Справа № 642/1867/23
№ провадження 1-кп/646/369/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.23р. м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001228 від 13.12.2022р., відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, на цей час офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 11.08.2023р., посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання іншим чином розгляду судом справи, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а також оскільки обвинувачений може знищити документи, які були ним складені, як представником органу окупаційної адміністрації РФ. Також, на думку прокурора, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які вказали на нього як на особу, яка вчинила інкриміновані йому злочини, оскільки він тривалий час працював у правоохоронних органах та має широкі зв`язки серед правоохоронців та інших осіб, через яких він може здійснювати такий вплив. Ці свідки судом ще не допитані. Крім того, згідно з приписами ч.6 ст.176 КПК України до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, які передбачені ст.111 та ст.111-2 КК України, за наявності зазначених у ст.177 КПК України ризиків застосовується такий лише запобіжний захід як тримання під вартою.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що він частково визнає себе винуватим і має намір доводити свою невинуватість у суді, оскільки пішов працювати до органів окупаційної влади не добровільно, а під тиском та внаслідок погроз. Орган досудового розслідування мав достатньо часу для того, щоб зібрати докази у кримінальному провадженні, але єдиними доказами є показання свідків, які, на переконання обвинуваченого, були надані під тиском. При цьому до зміни повідомленої йому вперше підозри свідки давали неправдиві показання з приводу посади, яку він начебто займав, що підтверджується відомостями про фактичні обставини, які викладені у зміненому повідомленні про підозру. Він не збирається залишати територію України та мав можливість це зробити до його затримання, але залишився та проживав у м.Харків, про що повідомив представникам влади під час проведення фільтраційних заходів після деокупації м.Куп`янськ. Крім того, тримання його під вартою не може гарантувати його безпеку у зв`язку з постійними обстрілами м.Харків.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання обвинуваченого, посилаючись на недоведеність ризиків та наявність підстав для зміни запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, на домашній арешт.

Судом встановлено що 25.10.2022р. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Того ж дня, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

11.04.2023 підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

26.10.2022р. відносно ОСОБА_7 слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Підставами для застосування та продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 була наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ст.177 КПК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ці злочини є особливо тяжкими.

За злочин, передбачений ч.2 ст.111 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

За злочин, передбачений ч.1 ст.111-2 КК України, закон передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

І хоча тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, сама по собі не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, суд при розгляді клопотань сторін бере до уваги не тільки тяжкість інкримінованого обвинувачення, але й інші обставини.

Так, на цій стадії, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд не оцінює докази наявності чи відсутності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Таку оцінку, у тому числі, показанням свідків суд може надати лише у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження.

На цій же стадії судом перевіряється лише обґрунтованість підозри, тобто наявність інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У даному випадку, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів.

Щодо особистої ситуації обвинуваченого ОСОБА_7 , то він уродженець м.Куп`янськ Харківської області, громадянин України, одружений, має малолітню дитину, має зареєстроване місце проживання у м.Куп`янськ Харківської області, раніше не судимий, займав посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці.

Приймаючи рішення про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, у судовому засіданні 13.06.2023р. суд виходив з того, що обвинувачений є уродженцем м.Куп`янськ, проживав там та займав посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці, свідчить про наявність давніх соціальних зв`язків з місцевими мешканцями та обізнаність щодо їх життєвої ситуації, сімейного стану, місця проживання, роботи тощо. Також перебування на вищевказані посаді у митній службі зумовлює наявність доволі значного авторитету та певного впливу серед громади у місці проживання та роботи обвинуваченого.

До обставин інкримінованих ОСОБА_7 злочинів входить, зокрема, обіймання ним на тимчасово окупованій території м. Куп`янська посади «и.о. ведущего специалиста отдела сертификации и лицензирования Управления промышленности и торговли ВГА Харьковской области», яка була створена представниками окупаційної влади держави-агресора, та виконування наступних функціональних обов`язків: здійснення прийому документації та кореспонденції у незаконному органі влади; організація роботи із прийому документів для отримання виплат від РФ місцевому населенню; здійснення збору інформації та заяв від мешканців м.Купянська Харківської області з приводу вирішення питань організаційного та гуманітарного характеру; участь у проведенні незаконних перевірок торгівельних підприємств тощо.

Крім того, обвинуваченому інкримінується, що він, користуючись зв`язками серед чинних та колишніх працівників Державної митної служби України, які також перебували на тимчасово окупованій території, вчиняв дії зі схиляння інших громадян України до співпраці з окупаційною владою держави-агресора, їх працевлаштування до незаконно створюваної окупаційною владою митниці, залучення інших громадян України для зайняття посад у вказаному незаконному органі окупаційної влади.

В той же час свідки у вказаному кримінальному провадженні судом ще не допитані. При цьому за правилами ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Ці обставини свідчать про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

Крім того, судом приймалися до уваги обставини, які свідчили про ризик переховування обвинуваченого від суду.

Так, ОСОБА_7 працював на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці, тобто у прикордонному з Російською Федерацією районі, та проживав з нароження у м.Куп`янск, який розташований у 40 км до державного кордону України з Російською Федерацією.

При цьому йому інкримінується вчинення державної зради та пособництва державі-агресору, - особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України.

За обставинами інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, йому інкримінується співпраця з представниками окупаційної влади протягом окупації м.Куп`янськ.

Ці обставини дають достатні підстави вважати, що у обвинуваченого існують соціальні зв`язки з представниками окупаційної влади держави-агресора, а отже на території Російської Федерації та суміжних з Куп`янським районом тимчасово окупованих територіях України.

Куп`янський район є прикордонним з Російською Федерацією, декілька місяців перебував під окупацією державою-агресором. На цей час цей район відноситься до територій, де ведуться бойові дії. На цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України.

Отже, ці обставини разом з тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, свідчать про наявність ризику переховування від суду.

Наявність у обвинуваченого дружини та малолітньої дитини, з урахуванням всіх вищенаведених обставин, не може бути однозначним запобіжником ризику переховування його від суду.

Та обставина, що обвинувачений не переховувався від органу досудового розслідування до його затримання, не свідчить про відсутність такого ризику, адже до його затримання підозра ОСОБА_7 ще не повідомлялася, тому у нього не було підстав вважати, що держава почала його кримінальне переслідування, що має певні правові наслідки.

При цьому, Харківська область є однією з найбільш вразливих на території України для збройної агресії з боку Російської Федерації, що зумовлює щоденні обстріли збройними силами держави-агресора Харківської області та, відповідно, застосування державною владою України сигналів повітряної тривоги для оповіщення населення про існування відповідної небезпеки. І ця обставина може бути використана обвинуваченим як привід для залишення місця проживання, у тому числі, під час дії заборон в умовах домашнього арешту, з метою подальшого переховування від суду.

Отже, є нелогічними доводи обвинуваченого про відсутність гарантій безпеки при утриманні його під вартою, оскільки він просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт з визначенням місця проживання також у м.Харкові.

Таким чином, на цей час вищевказані ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися.

Крім того, згідно з ч.6 ст.176 КПК України під час воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.111, 111-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, застосовується такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17.09.2023 р. включно.

Строк дії ухвали до 17.09.2023р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3