ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 Справа №607/13134/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 08 лютого 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Забойки Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого вантажником у ФОП ОСОБА_5 , зареєстрованого в с.Забойки Тернопільського району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2022 року о 19 год 30 хв водій - обвинувачений ОСОБА_4 керував технічно-справним автомобілем «Toyota Avensіs», р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Бережанська в м. Тернопіль, у напрямку вул.Тролейбусна.

Рухаючись у вказаному напрямку, та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти Храму Успіння Пресвятої Богородиці УПЦ, водій - обвинувачений ОСОБА_4 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, в цей час, на вищевказаний пішохідний перехід, у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги зліва - направо відносно напрямку руху автомобіля «Toyota Avensis», р.н. НОМЕР_1 пішохід ОСОБА_8 .

Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась по ньому, водій - обвинувачений ОСОБА_10 , в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою частиною автомобіля «Toyota Avensis», р.н. НОМЕР_1 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правого плечового поясу у виді переломів акроміального кінця ключиці та дзьобоподібного відростка лопатки; закритого багатовідламкового перелому проксимального кінця правої плечової кістки; закритої травми поперекового відділу хребта у виді перелому лівого поперечного відростка 4-го хребця; закритої травми живота із забиттям передньої черевної стінки та розвитком заочеревинної гематоми «великих розмірів», яка супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею; закритої травми тазу у виді численних переломів кісток (крижової, правих клубової та кульшової западини, обох сідничних та лобкових); закритої травми правої гомілки у виді багатовідламкових переломів верхньої третини тіла великогомілкової та проксимального метаепіфізу малогомілкової кісток.

Отриманні потерпілою ОСОБА_8 тілесні ушкодження супроводжувались розвитком загрозливих для життя явищ (крововтратою з розвитком декомпенсованого гіповолемічного шоку) і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння належать до тяжких - п.п. 2.1.1 (а), 2.1.2, 2.1.3 (л, о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог 18.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, погодився з усіма обставинами, які були дослідженні під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті. Крім цього, показав, що рухався автомобілем з невеликою швидкістю, близько 45-50 км/год у лівій смузі руху. Проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід, він не побачив потерпілу, яка переходила проїзну частину дороги, оскільки остання була одягнута у темний одяг та здійснив на неї наїзд передньою частиною транспортного засобу. З першого дня ДТП він спілкувався з донькою потерпілої, з приводу відшкодування завданої шкоди. Просить пробачення у потерпілої, просить суд суворо його не карати, не позбавляти волі та права керування транспортним засобом. Відшкодував частково потерпілій заподіяну моральну шкоду в розмірі 130000 грн та направив грошовий переказ до запитання №0042 в розмірі 5000 грн отримувачу ОСОБА_8 на відділення Укрпошти (ВПЗ Тернопіль,1).

Заявлений потерпілою цивільний позов визнає частково, зокрема, на відшкодування моральної шкоди в розмірі 300000 грн з різницею відшкодованих коштів в сумі 130000 грн, тобто в розмірі 170000 грн. Щодо вимог про відшкодування майнової шкоди в розмірі 201798,61 грн, то заперечує, вважає, що вказана сума підлягає стягненню з ПАТ «НАСК ОРАНТА», відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доводиться показаннями потерпілої та наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення письмовими доказами, а саме:

-показаннями, допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка суду показала, що 07 лютого 2022 року о 19 год 30 хв вона переходила проїзну частину дороги через нерегульований пішохідний перехід по вул.Бережанській в м.Тернополі. Саме тоді, обвинувачений ОСОБА_4 здійснив на неї наїзд транспортним засобом, внаслідок чого вона втратила свідомість, опритомнівши в закладі охорони здоров`я. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, перенесла чотири оперативних втручання, стала інвалідом, потребує стороннього догляду, позбавлена можливості працювати та відповідно утримувати себе та свою сім`ю. Крім цього, внаслідок ДТП потребує тривалого лікування та подальшої реабілітації. Просить суд, задовольнити заявлені позовні вимоги, які уточнила під час судового розгляду в повному обсязі з підстав, викладених у цивільному позові. Також, просить суд призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, заперечуючи можливість застосування до ОСОБА_4 ст.75 КК України;

-даними, які містяться в протоколі огляду документа від 10.02.2022 та додатком до нього оптичного диску з відеозаписом, згідно яких встановлено момент ДТП, зокрема, наїзд автомобілем марки «Toyota Avensis», р.н. НОМЕР_2 на пішохода, на нерегульованому пішохідному переході, який відбувся 07.02.2022;

-висновком, проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/1809-ІТ від 21.03.2022, з якого вбачається, що встановити експертним шляхом, якою частиною автомобіля марки «ТОУОТА» моделі «Avensis» р.н. НОМЕР_2 скоєно наїзд на пішохода, в рамках проведення даної експертизи не надається можливим.

Наїзд автомобіля «TOYOTA Avensis» на пішохода відбувся у поперечному напрямку - в межах проїзної частини дороги вул. Бережанська у м. Тернопіль, у повздовжньому напрямку - у місці, що дещо передує кінцевому розташуванню частини автомобіля «ТОУОТА Avensis», яка контактувала з пішоходом в момент наїзду, зафіксованого у протоколі огляду та на план-схемі додатку до протоколу огляду місця ДТП під умовним позначенням №1, якщо переміщатись в напрямку руху цього автомобіля під час наїзду, за умови, що даний транспортний засіб після наїзду одразу ж сповільнювався до повної зупинки та не переміщався.

Встановити в абсолютних величинах, та в межах якого транспортного потоку (на якій смузі руху) знаходиться місце наїзду автомобілем TOYOTA на пішохода не надається можливим в зв`язку з відсутністю уточнюючої слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця події;

-висновком, проведеної судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/1798-ІТ від 20.04.2022, з якого слідує, що на момент експертного дослідження система рульового керування наданого на дослідження транспортного засобу перебуває в працездатному стані. Невідповідностей вимогам п. 31.4.2 (Рульове керування) Правил дорожнього руху України не виявлено.

На момент експертного дослідження робоча гальмівна система наданого на дослідження транспортного засобу перебуває в працездатному стані. Невідповідностей вимогам п. 31.4.1 (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України не виявлено.

На момент експертного дослідження несправностей (невідповідностей) системи рульового керування та робочої гальмівної системи наданого на дослідження транспортного засобу не виявлено, а тому питання про час виникнення несправностей, вплив на керування транспортним засобом, можливість виявлення водієм та перебування в причинному зв`язку з настанням ДТП - позбавлені технічного змісту і по цій причині не вирішувались;

-висновком, проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/3540-ІТ від 03.05.2022, з якого вбачається, що наїзд на пішохода відбувся передньою центральною частиною автомобіля «Toyota Avensis», н.з. НОМЕР_2 , на відстані наближено 0-21 см вліво і 0-28 см вправо від повздовжньої осі цього транспортного засобу, зокрема: переднім номерним знаком разом із рамкою кріплення, декоративною накладкою переднього бампера, декоративною решіткою радіаторів разом із емблемою заводу виробника та капотом моторного відсіку;

-висновком, проведеної судово-медичної експертизи №249 від 06.06.2022, з якого вбачається, що згідно з даними вивчених медичних документів, у гр-ки ОСОБА_8 за період лікування з 7 по 14 лютого 2022 року в умовах стаціонару КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" (медична карта № 678/146) та з 14 лютого по 14 березня 2022 року в ортопедо-травматологічному відділенні КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" ТОР (ксерокопія виписки із медичної карти № 01664), на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження, спостереження, результатів апаратно-інструментальних досліджень та проведених оперативних втручань, було діагностовано:

-закриту травму правого плечового поясу у виді переломів акроміального (надплечового) кінця ключиці та дзьобоподібного відростка лопатки;

-закритий багатовідламковий перелом проксимального (верхнього) кінця правої плечової кістки;

-закриту травму поперекового відділу хребта у виді перелому лівого поперечного відростка 4-го хребця;

-закриту травму живота із забиттям передньої черевної стінки та розвитком заочеревинної гематоми "великих розмірів", яка супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею;

-закриту травму тазу у виді численних переломів кісток (крижової, правих клубової та кульшової западини, обох сідничних та лобкових);

-закриту травму правої гомілки у виді багатовідламкових переломів верхньої третини тіла великогомілкової та проксимального метаепіфізу (верхнього кінця) малогомілкової кісток.

Із зовнішніх ушкоджень у ОСОБА_8 були відмічені численні садна тулуба та верхніх і нижніх кінцівок (без уточнення анатомічної локалізації).

Описані вище у ОСОБА_8 тілесні ушкодження супроводжувались крововтратою та розвитком гіповолемічного шоку, з приводу чого за життєвими показаннями неодноразово проводилась кровозамісна інфузійна терапія.

Вид відмічених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів, відомості про проведення оперативних втручань тощо, свідчать про їх утворення від дії тупих предметів незадовго до її госпіталізації у лікувальний заклад, не виключено у вказаний в постанові термін.

Виявлені у гр-ки ОСОБА_8 тілесні ушкодження супроводжувались розвитком загрозливих для життя явищ (крововтратою з розвитком декомпенсованого гіповолемічного шоку) і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння належать до тяжких - п. п. 2.1.1 (а), 2.1.2, 2.1.3 (л, о) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Зважаючи на характер, масивність та розташування виявлених у ОСОБА_8 травматичних змін, утворення таких за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди (наїзд на пішохода), не виключається;

-даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 13.07.2022, згідно яких встановлено місце наїзду на пішохода, час та траєкторія руху пішохода;

-даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 31.07.2022, згідно яких встановлено видимість пішохода з місця водія автомобіля «TOYOTA Avensis», р.н. НОМЕР_2 ;

-висновком, проведеної судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/7772-ІТ від 25.08.2022, з якого вбачається, що при заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Toyota Avensis повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України.

При заданому слідством комплексі варіанті вихідних даних за версією водія ОСОБА_4 , водій автомобіля Toyota Avensis, з моменту об`єктивного виявлення руху пішохода на проїзній частині дороги нерегульованого пішохідного переходу, діючи відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода, щоб дати дорогу останньому і завад технічного характеру для цього у його водія не було.

При заданому слідством комплексі варіанті вихідних даних за версією потерпілої ОСОБА_8 та свідків, водій автомобіля Toyota Avensis, з моменту об`єктивного виявлення руху пішохода на проїзній частині дороги нерегульованого пішохідного переходу, діючи відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода, щоб дати дорогу останньому і завад технічного характеру для цього у його водія не було.

При заданому слідством комплексі варіантів вихідних даних, в діях водія автомобіля Toyota Avensis не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України.

При заданому слідством комплексі варіантів вихідних даних, на момент проведення експертизи невідомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля Toyota Avensis діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, отже його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам вказаного пункту Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданому слідством комплексі варіантів вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля Toyota Avensis вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

При заданому комплексі варіанті вихідних даних за версією водія, якщо до наїзду на пішохода водій автомобіля Toyota Avensis рухався зі швидкістю 45 км/год, невідповідностей в діях водія транспортного засобу технічним вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху України не вбачається.

При заданому слідством комплексі варіанті вихідних даних за версією свідка, якщо до наїзду на пішохода водій автомобіля Toyota Avensis рухався зі швидкістю 60 км/год, то дії водія автомобіля Toyota Avensis не відповідали вимогам п. 1.2.4 Правил дорожнього руху України, однак невідповідність вказаним вимогам не перебуває в причинному зв`язку з настанням пригоди.

При встановлених обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди та заданому слідством комплексі варіантів вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля Toyota Avensis вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України привела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто причиною настання цієї дорожньо-транспортної пригоди - наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору, були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля Toyota Avensis вказаним вимогам пункту цих Правил.

Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.286 КК України.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлені.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та місцю праці, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до переконання, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами, йому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому вона просить суд стягнути з обвинуваченого 201798, 61 грн майнової шкоди та 370000 грн моральної шкоди. В обґрунтування зазначила, що в результаті дій обвинуваченого, з вини якого сталася ДТП їй було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які призвели не тільки до фізичних страждань, а завдали душевних страждань, перенесла стрес та сильні моральні переживання. Вона перебувала постійно у напруженому психічному стані так, як перенесла чисельні операції, по новому вчилася ходити, пересувалась за допомогою милиць, що вплинуло на її спосіб та ритм життя. Крім цього, втратила працездатність, отримавши інвалідність, потребує в подальшому лікування, оперативні втручання, реабілітацію.

Обговорюючи наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілої та дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в ході судового розгляду цивільний позов підтримала в повному обсязі. Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково, зокрема, на відшкодування моральної шкоди в розмірі 170000 грн. В частині відшкодування майнової шкоди позовні вимоги не визнав, вважав, що заявлена потерпілою сума підлягає стягненню з ПАТ «НАСК ОРАНТА», відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 застрахував свою цивільну відповідальність, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1515537 від 03.23.2021 ПАТ «НАСК ОРАНТА».

Суд, при вирішенні цивільного позову враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 4 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18), з якої слідує наступне:

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Таким чином, покладення обов`язку з відшкодування шкоди на обвинуваченого ОСОБА_4 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність буде суперечити інституту страхування відповідальності, а тому цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої не підлягає до задоволення.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Судом встановлено, що внаслідок отриманих травм потерпіла зазнала значних моральних страждань через тривале лікування, не можливості вести звичний спосіб життя, працювати, забезпечувати власні потреби та інше.

Суд, при визначенні розміру відшкодування враховує вимоги розумності і справедливості та конкретні обставини даної справи, вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі та підлягає до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 370000 гривень, оскільки саме така визначена сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду.

У справі є процесуальні витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/1809-ІТ від 21.03.2022 в розмірі 1029,72 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/1798-ІТ від 20.04.2022 в розмірі 1029,72 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/3540-ІТ від 03.05.2022 в розмірі 1372,96 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/7772-ІТ від 25.08.2022 в розмірі 1887,80 грн, всього на загальну суму 5320,20 грн (п`ять тисяч триста двадцять гривень двадцять копійок), які в порядку ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_8 370000 грн (триста сімдесят тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решта позовних вимог - відмовити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/1809-ІТ від 21.03.2022 в розмірі 1029,72 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/1798-ІТ від 20.04.2022 в розмірі 1029,72 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/3540-ІТ від 03.05.2022 в розмірі 1372,96 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/7772-ІТ від 25.08.2022 в розмірі 1887,80 грн, всього на загальну суму 5320,20 грн (п`ять тисяч триста двадцять гривень двадцять копійок) в користь держави.

Речові докази:

-оптичний диск марки «Ridata» CD-R 52x, 700mb/80min, який знаходиться в матеріалах судового провадження - залишити при матеріалах справи;

-медичну картку №01664, на ім`я ОСОБА_8 , три рентгенограми, копію виписки з медичної картки, один диск КТ, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000226 у сторони обвинувачення - повернути потерпілій ОСОБА_8 , після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1