Справа № 371/726/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4368/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003, внесеному до ЄРДР 11.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.204 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, -

ВСТАНОВИЛА:

До Миронівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003 від 11.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.204 КК України.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.204 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

В обґрунтуванні суд послався на те, що твердження прокурора про встановлення винуватості ОСОБА_9 в обвинувальному акті порушує право на справедливий суд, і це є грубим порушенням норм КПК України та Конституції України, з огляду, що презумпція невинуватості є не лише обов`язковим елементом реалізації конституційного права на судовий захист, без якого справедливий судовий розгляд неможливий, а й важливою конституційною гарантією, яка потребує справедливого судового розгляду й ефективного судового захисту. Винуватість особи встановлюється виключно судом. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що вказана обставина не може бути усунутою в ході судового розгляду, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

В обґрунтуванні вказує, що відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Ухвалюючи рішення про повернення обвинувального акту суд взагалі не зазначив, в якій саме частині обвинувальний акт не відповідає вимога, передбаченим ст.291 КПК України, а лише вказав на порушення презумпції невинуватості на стадії судового розгляду і стадії досудового розслідування.

Крім того, апелянт не погоджується з думкою, що прокурор в обвинувальному акті вказав на доведений факт винуватості, що порушило презумпцію невинуватості і порушує право на справедливий суд.

Стороною обвинувачення при складанні, підписанні та затвердженні обвинувального акту використовуються слова - вчинив (учинив), як слова, що вказують на дію, а не форму визнання особи винуватою, як зазначає суддя у своїй ухвалі.

Отже твердження про те, що « ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що вчинила кримінальне правопорушення» повністю відповідає нормам КПК України та узгоджується із формою обвинувачення.

Обвинувачена ОСОБА_9 належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про її участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслала.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченої в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченої.

Заслухавши доповідача,доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п.1 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Як вбачається з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції вказував на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, проте із такими висновками погодитись не можна, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, зміст формулювання обвинувачення та правова кваліфікація, як складові частини обвинувального акту, лише підлягатимуть доведенню під час судового розгляду і в аспекті ст.338 КПК України, не завжди можуть бути остаточними на момент його надходження до суду. Прокурор, під час судового розгляду може змінити як правову кваліфікацію, так і обсяг обвинувачення.

Із обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 вбачається, що в ньому викладені ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, а відтак і сформульоване відповідне обвинувачення. Втручання суду у це обвинувачення або надання йому правової оцінки на даній стадії кримінального провадження законом не передбачено.

Крім того, як визначено п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Враховуючи вказане визначення, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що твердження про те, що « ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що вчинила кримінальне правопорушення» є вказівкою на дію, а не на форму визнання особи винуватою і повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не порушує презумпцію невинуватості.

Таким чином, на думку колегії суддів, в ухвалі суду не наведені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.401, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003, внесеному до ЄРДР 11.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.204 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :