Справа № 182/2287/23
Провадження № 1-кс/0182/768/2023
У Х В А Л А

Іменем України

13.07.2023 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2023 за № 0000549 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, депутатом не являється, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 22.04.2023 у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , маючи на меті покарати останнього за його неслухняну поведінку, вирішив вчинити катування останнього, шляхом спричинення малолітньому ОСОБА_9 систематичних тiлесних ушкоджень та зв`язуванням його руки металевим ланцюгом із подальшим прив`язуванням до металевого гачка (кронштейну), який з цією метою вкрутив в стіну біля ліжка в дитячій кімнаті вказаної квартири.

В цей час ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення катування малолітнього ОСОБА_9 , з метою його покарання за неслухняну поведінку, усвiдомлюючи протиправний характер своїx дiй, злочинно усвiдомлюючи та бажаючи настання наслiдкiв, користуючись беззахиснiстю потерпiлого, не беручи до уваги малолiтнiй вік та вiдсутнiсть здатностi до фiзичного опору, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честі і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ч. 1 ст. 128 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню, діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, та після чого, за допомогою пластикової стяжки прив`язав ліву руку ОСОБА_9 до металевого ланцюга, який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями спричинив малолітній дитині сильного фізичного болю та моральних страждань.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України - катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею.

22.04.2023 у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 з метою покарання малолітнього потерпілого ОСОБА_9 вирішив незаконно позбавити його волі.

ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого ОСОБА_9 діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, що виразилося у фізичних та моральних утисках, та після чого за допомогою пластикової стяжки прив`язав ліву руку ОСОБА_9 до металевого ланцюга, який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями завдав фізичних страждань та обмежив малолітньому ОСОБА_9 самостійно пересуватися та покидати приміщення кімнати квартири.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім цього, ОСОБА_7 08.05.2023 приблизно о 19:30 годині діючи повторно, перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , маючи на меті покарати останнього за його неслухняну поведінку, вирішив вчинити катування останнього, шляхом спричинення малолітньому ОСОБА_9 систематичних тiлесних ушкоджень та зв`язуванням його руки металевим ланцюгом із подальшим прив`язуванням до металевого гачка (кронштейну), який з цією метою вкрутив в стіну біля ліжка в дитячій кімнаті вказаної квартири.

В цей час ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення катування малолітнього ОСОБА_9 , з метою його покарання за неслухняну поведінку, усвiдомлюючи протиправний характер своїx дiй, злочинно усвiдомлюючи та бажаючи настання наслiдкiв, користуючись беззахиснiстю потерпiлого, не беручи до уваги малолiтнiй вік та вiдсутнiсть здатностi до фiзичного опору, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честі і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ч. 1 ст. 128 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню, діючи умисно, наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, та після чого, за допомогою пластикової стяжки прив`язав дві руки малолітнього ОСОБА_9 до металевого ланцюга який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями спричинив малолітній дитині сильного фізичного болю та моральних страждань.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею, вчинене повторно.

08.05.2023 приблизно о 19:30 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , з метою покарання малолітнього потерпілого ОСОБА_9 вирішив незаконно позбавити його волі.

ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого ОСОБА_9 діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, що виразилося у фізичних та моральних утисках, та після чого, за допомогою пластикової стяжки прив`язав дві руки ОСОБА_9 до металевого ланцюга до металевого гака, який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями завдав фізичних страждань та обмежив малолітньому ОСОБА_9 самостійно пересуватися та покидати приміщення кімнати квартири.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім того, 13.05.2023 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_7 діючи повторно, перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , разом із малолітнім ОСОБА_9 , маючи на меті покарати останнього за його неслухняну поведінку, вирiшив вчинити катування останнього, шляхом прив`язуванням останнього металевим ланцюгом до металевого гака, який вкручений до столу в дитячій кімнаті вказаної квартири.

В цей же час ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення катування малолітнього ОСОБА_9 , з метою його покарання за неслухняну поведінку, усвiдомлюючи протиправний характер своїx дiй, злочинно усвiдомлюючи та бажаючи настання наслiдкiв, користуючись беззахиснiстю потерпiлого, не беручи до уваги малолiтнiй вік та вiдсутнiсть здатностi до фiзичного опору, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честі і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ч. 1 ст. 128 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню, діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, та після чого, зв`язав малолітнього ОСОБА_9 металевим ланцюгом обмотавши ланцюгом навколо тазу та за праву руку та прив`язав ланцюг до металевого гачка(кронштейну), який був попередньо вкручений ОСОБА_7 у письмовий стіл, чим заподіяв останньому сильного фізичного болю та моральних страждань.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею, вчинене повторно.

13.05.2023 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , разом із малолітнім ОСОБА_9 , з метою покарання малолітнього потерпілого ОСОБА_9 вирішив незаконно позбавити його волі.

ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого ОСОБА_9 діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, що виразилося у фізичних та моральних утисках, після чого зв`язав малолітнього ОСОБА_9 металевим ланцюгом обмотавши ланцюгом навколо тазу та за праву руку та прив`язав ланцюг до металевого гачка(кронштейну), який був попередньо вкручений ОСОБА_7 у письмовий стіл, чим заподіяв останньому сильного фізичного болю та моральних страждань та обмежив малолітньому ОСОБА_9 самостійно пересуватися та покидати приміщення квартири.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено достатній обсяг обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 14.05.2023 та вилученими речовими доказами;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту законного представника ОСОБА_14 ;

- протокол слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 ;

- протокол слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою для обрання вищевказаного запобіжного заходу стала наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Строк досудового розслідування кримінального провадження спливає 16.07.2023, а строк тримання під вартою спливає 15.07.2023 однак по матеріалам кримінального провадження потрібно провести ряд слідчих дій котрі неможливо провести до закінчення строків досудового розслідування та строків тримання під вартою а саме:

під час проведення досудового розслідування малолітнього потерпілого ОСОБА_9 за участі спеціаліста та законного представника було допитано як потерпілого в умовах зеленої кімнати. Та по результатам проведення даної слідчої дії 30.05.2023 року було призначено судово-психологічну експертизу, до проведення якої було залучено експертів Кропивницького відділення Київського НДІСЕ, та яка до теперішнього часу перебуває на виконанні, так як для її проведення потрібно щонайменше 70 днів;

18.05.2023 призначено молекулярно-генетичну експертизу для проведення якої було залучено експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України, яка до теперішнього часу також не проведена в зв`язку зі значним обсягом дослідження наданих для проведення даної експертизи речових доказів, та значним навантаженням експертів даної експертної устави через проведення експертиз по провадженням де було втрачено зв`язок з військовослужбовцями, які виконуються позачергово;

повідомити про зміну раніше повідомленої підозри;

ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження;

вручити обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу минає 15.07.2023, проте вважаю, що станом на теперішній час ризики, передбаченні п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не втратили своєї актуальності та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, що може стати підставою для переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду.

Крім того, вважаю, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відоме місце їх проживання та можливого знаходження, оскільки підозрюваний тривалий час перебував з ними у сімейних зв`язках.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання настання ризикам, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_7 , може впливати на свідків, потерпілого, представника потерпілого у кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показань в ході досудового розслідування та судового розгляду.

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_7 комусь на поруки, що виключає можливість передачі його на поруки;

- обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 не забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Окрім того, перебуваючи під домашнім арештом підозрюваний в змозі чинити вплив на свідків, потерпілого та представника потерпілого у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що проживає з ними в одному будинку.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Так, ЄС з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчиненню нею нових злочинів та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого у повному обсязі та просив його задовольнити.

ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник ОСОБА_5 , вважаючи клопотання прокурора немотивованим, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання батьків його підзахисного.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебуває кримінальне провадження відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2023 за № 0000549 за ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 14.05.2023 та вилученими речовими доказами; протоколами допитів свідків, протоколом огляду мобільного телефону свідка.; протоколом допиту законного представника ОСОБА_14 ; протокол слідчого експерименту з свідками, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

16.05.2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.127, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Під час проведення досудового розслідування малолітнього потерпілого ОСОБА_9 за участі спеціаліста та законного представника було допитано як потерпілого в умовах зеленої кімнати. Та по результатам проведення даної слідчої дії 30.05.2023 року було призначено судово-психологічну експертизу, до проведення якої було залучено експертів Кропивницького відділення Київського НДІСЕ, та яка до теперішнього часу перебуває на виконанні, так як для її проведення потрібно щонайменше 70 днів;

18.05.2023 призначено молекулярно-генетичну експертизу для проведення якої було залучено експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України, яка до теперішнього часу також не проведена в зв`язку зі значним обсягом дослідження наданих для проведення даної експертизи речових доказів, та значним навантаженням експертів даної експертної устави через проведення експертиз по провадженням де було втрачено зв`язок з військовослужбовцями, які виконуються позачергово;

повідомити про зміну раніше повідомленої підозри;

ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження;

вручити обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, свідки по справі є знайомими підозрюваного, тому, перебуваючи не під вартою, він може тиснути на них з метою зміни ними своїх показань в інтересах підозрюваного.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину у відношенні малолітньої дитини віком 5 років, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого в цій частині підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За зазначених обставин, слідчий суддя вважає, що існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може переховуватись від суду, а враховуючи, покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, то суд вважає що такий ризик є обґрунтованим.

З такими висновками погоджується і Європейський Суд з прав людини, який неодноразово, наприклад у рішенні від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Також ЄСПЛ в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, у даному випадку розмір застави не визначається.

Крім того, суд вважає необхідним тримання під вартою продовжити лише в межах досудового розслідування, визначеного постановою керівника Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_15 від 12.07.2023 року до 16.08.2023 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176-178, 182, 184 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково. В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали рахувати з 13.07.2023 року до 16.08.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1