ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/437/23 Справа № 381/313/18 Категорія: виконання вироку Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

представника установи ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92) - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

засудженого - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.05.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 Мотивами для ухвалення такого рішення суд першої інстанції вказав, що згідно подання та матеріалів особової справи за час перебування в СІЗО м. Києва ОСОБА_9 характеризувався негативно, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав, мав два стягнення. Згідно характеристик начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія» від 8.10.2020 р. засуджений ОСОБА_9 за час відбування покарання з 20.02.2020 р. характеризується негативно та згідно характеристики від 2.06.2022 р. засуджений зарекомендував себе посередньо, допустив 5 порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 5 заохочень застосованих правами начальника колонії, що підтверджує, що поведінка засудженого в установі полягала у стримуванні від порушень режиму покарання, правил внутрішнього розпорядку, а також активізація при виконанні законних вимог персоналу установи була лише протягом часу, який передує настанню пільги, що не засвідчує факту готовності засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, щирого каяття, повного перевиховання. Засуджений ОСОБА_9 не довів своє виправлення, оскільки його поведінка упродовж всього терміну відбування покарання не була позитивною, а також не може бути прикладом для інших засуджених та не підтверджує його становлення на шлях виправлення. За таких обставин суд не вбачав підстав для задоволення клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України, тобто звільнити його умовно-достроково. Апеляційні вимоги мотивує тим, що він не погоджується з рішенням суду і вважає ухвалу місцевого суду неправомірною, оскільки він хоча і мав стягнення, проте своєю працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Вважає, що висновки суду про те, що він не довів своє виправлення, оскільки його поведінка упродовж всього терміну відбування покарання не була позитивною, є необ`єктивні.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу засудженого із вказаних у ній мотивів, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, представника ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92) ОСОБА_8 , який також заперечував проти задоволення апеляції засудженого, додатково повідомив, що 4.07.2023 р. у засудженого ОСОБА_9 була вилучена заборонена речовина, є підозра, що це канабіс, проводиться досудове розслідування, а засуджений переведений назад до колонії, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 КК України частину призначеного судом покарання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про те, що засудженого ОСОБА_9 не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Обґрунтованість цього підтверджується відповідним змістом матеріалів особової справи, з якої вбачається, що засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92) за вироком Фастівського міськрайсуду Київської обл. від 27.08.2019 р., яким він засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі.

Згідно матеріалів особової справи, за час перебування у СІ м. Київа ОСОБА_9 характеризувався негативно, до суспільно-корисної праці не залучався, мав два стягнення, заохочень не мав.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_9 від 6.04.2023 р., затвердженої начальником установи - полковником внутрішньої служби В. Чорнопиським (а. пр. 2), засуджений за час відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія» з 20.02.2020 р. характеризується позитивно та згідно характеристики від 2.06.2022, засуджений зарекомендував себе посередньо, допустив 5 порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 7 заохочень застосованих правами начальника колонії, що підтверджує, що поведінка засудженого в установі полягала у стримуванні від порушень режиму покарання, правил внутрішнього розпорядку, а також активізація при виконанні законних вимог персоналу установи була лише протягом часу, який передує настанню пільги, що не засвідчує факту готовності засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, щирого каяття, повного перевиховання.

Апеляційний суд наголошує, що для застосування вимог ст. 81 КК України поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що оскаржувана ухвала місцевого суду є неправомірною, оскільки засуджений хоча і мав стягнення, проте своєю працею і зразковою поведінкою довів своє виправлення, є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_9 працевлаштований на виробництві установи, але його поведінка не завжди була лише позитивною та її не можна вважати сумлінною, а відтак висновки місцевого суду про те, що засуджений ОСОБА_9 не довів своє виправлення, оскільки його поведінка упродовж всього терміну відбування покарання не була лише позитивною є обґрунтованими і з такими висновками провідсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_9 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання також погоджується апеляційний суд.

Також, апеляційний суд враховує інформацію представника ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92) ОСОБА_8 про те, що 4.07.2023 р. у засудженого ОСОБА_9 була вилучена заборонена речовина, є підозра, що це канабіс, проводиться досудове розслідування, засуджений переведений з дільниці соціальної реабілітації назад до колонії.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінального процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись, ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської області від 1.05.2023 р., якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді