ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2332/23 Справа № 204/6204/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

особи, стосовно якої

розглядається клопотання ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 , подану на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 04 лютого 2023 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту,офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, на утримані нікого не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

встановила:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, визнано доведеним, що ОСОБА_9 перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Згідно з висунутим обвинуваченням 04.02.2023 о 10:06, ОСОБА_9 , маючи психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, яке позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними перебував, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , разом з потерпілим рідним батьком ОСОБА_12

04.02.2023 о 10:06, у приміщенні будинку АДРЕСА_2 між потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

ОСОБА_9 , маючи психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, яке позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, перебуваючи у зазначеному місці та у зазначений час, взяв для використання у якості знаряддя кухонний ніж загальною довжиною 25,2 см, рукоятка комбінована, клинок довжиною 14,9 см, виготовлена з двох пластин із полімерної речовини темно-коричневого кольору, які з`єднані між собою двома деформованими заклепками жовтого кольору, наніс потерпілому п`ять ударів, а саме: в область тіла грудини на рівні 3 міжребір?я, проникаюча у ліву плевральну порожнину з ушкодженням 2-го ребра зліва та лівої легені; в область 4 ребра праворуч по середній ключичній лінії, проникаюча у праву плевральну порожнину з ушкодженням 5-го ребра справа та правої легені; в область 3 ребра праворуч по навколохребтовій лінії проникаюча у праву плевральну порожнину з ушкодженням правої легені; на рівні 4 ребра ліворуч по навколохребтовій лінії; в праве передпліччя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран на вищенаведених ділянках, внаслідок чого у період часу з 09:00 по 10:00, на місці вчинення кримінального правопорушення настала біологічна смерть потерпілого ОСОБА_12 .

Відповідно до висновків експерта №1194 від 02.03.2023 та №1194/887-Е від 02.03.2023, смерть ОСОБА_12 настала від колото-різаних поранень грудної клітки, проникаючих у грудну порожнину, з ушкодженням легень, що супроводжувались кровотечею у навколишнє середовище та грудну порожнину та ускладнились розвитком геморагічного шоку та набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа.

Таким чином, ОСОБА_9 , вчинив суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на спрямованість наміру і мети його дій при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. В іншій частині ухвалу суду залишити без зміни.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що згідно дослідженого судом першої інстанції висновку експертизи ОСОБА_9 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і на теперішній час страждає на хронічне душевне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Звертає увагу, що висновки суду першої інстанції про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак є свідченням неправильного застосування такого закону.

Під час апеляційного перегляду: прокурор ОСОБА_6 , апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримала повністю та просила змінити ухвалу суду першої інстанції. Потерпілий, захисник, законний представник та сам ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Викладене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 26 червня 2019 року у справі №202/5997/17 та від 13 травня 2021 року у справі №204/8241/17.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, зокрема, висновку судово-психіатричної експертизи №232 від 21 квітня 2023 року ОСОБА_9 у період часу вчинення інкримінованого йому діяння страждав і на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_9 скоїв суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності є правильними з огляду на наявність хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної, яким він страждав в період інкримінованого йому діяння та в даний час страждає, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого діяння, а також останній не може усвідомлювати свої дії та керувати ними і на день розгляду провадження судом першої інстанції, тому суд обґрунтовано відповідно до вимог ч. 2 ст. 513 КПК України застосував примусові заходи медичного характеру.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Водночас, суд першої інстанції помилково зазначив в своїй ухвалі про спрямованість наміру та мети дій ОСОБА_9 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, оскільки, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, намір та мета злочину, вмотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини і прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що доводи прокурора підлягають задоволенню, а тому з ухвали суду першої інстанції необхідно виключити посилання на спрямованість наміру та мети дій ОСОБА_9 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 посилання на спрямованість наміру й мети останнього при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4