодження, і не надали опису нападника, який би давав підстави підозрювати ОСОБА_8 в причетності до їх побиття. Немає і відомостей про те, що хоча б один з потерпілих вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка давала команду бити когось з них або взагалі віддавала якісь команди 18.02.2014.

Будь-яких повідомлень про можливе здійснення тиску на потерпілих або свідків в кримінальному провадженні № 0000385 від 05.02.2016, що розглядається Святошинським районним судом міста Києва з 2016 року, жодного разу не надходило.

Майже через дев`ять з половиною років після початку досудового розслідування, немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_8 знищить якісь документи. Крім того, підозрюваний звільнився з органів внутрішніх справ ще у 2014 році і не має будь-якого доступу до документації ГУМВС України у Львівській області.

Апелянт зазначала, що ОСОБА_8 протягом більше восьми років активно допомагав та допомагає встановити обставини загибелі людей на Майдані в лютому 2014 року, надаючи слідству покази як в якості свідка, так і в якості підозрюваного.

Підозрюваний жодного разу не проігнорував викликів на допит, не відмовлявся від надання показів, документів, не перешкоджав у проведенні обшуку, не намагався виїхати з країни.

Судом не враховано,що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 від 24.03.2023 було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. Згідно листа Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 01.05.2023 № Адв-44/64/01, під час виконання ОСОБА_8 ухвали Печерського районного суду міста Києва працівниками Яворівського РВП ГУПН у Львівській області не було встановлено фактів неналежної процесуальної поведінки чи порушення ним вимог чинного законодавства України.

Слідчий суддя при постановленні ухвали не врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий і ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні дружину, трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_14 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочок ОСОБА_15 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , батька похилого віку, який хворіє та потребує відповідного догляду.

Підозрюваний має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ), постійне місце роботи (працює в ТОВ «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» на посаді фахівця з безпеки Управління охорони та режиму Дирекції з аналізу та управління ризиками безпеки), характер якої потребує тимчасових відряджень по області та Україні, а також позитивну репутацію, що підтверджується позитивними характеристиками. ОСОБА_8 є одним з ініціаторів проведення чемпіонатів Західноукраїнської аматорської хокейної ліги, та помічником тренера дитячої хокейної команди «Галицькі Леви» (на громадських засадах), що також потребує відлучення ОСОБА_8 з місця постійного проживання.

Дружина підозрюваного - ОСОБА_17 перебуває на обліку та лікуванні у лікаря онколога, потребує відповідного обстеження та лікування як в межах України, так і за кордоном.

Апелянт зазначала, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано слідчим 04.05.2023 з порушенням строку звернення із таким клопотанням, визначеним ст. 199 КПК України.

Також апелянт посилалась на те, що слідчим суддею 04.05.2023 проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення. Однак, всупереч вимогам ст.ст. 27, 107, 376 КПК України, проголошення повного тексту ухвали не відбулося, її повний текст стороні захисту ОСОБА_8 не був вручений.

На переконання апелянта, повний текст оскаржуваної ухвали було складено після спливу строку на апеляційне оскарження, та в матеріалах судової справи відсутній журнал судового засідання та технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження 09.05.2023 з проголошенням повного тексту оскаржуваної ухвали.

29.05.2023 від прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 , в яких прокурор посилався на необгрунтованість доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Крім того, 29.05.2023 надійшло клопотання представника за довіреністю ТОВ "Метінвест Холдинг" ОСОБА_18 , про передачу ОСОБА_8 на поруки трудовому колективу, із зобов`язанням, за необхідності, доставити його на першу вимогу до органу досудового розслідування чи суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, пояснення прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, дослідивши заяву про взяття ОСОБА_8 на особисту поруку, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та подана заяви про взяття на особисту поруку ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 365 КК України.

Як убачається із матеріалів судового провадження, 20.03.2023 у кримінальному провадженні № 0001029 від 25.11.2013 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121 (в редакції від 05.11.2009 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2023 у задоволенні клопотання слідчого відмовлено, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22:00 години до 06:00 години, наступної доби, строком до 07.05.2023 року, включно, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.04.2023 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2023, та постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого задоволено, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07.05.2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Крім того, як убачається із матеріалів судового провадження, постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_19 від 27.03.2023 виділено з матеріалів досудового розслідування № 0001029 від 25.11.2013 в оригіналах та копіях матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України, та здійснення подальшого досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні № 0000268 доручено слідчим Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 року, Державного бюро розслідувань.

Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_20 від 02.05.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023 продовжено до 3 місяців, до 20.06.2023.

Крім того, 02.05.2023 у кримінальному провадженні № 0001175 від 29.08.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 262 КК України.

Постановою прокурора офісу Генерального прокурора ОСОБА_21 від 03.05.2023 виділено із кримінального провадження № 0001175 від 29.08.2022 в окреме кримінальне провадження № 000366 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 262 КК України.

Постановою прокурора офісу Генерального прокурора ОСОБА_21 від 03.05.2023 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000268 від 27.03.2023 та № 000366 від 03.05.2023 щодо ОСОБА_8 об`єднано в одне кримінальне провадження № 0000268.

03.05.2023 ОСОБА_8 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023, про підозру в організації незаконного перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому службовою особою на виконання явно злочинного наказу, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням фізичного насильства, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України; у організації перевищення влади та службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явне виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 365 КК України (ст. 365 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VІ від 15.04.2008, № 1508-УІвід 11.06.2009, №2808-VI від 21.12.2010; в редакції Закону № 3207-VІ від 07.04.2011); у організації вчинення умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті іншій людині, двох і більше осіб способом, небезпечним для життя багатьох осіб, на виконання явно злочинного наказу, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (ст. 115 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VІ від 15.04.2008 та № 1707-VІ від 05.11.2009); у організації вчинення закінченого замаху на умисне вбивство, тобто протиправного заподіяння смерті іншій людині, двох і більше осіб способом-небезпечним для життя багатьох осіб, на виконання явно злочинного наказу, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (ст. 115 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VІ від 15.04.2008 та № 1707-VІ від 05.11.2009); у організації спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і такого, що спричинило втрату будь-якого органу, його функцій, інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, з метою залякування потерпілого та інших осіб, на виконання явно злочинного наказу, групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (ст. 121 із змінами, внесеними згідне із Законом № 1707-VІ від 05.11.2009); у організації вчинення терористичного акту, тобто застосуванні зброї та скоєння інших дій, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та з метою впливу на прийняття рішень, вчинення дій об`єднаннями громадян, юридичними особами, на виконання явно злочинного наказу, за попередньою змовою групою осіб, що призвели до інших тяжких наслідків та загибелі людей, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 258 КК України (ст. 258 у редакції Закону № 170 від 21.09.2006); у організації привласнення вогнепальної зброї, за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 262 КК України; у перевищенні влади та службових повноважень, тобто в умисному вчиненні службовою особою - працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам в особі Міністерства внутрішніх справ України та ГУ МВС України у Львівській області, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011)

04.05.2023 старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 року, Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.04.2023 задоволено клопотання слідчого, та продовжено строк застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою, строком до 20.06.2023 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 27.03.2023.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 262; ч. 1 ст. 365 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, зокрема висновок від 24.04.2014 про результати службового розслідування, проведеного МВС України, наказ ГУ МВС України в Львівській області № 221 від 13.02.2014 «Про службове відрядження», положення про підрозділ міліції особливого призначення, затвердженим наказом МВС України від 18.05.2004 № 529, протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.01.2023, протокол проведення слідчого експерименту від 08.02.2023, протоколи огляду відеозаписів за участі свідка ОСОБА_22 від 18.02.2023 та від 17.02.2023, протоколи допитів свідків, акт прийняття-передачі інших необоротних активів та запасів від 28.01.2014, показання потерпілих, протоколи тимчасового доступу до речей та документів, аналітичні довідки, висновки комплексних комісійних судово-балістичних експертиз, висновки судово-медичних, медико-криміналістичних, балістичних експертиз, та інші долучені до клопотання матеріали, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики переховуватися підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, сховання, або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працевлаштований, беручи до уваги його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обгрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих йому злочинів, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З цих же підстав колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяви представника ТОВ "Метінвест Холдинг" ОСОБА_18 , про передачу ОСОБА_8 на поруки, оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обгрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006); ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 365 КК України.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність доказів надання Федчуком для ОСОБА_8 явно злочинних наказів, та надання таких наказів ОСОБА_8 для своїх підлеглих, недоведення використання ОСОБА_8 або його підлеглими спеціальних засобів, у тому числі помпових рушниць чи шумових гранат, посилання на те, що ОСОБА_8 18.02.2014 перебував у іншому місці, та як наслідок, відсутності у діях ОСОБА_8 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що допитані потерпілі і свідки під час розгляду кримінального провадження № 0000385 в Святошинському районному суді міста Києва зазначали про те, що вони не бачили ні ОСОБА_8 , ні його підрозділ БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області 18.02.2014 в місті Києві, та не вказали на ОСОБА_8 , як на особу, яка наносила будь кому з них тілесні ушкодження, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки вищевказане кримінальне провадження не є предметом даного апеляційного розгляду.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, їх наслідки та ступніть суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не намагався виїхати з країни та з`являвся на виклики слідчого, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинених злочинів, потерпілими та іншими підозрюваними у даній справі, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, їх наслідки та підвищену суспільну небезпеку, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

При цьому, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого врахував усі дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, у тому числі те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується позитивно, одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Разом з тим, вищенаведені відомості про особу підозрюваного, а також посилання захисника на наявність у підозрюваного місця роботи, яка потребує тимчасових відряджень по Україні, доводи про наявність на утриманні підозрюваного батька похилого віку, який хворіє, та перебування дружини ОСОБА_8 на лікуванні у лікаря онколога, не спростовують висновки суду про можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта на те, що слідчий звернувся із клопотанням про продовження строку тримання під вартою 04.05.2023 з порушенням визначеного ст. 199 КПК України строку звернення із таким клопотанням, не є визначеною законом безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого з цих підстав.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не досліджував матеріали клопотання та перебував у нарадчій кімнаті 7 хв., спростовуються даними наявного у матеріалах справи журналу судового засідання від 04.05.2023.

Посилання захисника на складення слідчим суддею повного тексту ухвали після спливу строку апеляційного оскарження, та відсутність у матеріалах справи журналу судового засідання та технічного носія інформації із зафіксованим проголошенням повного тексту оскаржуваної ухвали, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, як убачається із матеріалів судового провадження, у судовому засіданні 04.05.2023 слідчий суддя, після виходу з нарадчої кімнати, у відповідності до положень ст. 376 КПК України, проголосив вступну та резолютивну частину ухвали та повідомив про дату та час проголошення повного тексту о 16 год. 55 хв. 09.05.2023.

Згідно даних наявного у матеріалах провадження журналу судового засідання, від 09.05.2023, цього ж дня о 16 год. 55 хв. слідчим суддею проголошено повний текст ухвали. З урахуванням положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття учасників удового провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З урахуванням наведеного, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2023, - без змін.

У задоволенні заяви представника ТОВ "Метінвест Холдинг" ОСОБА_18 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3