Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2248/22

Номер провадження: 1-кс/511/694/23

17.05.2023 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого ОСОБА_3 просить скасувати арешт автомобіль «ВАЗ-2107-04», н/з НОМЕР_1 , синього кольору, 1989 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 від 09.02.1998 на ім`я ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , який був накладений Роздільнянським районним судом Одеської області .

В обгрунтування вказаного клопотання ОСОБА_3 зауважив, що на теперішній час по кримінальному провадженню проведені всі необхідні експертизи, а тому необхідність у подальшому накладені арешту відпала .

Позиція учасників.

Заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився, про час та місуце розгляду справи повідомлявся належним чином .

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000480, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Положення частини першої статті 174 КПК України визначають, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт сьомий частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

По вказаним матеріалам клопотання , 24.10.2022 року Роздільнянським районним судом Одеської області було накладено арешт на майно у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження, а саме на автомобіль «ВАЗ-2107-04», н/з НОМЕР_1 , синього кольору, 1989 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 від 09.02.1998 на ім`я ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 та тачку-«кравчучку», що належить ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 від 09.02.1998 автомобіль «ВАЗ-2107-04», н/з НОМЕР_1 , синього кольору, 1989 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Громадянином ОСОБА_3 не було надано жодних документів, на підтвердження , того , що він має право подати клопотання про скасування арешту на автомобіль, оскільки останній зареєстрований на ОСОБА_4 .

Так, відповідно до статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження, встановлено, що арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, відповідно до постанови слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 21 жовтня 2022 року, вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За встановлених обставин, врахувавши те, що ОСОБА_3 не надано доказів щодо повноважень на подання клопотання про скасування арешту, оскільки власником автомобіля , згідно свідоцтва про реєстрацію є інша особа , слідчий суддя прийшов до висновку, що наразі не доведено, що в подальшому накладенні арешту на вищевказане майно відпала потреба, або що арешт накладено необгрунтовано.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна ( в порядку ст.174 КПК України).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1