Номер провадження: 11-сс/813/780/23
Справа № 523/6790/23 1-кс/523/1394/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 21.04.2023, якою в межах к/п №0000274 від 18.04.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шабо, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого не офіційно охоронцем, маючого на утриманні малолітню дитину 2020 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000274 від 18.04.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 16.06.2023, із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53680 грн. та покладенням на останнього у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування доведено існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження правопорушення, у якому він підозрюється, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також незаконного впливу на свідків, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, має постійне місце реєстрації та проживання, не офіційно працює охоронцем, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину 2020 р.н.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що заявлені органом досудового розслідування ризики не є доведеними, натомість, підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України визнає повністю та щиро розкаюється, має постійне місце проживання, за яким мешкає разом із батьком;

- слідчий суддя не врахував того, що взяття під варту та тримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» наражає підозрюваного на небезпеку для життя та здоров`я, оскільки в зазначеній установі не обладнані укриття у зв`язку із відсутністю місць, які за своїми властивостями можна використовувати як захисні споруди від обстрілів;

- слідчим суддею при прийнятті рішення не взято до уваги порушення ч. 1 ст. 104 КПК України, оскільки у протоколах допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутній час проведення допиту;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину є необґрунтованою, при розгляді кримінального провадження можлива зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення з тяжкого злочину на злочин невеликої або середньої тяжкості, тому не допускається застосування стосовно особи найсуворішого запобіжного заходу лише з мотивів тяжкості та специфіки вчиненого кримінального правопорушення.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, подав до суду клопотання про проведення апеляційного розгляду за його відсутності у зв`язку із процесуальною зайнятістю, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Враховуючи неявку прокурора в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 19.04.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 21-23), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема, у тому, що останній 18.04.2023 приблизно о 16 год., маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, через пошкоджений проник на територію ДП «Одеський нафтопереробний завод», що розташований по вул. Шкодова гора 1/1 в м. Одесі, де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом демонтажу, таємно викрав згорток мідного кабелю, три металеві фонарі, дві металеві трубки з шаровими кранами, два металевих крана, два металевих датчика, вартість яких становить 25 200 грн., які він поклав до своєї сумки та направився до виходу з території підприємства, однак, довести свій умисел до кінця та розпорядитись викраденим майном не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони «Муніципальна варта Одеси».

Всупереч твердженням сторони захисту, колегія суддів зауважує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 18.04.2023 (а.с. 8-9), протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_12 від 19.04.2023 (а.с. 10-11), протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 18.04.2023 (а.с. 13-14 та 15-16 відповідно) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Що стосується доводів захисника щодо невідповідності протоколів допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимогам ч. 1 ст. 104 КПК України у зв`язку із відсутністю зазначення в них часу проведення допиту, апеляційний суд зазначає, що, відповідно до положень ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості, належності та достовірності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, внаслідок чого суд апеляційної інстанції на даній стадії провадження позбавлений можливості надавати оцінку допустимості доказів, оскільки досудове розслідування кримінального провадження триває.

Натомість, на теперішній час вирішується лише питання щодо наявності правових підстав для застосування стосовно підозрюваної особи запобіжного захисту, тому, на переконання колегії суддів, зібраних органом досудового розслідування на даній стадії кримінального провадження доказів достатньо для переконання стороннього спостерігача у тому, що ОСОБА_7 причетний до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування наявності в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, натомість, на переконання апеляційного суду, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено існування ризиків можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування чи суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а також незаконного впливу на свідків, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років; має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків, які підлягають безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги твердження захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає повністю, має постійне місце проживання, проте наголошує на тому, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, колегія суддів враховує ту обставину, що, як на цьому обґрунтовано зауважує сторона захисту, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не обладнані укриття у зв`язку із відсутністю місць, які за своїми властивостями можна використовувати як захисні споруди від обстрілів, що ймовірно може створити небезпеку для життя та здоров`я підозрюваного, однак, зазначена обставина не виключає можливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності до того певних визначених законом підстав та не може слугувати беззаперечною обставиною для зміни запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду захисник повідомила, що на теперішній час досудове розслідування у к/п №0000274 завершено та сторона обвинувачення в має намір вручити копію обвинувального акту ОСОБА_7 та його захиснику.

Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів доходить переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 21.04.2023, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.06.2023, із визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4