ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1695/23 Справа № 205/1233/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, відбуваючого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року за ч.2 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Харківського апеляційного суду Харківської області від 14.07.2020 року вирок Зміївського районного суду від 05.03.2020 року в частині призначеного покарання змінено та постановлено вважати засудженим за ч.2 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

Встановила:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінню поведінкою не довів свого виправлення. При цьому судом враховано, що останній вчинив тяжкий злочин, не працевлаштований, має 3 cтягнення та жодного заохочення.

Засуджений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він є інвалідом другої групи (не працююча) та його фактичний стан здоров`я катаракта обох очей. Вказує, що він потребує операції, яку в місцях позбавлення волі зробити неможливо.

Крім того зазначає, що після збройної агресії рф в Харківській області пропали його діти, і відмовляючи у задоволенні його клопотання про застосування до нього вимог ст. 81 КК України, суд позбавляє його можливості знайти своїх дітей.

Під час апеляційного розгляду засуджений та його підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили її задовольнити, а ухвалу скасувати.

Прокурор заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників кримінального провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При розгляді матеріалів справи суд прийшов до правильного висновку про фактичне відбуття засудженим ОСОБА_7 встановленої законом частини покарання, що дало йому право при певних умовах бути умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі.

І хоча умовно-дострокове звільнення є актом заохочення і застосовується тільки до тих засуджених, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і таке звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, - оцінюючи поведінку засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, місцевий суд з огляду на діюче законодавство повинен був проаналізувати всі дані по справі та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Так, із характеристики, затвердженої начальником ДУ Дніпровська виправна колонія (№ 89) щодо ОСОБА_7 видно, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.08.2019 року.

Під час тримання в ДУ Харківська установа виконання покарань (№ 27) характеризувався посередньо, режим утримування не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

З 16.09.2019 року відбував покарання у ДУ Покровська виправна колонія (№17), де характеризувався негативно, режим відбування покарання порушував 3 рази, за що отримав три стягнення 03.03.2022 року, 16.06.2021 року та 04.08.2021 року. Заохочення не застосовувались.

Під час відбування покарання з 13.12.2021 року в ДУ Олексіївська виправна колонія (№25) характеризувався посередньо, режим відбування покарання не порушував, заохочення та стягнення не застосовувались.

З 01.04.2022 року проходить курс лікування в Спеціалізованій туберкульозній лікарні при ДУ Дніпровська виправна колонія (№89). Не працевлаштований у зв`язку із хворобою. До Лікування ставиться задовільно, вимоги лікарів виконує.

За час відбування покарання характеризується посередньо, режим відбування покарання не порушує, заохочень та стягнень не має.

Підтримує зв`язки з рідними, отримує посилки.

На підставі проведеної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, ОСОБА_7 встановлено середній ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що не відбута частини призначеного ОСОБА_7 покарання становить майже 2 місяці, кінець строку відбування покарання засудженим ОСОБА_7 припадає на 27.08.2023 року, а також стан здоров`я останнього, його характеристику в цілому, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року за ч.2 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.4 ст. 70 КК України до покарання виді позбавлення волі на строк 5 років та зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду Харківської області від 14.07.2020 року в частині призначеного покарання, якою постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, - від подальшого відбування призначеного покарання умовно-достроково на 02 (два) місяці 04 (чотири) дні, звільнивши останнього з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4