Провадження № 1-кс/243/327/2023
Справа № 243/779/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 "Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області" від 10.05.2022 скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури про відмову у визнані потерпілим та на постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні за №0000125 від 22.02.2023 за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зі скаргою на постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури про відмову у визнані потерпілим та на постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні за №0000125 від 22.02.2023 за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст 382 КК України.

Скаргу обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді від 07 квітня 2023 скарга ОСОБА_3 про відмову у визнані потерпілим, постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури про відмову у визнані потерпілим та на бездіяльність прокурора Слов`янської окружної прокуратури була задоволена.

Слідчим суддею скасовані постанови слідчого та прокурора про відмову у визнанні потерпілим, так задовольняючи вимоги скарги щодо скасування постанови прокурора про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя зробив наступний висновок, що оскаржувані постанови слідчого та прокурора є необґрунтованими, а відтак підлягають скасуванню.

10 квітня 2023 року на електронну адресу ОСОБА_3 надійшов лист від прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_5 , яким повідомлено що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 28.02.2023, в частині проведення слідчих дій у кримінальному провадженні та за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 27.03.2023 про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні, - відмовлено. До листа долучено постанова від 10.04.2023р. про відмову в задоволенні клопотання від 27.03.2023 про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні, на 8 арк. та постанова від 10.04.2023 про відмову в задоволенні клопотання від 28.02.2023р в частині проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, на 2 арк.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про визнання заявника потерпілим та про проведення процесуальних дій, прокурор в своїй постанові зробив висновки, що зібраними доказами у кримінальному провадженні № 00000125 від 22.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України не встановлено підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Заявник не погоджується з вказаними постановами прокурора, оскільки вони протирічать приписам ст.ст. 8, 9, 55, 94, 110 КПК України, винесені передчасно, є необґрунтованими та безпідставними, та такими, що порушують його права та інтереси, спотворюючи поняття захисту в принципі і порушуючи всі можливі процесуальні терміни , на що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (наприклад, у справі 22431/02 «Баглай проти України», остаточне рішення від 8 лютого 2006 року).

На підставі наведеного просить скасувати постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 від 10.04.2023року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 27.03.2023року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №00000125 від 22.02.2023р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України

Щодо оскарження постанови прокурора від 10.04.2023р про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 28.02.2023р в частині проведення процесуальних дій зазначає наступне.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 28.02.2023р в частині проведення процесуальних дій, прокурором зроблено висновок, що заявник не віднесений до сторін кримінального провадження, натомість, заявник є учасником кримінального провадження (п. 25 ч. 1 ст. З КПК України), а тому процесуальний статус заявника не передбачає наявності права заявляти клопотання, в тому числі, з метою збирання доказів у кримінальному провадженні.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи саме з моменту подачі заяви про скоєння стосовно нього кримінального правопорушення та як наслідок подачі заяви про участь його у проваджені як потерпілого (адже потерпілим також може бути особа, яка не є заявником, але якому кримінальним правопорушенням завдано збитків, і в зв`язку з цим він після початку кримінального провадження подає заяву про залучення його до впровадження як потерпілого).

Таким чином, для визнання особи потерпілою не потрібно прийняття окремого процесуального документа у формі, наприклад, постанови про притягнення до провадження як потерпілого.

При відсутності відповідної постанови про відмову у визнанні потерпілим, вважається, що даний статус (потерпілого) особи слідством прийнятий, що і дає більш широку можливість користуватися правами і передбаченими обов`язками, контролюючи роботу слідчого / прокурора, і брати участь в розслідуванні справи, підвищуючи шанси на встановлення істини.

Постанова прокурора від 10.04.2023 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в частині проведення слідчих дій з підстав того, що ОСОБА_3 , як заявник, не має процесуальної можливості подавати такі клопотання, винесена передчасно та не є обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки на час подання клопотання - 28.02.2023р. не існувало постанови ані прокурора, ані слідчого про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_3 мав всі права і обов`язки як потерпілого в частині ініціювання проведення слідчих дій у відповідності до вимог ч.3 ст. 93КПК України.

Крім того, прокурор, в порядку визначеному ч. 1 ст. 223 КПК повинен був, як процесуальний керівник, самостійно вчинити чи надати вказівку на їх вчинення іншим особам, слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження №00000125 від 22.02.2023 не містять жодних фактичних доказів вчинення прокурором, як процесуальним керівником, дій на ініціювання проведення яких не будь слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

На підставі наведеного просить скасувати постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 від 10.04.2023року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 28.02.2023року в частині проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №00000125 від 22.02.2023р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

У судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження (відеоконференції) скаржник ОСОБА_3 наполягав на задоволенні заявлених у скарзі вимог.

Прокурор Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 в порядку дистанційного судового провадження (відеоконференції) заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, та матеріали кримінального провадження №0000125 від 22.02.2023 слідчий суддя дійшла такого висновку.

Під час судового засідання встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП України в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у межах кримінального провадження №00000125 від 22.02.2023, за фактом кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Слов`янською окружною прокуратурою.

Згідно витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження №00000125 від 22.02.2023, вбачається, що до ЧЧ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшла заява від ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що службові особи ГУ ПФУ в Донецькій області не виконують рішення суду, яке набрало законної сили. Заявником по вказаному кримінальному провадженню є ОСОБА_3 .

Постановою прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 10.04.2021 відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №00000125 від 22.02.2023.

Постановою прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 31.03.2021 відмовлено ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого у кримінальному провадженні №00000125 від 22.02.2023.

Щодо вимог скарги ОСОБА_3 про скасування постанови прокурора про відмову у у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій слідчий суддя зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 303 КПК України, предметом оскарження до слідчого судді є не будь-які дії, бездіяльність та рішення слідчого, прокурора під час здійснення досудового розслідування, а зазначені уст. 303 КПК України.

Відповідно до п.7 ч.1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно дост. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до постанови прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 10.04.2023 відмовлено в повному обсязі у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих дії, а саме витребування доказів.

Постанова вмотивована тим, що ОСОБА_3 не є потерпілим в кримінальному провадженні №00000125 від 22.02.2023, а тому в порядку ст. 220 КПК не має права заявляти клопотання про проведення слідчих дій. З огляду на вимоги ст. 60 КПК України ОСОБА_3 наділений правами заявника.

Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові прокурора обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Слідчий суддя погоджується з постановою прокурора та не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова прокурора є мотивованою, прокурором зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій.

Статтею 36 КПК України, встановлено самостійність у своїй процесуальній діяльності прокурора при здійсненні своїх повноважень відповідно до вимог цього Кодексу, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що на момент надсилання ним клопотання про проведення слідчих дій (28.02.2023), ще була відсутня постанова прокурора про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженню, тому він фактично мав статус потерпілого.

Суд погоджується із твердженнями заявника, що на момент подання ним заяви про вчинення слідчих дій (28.02.2023) він набув статусу потерпілого, оскільки на той момент не було винесено постанови про відмову у визнанні його потерпілим.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що оскільки на момент фактичного розгляду прокурором клопотання заявника - 10.04.2023, вже було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим - 10.04.2023, а тому на момент розгляду клопотання заявник не набув статусу потерпілого.

Згідно положень ст.60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Тому оскільки ОСОБА_3 не набув статус потерпілого у кримінальному провадженні, то він не має права подавати заяви до слідчого/прокурора про проведення слідчих дій, проте це не позбавляє його права звернутися із запитами до відповідних органів про надання запитуваної інформації в порядку ЗУ «Про звернення громадян».

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Щодо вимог скарги ОСОБА_3 про скасування постанови прокурора про відмову у визнанні його потерпілим слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно із копією постанови прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 10.04.2021 на виконання вимог ухвали слідчого судді, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 від 28.02.2023 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого у кримінальному провадженні №00000125 від 22.02.2023 було відмовлено.

В обґрунтування постанови прокурором зазначено, що на примусовому виконанні відділу перебуває виконавчий лист № 200/2802/20-а, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 07.10.2020, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії, без обмеження максимального розміру (виконавче провадження № 63365002). Державним виконавцем

21.10.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої скеровано сторонам виконавчого провадження (АСВП 63365002). Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що здійснено перерахунок пенсії пенсіонеру ОСОБА_3 г. розмірі 11599.65 гри. Зараховано доплату за період з 23.09.2020 по 31.10.2020 ) сумі 6886.17 гри. на картковий рахунок гр. ОСОБА_3 у листопаді 2020 року. Виплата доплати пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі №200/2802/20-а, за період з 01.01.2016 по 22.09.2020 у загальній сумі 323307.65 гри. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто, постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.08.2022, 03.07.2020, 12.11.2021, 21.07.2022 перебувають на виконані компетентного державного органу - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 №659/1012/18 зазначив, що умовами кримінальної відповідальності за будь-яку суспільно-небезпечну поведінку, зокрема й невиконання судового рішення, є встановлена й доведена наявність в особи обов`язку вчинити певні дії (виконати рішення), а також реальна можливість викопати покладений на неї обов`язок. Установлення підстави кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення обов`язково передбачає з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати. Проте в разі встановлення відсутності самого обов`язку вчиняти певні дії (утримуватись від їх вчинення) питання гро наявність реальної можливості їх учинити вирішувати немає сенсу, оскільки дослідження такої можливості в ньому разі перебуває поза межами доказування в кримінальному провадженні.

Заявником ОСОБА_3 у клопотанні від 28.02.2023 не наведено фактів та не надано документів про умисне невиконання вищевказаних рішень Першого апеляційного адміністративного суду та Донецького окружного адміністративного суду, а також наявність реальної можливості їх виконати.

Отже, узагальнюючи викладене, зібраними доказами у кримінальному провадженні № 00000125 від 22.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України не встановлено підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07.04.2023 постанова прокурора від 31.03.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 була скасована.

Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Різниця між потерпілим і заявником згідно з положенням статей 55 та 60 КПК України полягає у тому, що потерпілим є особа, яка подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або залучена до провадження як потерпіла, або подала заяву про визнання її потерпілою після початку кримінального провадження, а заявник це особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення, але це кримінальне правопорушення скоєне не стосовно неї.

Частиною 5 статті 55 КПК України допускається можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. Очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим , і може полягати , зокрема, у такому: відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; - очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою, неможливість визнаня потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

В той же час за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Якщо ж особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок (ч. 7 ст. 55 КПК України).

За змістом статті 55 КПК України, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Заявником же є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим (ч.1 ст. 60 КПК України).

Основним критерієм розмежування заявника від потерпілого є фактор заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди. Така шкода заподіюється виключно потерпілій стороні.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили. Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду розглянув справу № 664/2551/18 та встановив, що невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Тривале невиконання рішення суду заподіює особі шкоду і така позиція закріплена у рішення Європейського суду з прав людини зокрема у справах «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року та «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року.

За змістом пунктів 1, 3 частини 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Процес же доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України), а обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.

За таких обставин, слідчий та прокурор зобов`язані були мотивувати своє рішення з урахуванням оцінки наданих заявником доказів та аргументів про необхідність визнання його потерпілою.

Згідно з частинами 1,3,5,6 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

В той же час, із оскаржуваної постанови не вбачається, що прокурором у повному обсязі дотримано вимог ст. 110 КПК України, оскільки вказана постанова не містить належних мотивів та достатнього обґрунтування в частині підстав для винесення оскаржуваної постанови, тобто фактично оцінка доводів заявника з боку прокурора у належному процесуальному вираженні не відбулась, а тому зазначене прямо вказує на невідповідність цієї постанови вимогам процесуального закону.

Тому слідчий суддя не може погодитись із таким висновком, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Шмалько проти України», п. 44 суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу. Зрозуміло, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Але затримка не може бути такою, що зводить нанівець сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 права».

Водночас прокурором належним чином не було перевірено факту спричинення скаржнику шкоди. Зокрема, постанова прокурора не містить посилань на проведені слідчі чи інші процесуальні дії, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку підтверджують відсутність завдання ОСОБА_3 шкоди, як потерпілому.

Також слідчий суддя зазначає, що в судових засіданнях ОСОБА_3 неодноразово зазначалося, про те, що ГУПФУ в Донецькій області умисно не виконує рішення Донецького окружного суду щодо перерахунку йому пенсії посилаючись на наступне.

Відповідно до п.7 розділ ІІ Постанови правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 «Про затвердження Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 р. за № 897/16913, за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюються видатки, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету. Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Відповідно до Розділу VII вказаної постанови передбачений порядок складання бюджетної документації Пенсійного фонду.

Відповідно до п.5 даного розділу план доходів та видатків територіального органу (територіальних управління пенсійного фонду) не пізніше місячного терміну з дати затвердження бюджету Пенсійного фонду у двох примірниках підписується керівником структурного підрозділу Пенсійного фонду, відповідального за організацію бюджетного процесу, затверджується Головою правління Пенсійного фонду або його заступником відповідно до розподілу обов`язків між заступниками Голови правління, засвідчується гербовою печаткою із зазначенням дати. Один із примірників після затвердження надсилається територіальному органу для виконання.

Порядок внесення змін до бюджетної документації встановлений в Розділі VШ Постанови № 21-2, відповідно до п.3 якого пропозиції щодо внесення змін до помісячного розпису власних доходів, планів доходів і видатків територіальних органів, районних управлінь у межах річного обсягу подаються до Пенсійного фонду з необхідними обґрунтуваннями за формою, встановленою Пенсійним фондом. Пропозиції про внесення змін до кошторисів, планів асигнувань подаються Пенсійному фонду з відповідним обґрунтованим поясненням та розрахунками щодо доцільності здійснення перерозподілу між відповідними кодами економічної класифікації видатків, помісячним розподілом та в межах загального обсягу призначень. Проекти довідок змін та пояснення до них подаються Пенсійному фонду не пізніше 20 числа місяця, в якому необхідно внести зміни.

Разом із тим зазначені твердження заявника не було перевірено, тому не спростовано допустимими доказами. Зокрема на момент винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 не встановлено чи дотриманні норми Постанови правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 «Про затвердження Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України» щодо виконання рішень ОСОБА_3 , чи було направлено запити боржника до Пенсійного фонду України, як до розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати сум заборгованості за рішеннями суду, в порядок і в спосіб визначений Постановою.

Таким чином слідчий суддя вважає, що постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 прокурором винесено передчасно.

Крім того, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що аналогічна постанова прокурора про відмову у визнані ОСОБА_3 вже скасовувалась слідчим суддею.

Ознайомившись із змістом постанови від 10.04.2023 у кримінальному провадженні № №0000125 від 22.02.2023, слід констатувати факт того, що мотиви, з яких була скасована попередня постанова від 29.03.2023, прокурором не були враховані та не взяті до уваги, незважаючи на те, що ухвала слідчого судді є обов`язковою.

Стаття 307 КПК України визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в цій частині підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 220, 303-307 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про відмову у визнані потерпілим, постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури про відмову у визнані потерпілим та на бездіяльність прокурора Слов`янської окружної прокуратури - задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 10.04.2023 року про відмову у задоволенні клопотання, а саме відмова у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за №0000125 від 22.02.2023 за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст 382 КК України.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 25 квітня 2023 року о 10 год. 15 хв.

Слідчий суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1