Справа № 461/208/21
Провадження № 1-кс/461/2663/23
УХВАЛА

Іменем України

22.05.2023 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту,-

в с т а н о в и в:

18.05.2023 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся в Галицький районний суд м.Львова з клопотанням, в якому просив слідчого суддю скасувати накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 15.11.2019 арешт в частині розпорядження проведення обліково-реєстраційних операцій на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власник якої є ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 15.11.2019 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власником якої є громадянин ОСОБА_5 з метою забезпечення збереження зазначеного нерухомого майна. Зазначає, що підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна. Накладений арешт на вищевказане майно порушує право оперативного управління таким його власника, а також має місце порушення ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав та основоположень свобод. Вважає, що підстави, які слугували накладенню 15.11.2019 року арешту на квартиру АДРЕСА_1 відпали, подальший арешт майна є невиправданим втручання у право оперативного управління майном його власником, який не є підозрюваним. Просить клопотання задоволити.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою. До суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_6 .

Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою. До суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд прийшов до висновку про розгляд вказаного клопотання без участі адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та слідчого, котрі належним чином повідомлені про судове засідання, а їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 15.11.2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власником якої є громадянин ОСОБА_5 з метою забезпечення збереження зазначеного нерухомого майна.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21.06.2022 року позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання права власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності на квартиру та визнання припиненим права власності на квартиру задоволено. Визнано за ОСОБА_13 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та визнано припиненим право власності ОСОБА_8 щодо цієї квартири. Рішення вступило в законну силу 21.07.2022 року.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власник якої є ОСОБА_4 накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як визначено у ч.1 ст. 318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Отже, адвокат ОСОБА_3 довів слідчому судді, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, слідчий в судове засідання не прибув та не спростував доводів клопотання та не довів необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, а тому клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту є обґрунтованим, законним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131,170,173,174КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 15.11.2019 року у справі №463/7739/19, провадження № 1-кс/463/5055/19 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власник якої є ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1