Справа № 203/4489/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000432,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання слідчого, заявлене в рамках кримінального провадження №0000432, про арешт грошових коштів, вилучених в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував з підстав, наведених у поданих письмових запереченнях.

Перевіривши доводи клопотання, заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено та вбачається з долучених до нього матеріалів, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000432, відомості за яким внесено до ЄРДР 09.08.2023 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.332 КК України, за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням засобів службовою особою з використанням службового становища, посадовими особами одного із департаментів Дніпровської міської ради.

В подальшому правову кваліфікацію було змінено на ч.3 ст.332 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.08.2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

25.08.2023 року за вказаною адресою було проведено санкціонований обшук, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 15700 доларів США, 4750 Євро, 1100 Євро, 213000 грн. та 19500 грн.

Постановою слідчого від 25.08.2023 року вказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (ч.4 ст.170 ҐКПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК України).

Частиною 1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст.96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Під час розгляду клопотання в суді прокурор посилався на необхідність арешту вилучених в ході обшуку грошових коштів з метою їх збереження як речових доказів, а також забезпечення можливої конфіскації майна та спеціальної конфіскації.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що в поданому клопотанні слідчий просив накласти арешт на грошові кошти, як речові докази, на підставі ч.3 ст.170 КПК України та не посилався, як на підстави арешту на положення п.п.2,3 ч.2, ч.ч.4,5 ст.170 КПК України.

Також слідчий суддя враховує, що долучені до клопотання матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про те, що вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 грошові кошти, відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України та ч.ч.1,2 ст.96-2 КК України.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 КК України не повідомлялось.

Згідно електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що ОСОБА_6 за 2021 рік було задекларовано дохід у вигляд заробітної плати в сумі 478242 грн., наявні на збереженні готівкові кошти в сумі 480000 грн. та 12000 доларів США

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, дохід ОСОБА_6 у вигляді заробітної плати в 2022 році склав 436157 грн.69 коп., а за пів 2023 року 209731 грн. 25 коп.

Визнання грошових коштів постановою слідчого речовими доказами, за вказаних вище обставин само по собі не свідчить, що останні відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

За вказаних вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність передбачених п.п.1-3 ч.2, ч.ч.3-55 ст.170 КПК України правових підстав для накладення арешту на грошові кошти та про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_5 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000432 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1