Провадження № 1-кс/344/5080/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання cлідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000093 від 29.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 332 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000093 від 29.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом діяльності злочинної групи, що здійснює незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а також незаконне поводження з вогнепальною зброєю.

Із матеріалів досудового розслідування встановлено, ОСОБА_5 будучи фізичною особою-підприємцем, маючи ліцензію на право усіх видів вантажних перевезень та можливість самостійно вносити відомості щодо осіб як водіїв своїх транспортних засобів для перевезення вантажів за межі України, авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті Укртрансзбезпеки (https://dsbt.gov.ua), маючи на меті отримання грошових коштів, о 09 год. 10 хв. 20.04.2023, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, вніс недостовірні відомості до системи «Шлях» щодо перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у трудових відносинах, як водіїв своїх транспортних засобів (Renault Master реєстраційний номер НОМЕР_1 та Mercedes Sprinter реєстраційний номер НОМЕР_2 ), яким в умовах дії правового режиму військового стану виїзд за межі України заборонено, чим фактично усунув перешкоду та надав засоби у перетині останніми державного кордону України.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - незаконному переправлення осіб через державний кордон України, сприянню їх вчиненню шляхом наданням засобів, усунення перешкод, вчиненні щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України повністю підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: інформацією із системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека, протоколами допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими зібраними у провадженні доказами.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відносяться до категорії тяжких злочинів за вчинення якого, відповідно до ч.3 ст. 332 КК України за яке передбачено максимальне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 має у власності майно яке могло бути здобуте в результаті його протиправної діяльності пов`язаної із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, а саме, житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225.

На теперішній час, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є здобутим злочинним шляхом, у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на автомобілі, а також забезпечення вимоги закону про конфіскацію майна у разі доведення вини підозрюваного ОСОБА_5 у суді.

Слідчий в судове засідання не з`явився,подав заяву, в якій, просив розгляд клопотання здійснювати без його участі.

З метою забезпечення арешту майна в судове засідання власник майна не викликався, що не суперечить положенню до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відносяться до категорії тяжких злочинів за вчинення якого, відповідно до ч.3 ст. 332 КК України за яке передбачено максимальне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 має у власності майно яке могло бути здобуте в результаті його протиправної діяльності пов`язаної із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, а саме, житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення конфіскації майна, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, а саме, житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225, власником якого є підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення (заборони) права розпоряджатися відчужувати будь-яким чином.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1