Справа № 755/4114/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 11.03.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, не одруженого, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-18.02.2019 Дніпровським районним судом м. Києва ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 262, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

-24.06.2019 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

-30.07.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, під час дії воєнного стану вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, 11.03.2023 приблизно о 02 год. 50 хв. ОСОБА_3 перебував за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 13, неподалік приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються таємними підійшов до будівлі та шляхом віджиму вікна проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 11.03.2023 приблизно о 02 год. 56 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Райдужна 13, ОСОБА_3 проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де оглянувши приміщення та наявні в ньому цінні речі, обрав об`єктом злочинного посягання жорсткий диск марки «Seagate» s/n 9RXLMELY, який знаходився в службовому кабінеті магазину і належить ОСОБА_5 , та який ОСОБА_3 поклав до правої кишені куртки у яку останній був одягнений.

Однак, ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину був виявлений працівниками служби державної охорони та в подальшому затриманий, а тому не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 намагався завдати майнової шкоди потерпілому на загальну суму 500 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах, тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, надав покази, якими підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 11.03.2023 року приблизно о 03.00 годині шляхом віджиму вікна проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » де намагався викрасти жорсткий диск, але був затриманий працівниками служби державної охорони.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - незакінченому замаху (обвинувачений не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі) на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не одноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, перебуває під вартою у звязку з пред`явленням підозри у іншому кримінальному провадженні, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, повідомив, що не одружений, не працює, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та потерпілого, викладену у заяві; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

На підставі ст. 72 КК України у строк відбування покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 11.03.2023 року по 13.03.2023 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні вирішено відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 72 КК України у строк відбування покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 11.03.2023 року по 13.03.2023 року.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальних провадженнях не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1397/23 від 16.03.2023 року в сумі 220 гривень

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 10 папілярних узорів, які було вилучено та поміщено до паперового конверту з печатками «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП з підписами понятих та передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- 1 папілярний узор, які було вилучено та поміщено до паперового конверт) з печатками «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП з підписами понятих та передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- плоскогубці з помаранчевою ручкою, які було вилучено та поміщено до паперового конверту з печатками «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП з підписами понятих та передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- ніж з коричневою ручкою,, які було вилучено та поміщено до паперового конверту з печатками «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП з підписами понятих та передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- диск із відеозаписом по крадіжці товару в магазині «Будівельник» 11.03.2023 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- жорсткий диск марки «Seagate» s/n 9RXLMELY який було поміщено в спецпакету RIC2049578, переданий на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя