Справа № 296/8343/21
Вирок

Іменем України

20 вересня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0001330 від 26.07.2021 року та №0002331 від 01.11.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федюківка Лисянського району Черкаської області, громадянина України, не працюючого, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 21.06.2007 року вироком Апеляційного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 6, ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі; 30.03.2016 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. ст. 70, 81 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2019 року умовно-достроково звільнений на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 3 місяці 9 днів; 17.12.2021 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 15.06.2023 року Корольовським районним судом м.Житомира за ч.1 ст.259, ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.12.2022 року приблизно з 20 години по 03 годину 03 хвилини 24.12.2022 року (точний час встановити не виявилось можливим) ОСОБА_6 перебував у приміщенні готельного номеру 23 готелю «Королівська бочка», що за адресою м.Житомир вул.І.Гонти 68. В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 за наступних обставин.

ОСОБА_6 23.12.2022р. приблизно о 20 годині разом з ОСОБА_7 прийшов до приміщення готелю «Королівська бочка», де останній орендував готельну кімнату № НОМЕР_1 , в яку запросив ОСОБА_6 . Перебуваючи в зазначеній готельній кімнаті, у ОСОБА_6 , який побачив у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 26720грн та інше майно, яке він помістив до кишені своєї куртки, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 вийшов з кімнати, і пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу з кишені куртки ОСОБА_7 викрав належне останньому майно, а саме: нагородну запальничку «J Zippo 21 bradford.pa made in USA» вартістю 1132грн 68коп та грошові кошти в сумі 26720грн, які помістив до своєї сумки.

В подальшому, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 27852грн 68коп.

В цей же день, час та місці ОСОБА_6 , здійснюючи пошук майна, яке можна було б викрасти у ОСОБА_7 , виявив в нього пластикову банківську картку АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , яка належить останньому. Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи те, що дана банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 вийшов з кімнати, і пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу з кишені куртки ОСОБА_7 викрав зазначену пластикову банківську кредитну картку АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_7 , та яка відповідно до Закону України «Про інформацію», Закону України «Про платіжні послуги», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про банки та банківську діяльність» і примітки до ст.200 КК України є електронним платіжним документом.

Після чого, утримуючи вищевказаний електронний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядився викраденим на власний розсуд.

В цей же день, час та місці ОСОБА_6 , здійснюючи пошук майна, яке можна було б викрасти у ОСОБА_7 , виявив в кишені його куртки посвідчення учасника бойових дій від 08.12.2017р. серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 . Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи те, що посвідчення учасника бойових дій є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, діючи умисно, з особистих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 таємно викрав зазначене посвідчення, розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю, зазначив, що згоден із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення, щиро шкодує про вчинене.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану; за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів; за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено і в обвинувальному акті не зазначено. Пом`якшуючою покарання обвинуваченого обставиною судом визнається щире каяття.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, на обліку в психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, враховуючи думку прокурора, потерпілого, захисту, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе із призначенням покарання в межах санкції статей обвинувачення, яке належить відбувати виключно реально.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Долю речових доказів вирішити на підставі положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 7 місяців;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до вказаного покарання невідбутої частини покарання за вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15.06.2023 року призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання, тобто з 24.12.2022 року.

Речові докази ДВД-диск зберігати при справі, запальничку «J Zippo 21 bradford.pa made in USA», грошові кошти в сумі 16720грн, вилучені у засудженого при обшуці, повернути потерпілому ОСОБА_7 ; сумку з мобільним телефоном Нокіа, обручку з металу жовтого кольору повернути засудженому.

Арешт на майно скасувати.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави 1887 (тисячу вісімсот вісімдесят сім) гривень 70 коп судових витрат за проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, направити потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1