Справа № 296/5484/23
УХВАЛА

Іменем України

20 червня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000242 від 10.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2023 старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення огляду від 26.04.2023, а саме пиломатеріалів породи сосна об`ємом 2,0 м3.

Ухвалою від 12.06.2023 клопотання повернуто для усунення недоліків, встановлено строк в 72 години для усунення вказаних недоліків.

Ухвалу слідчий отримав 16.06.2023 о 10-00 годині, отже строк для усунення недоліків тривав до 10-00 години 19.06.2023.

Згідно довідки від 20.06.2023 (за підписом начальника загального відділу) клопотання подано о 09:37 годині 20.06.2023 та згідно протоколу розподілу справ між суддями у неавтоматичному режимі цього ж дня передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Клопотання про арешт пиломатеріалів породи сосна об`ємом 2,0 м3. містить клопотання про поновлення строків на подачу клопотання, проте ніяким чином не обгрунтоване.

Вивчивши клопотання слідчий суддя прийшов наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Поряд з цим КПК встановлено вимоги до клопотання про арешт майна та наслідки недотримання таких вимог.

Так ч.3ст.172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Так 09.06.2023 старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення огляду від 26.04.2023, а саме пиломатеріалів породи сосна об`ємом 2,0 м3.

Ухвалою від 12.06.2023 клопотання повернуто для усунення недоліків, встановлено строк в 72 години для усунення вказаних недоліків.

Ухвалу слідчий отримав 16.06.2023 о 10-00 годині, отже строк для усунення недоліків тривав до 10-00 години 19.06.2023.

Згідно довідки від 20.06.2023 (за підписом начальника загального відділу) клопотання подано о 09:37 годині 20.06.2023 та згідно протоколу розподілу справ між суддями у неавтоматичному режимі цього ж дня передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Тобто клопотання подано поза межами процеульного строку встановленого ухвалою слідчого судді.

Разом з тим, клопотання про арешт пиломатеріалів породи сосна об`ємом 2,0 м3. подане 20.06.2023 містить клопотання про поновлення строків на подачу клоаотання, проте ніяки чином не обгрунтоване.

Правило щодо обчислення строків, установлених КПК, годинами, днями і місяцями винятків не має.

При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи (ч.7 ст.115 КПК України).

Пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду(ч.1 ст.117 КПК України).

При цьому, поважність причин визначається слідчим суддею, судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.

Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ініціюється учасниками кримінального провадження, коло яких визначене п. 25 ч. 1 ст. З КПК. Будь-яких обмежень щодо тих чи інших осіб ст. 116 КПК не встановлено.

Отже, слідчому судді не надано доказів того, що клопотання подане поза межами процесуального строку з з поважних причин, а тому воно задоволенню не підлягає

Оскільки слідчим суддею відмовлено в поновленні процесуального строку, клопотання про про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення огляду від 26.04.2023, а саме пиломатеріалів породи сосна об`ємом 2,0 м3. слід повернути.

Керуючись ст.115,117,170-172 КПК України слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:/

В задоволенні клопотання слідчого про поновлення строків для подачі клопотання про арешт майна вилученого в ході проведення огляду від 26.04.2023, а саме пиломатеріалів породи сосна об`ємом 2,0 м3. - відмовити.

Клопотання про арешт майна вилученого в ході проведення огляду від 26.04.2023, а саме пиломатеріалів породи сосна об`ємом 2,0 м3 - повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1