СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2653/23
ун. № 759/7974/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 09.03.2023 року, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 09.03.2023 року, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000661 від 17.05.2022 року за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 303 КК України.

Обвинувальний акт у вказаному провадженні у березні 2023 року скерований до Шевченківського районного суду м. Києва.

Під час досудового розслідування встановлено, що вищевказані особи вчиняли дії по забезпеченню заняття проституцією іншими жінками, вчинені щодо кількох осіб, організованою групою з корисливих мотивів.

Забезпечення вказаної діяльності здійснювалось за допомогою розміщення на веб-сайтах «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» рекламних анкет жінок, перелік послуг та їх вартість. На вказаних веб-сайтах також зазначені номери телефонів для зв`язку та замовлення відповідних дівчат для надання обраних послуг сексуального характеру.

Під час досудового розслідування 17.05.2022 року проведено огляд інтернет ресурсів, яким зафіксовані вказані сайти з відповідною інформацією про дівчат, перелік послуг та їх вартість.

Підозрювані особи, які виконували функції адміністраторів в організовані групі по забезпеченню проституцією іншими жінками на території міста Києва та Київської області, постійно вели вказані сторінки із підняття анкет жінок, які були їм підконтрольні, в «ТОП» (функція підняти анкету вище всіх).

Саме за допомогою вказаних сайтів забезпечувалось заняття проституцією іншими жінками, тобто сутенерство.

У подальшому, перед направленням у кримінальному провадженні №0000661 обвинувального акта до суду, прийнято рішення про виділення з вказаного провадження матеріалів щодо вчинення звідництва з метою розпусти, у тому числі з використанням веб-ресурсів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», в окреме провадження за №0000200 від 09.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження виділені 3 протоколи огляду Інтернет ресурсу від 17.05.2021 року, відповідно до яких встановлено, що на веб-сайтах «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» підозрювані особи здійснювали розміщення анкет жінок, які надають платні послуги сексуального характер, їх перелік, вартість та номери телефонів, за якими здійснювалось замовлення послуг.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 09.03.2023 року проведено повторний огляд Інтернет ресурсів, зокрема 19.04.2023 оглянуто веб-сайти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «ІНФОРМАЦІЯ_2», яким встановлено, що вказані веб-сайти продовжують функціонувати.

За результатами огляду, постановою слідчого від 20.04.2023 року інформація, що міститься на веб-ресурсах «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000200 від 09.03.2023 року.

Встановлені вище обставини свідчать про те, що веб-ресурси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «ІНФОРМАЦІЯ_2» не заблоковані, продовжують функціонувати, а доступ до них є вільним.

Відповідно до інформації Відділу протидії кіберзлочинам в Київській області встановлено, що дата-центи вищевказаних веб-ресурсів знаходяться за межами України:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 - веб-ресурс, розміщений у хостинг-провайдера «YESHOST», який зареєстрований за адресою: 103 Sham Peng Tong Plaza, Victoria, Mahe, Seychelles (Сейшельські Острови);

- ІНФОРМАЦІЯ_2 - веб-ресурс, розміщений у хостинг-провайдера «kingservers.com», який надає свої послуги на території росії (ООО «Серверные технологии»).

Також встановити доменні імена, за якими були зареєстровані вказані веб-ресурси не вдалося через те, що використовується сервіс «захист ID домену».

У зв`язку з викладеним, заблокувати дані веб-ресурси не має можливості.

З метою припинення протиправної діяльності, у порядку статті 170 КПК України, щодо таких веб-ресурсів, необхідно накласти арешт на комп`ютерні дані та майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі Інтернет при використанні веб-ресурсів з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», шляхом зобов`язання уповноважених осіб Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку та інтернет-провайдерів закрити до них доступ в інтернет-мережах на території України.

Законом про кримінальну відповідальність такий вид діяльності як звідництво для розпусти та сутенерство (забезпечення заняття проституцією іншою особою) визнаний як суспільно небезпечне діяння, за вчинення якого особа несе кримінальну відповідальність.

Таким чином прокурор зазначила, що особи - реєстранти доменних імен « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «ІНФОРМАЦІЯ_2», які отримали від реєстратора доступ до управління доменним іменем, створили, адмініструють та інформативно наповнюють дані веб-ресурсів, вчиняють дії щодо розповсюдження серед населення рекламу послуг сексуального характеру за грошову винагороду, чим забезпечують осіб жіночої статті заняттям проституцією, а також вчиняють звідництво для розпусти, що згідно з ч. 2 ст. 302, ч. 2, 3 ст. 303 КК України є суспільно небезпечним винним діянням, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, і зокрема тяжким злочином.

Ураховуючи, що веб-ресурси з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» розроблені та створені за допомогою інтелектуальної діяльності людини, вони є об`єктом права інтелектуальної власності.

Веб-ресурси з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, а також відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення звідництва для розпусти, а також сутенерства, тобто вчинення дій по забезпеченню заняття іншою особою проституцією на території не лише міста Києва та Київської області, а й на території України.

Крім цього, веб-ресурс є об`єктом інтелектуальної власності, користувачі інтернет-ресурсів, які мають доступ до сайту, ознайомлюються із інформацією (відомостями, яку він містить, що сприяє продовженню вчиненню злочинів щодо забезпечення зайняття проституцією та звідництва для розпусти.

З урахуванням викладеного, прокурор вважає, що є достатні підстави вважати, що майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі Інтернет при використанні вищевказаних веб-ресурсів та отримання з них комп`ютерних даних в розумінні Конвенції про кіберзлочинність, використовуються в якості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302, а також використовувались з метою вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 303 КК України (у кримінальному провадженні № 0000661 від 17.05.2022 року), а тому виникла необхідність у накладенні арешту на майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі Інтернет при використанні зазначених веб-ресурсів, з метою збереження речових доказів та припинення вчинення кримінальних правопорушень.

У судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав наведених у ньому.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Зважаючи на наведене, враховуючи необхідність забезпечення арешту майна, суд прийняв рішення про розгляд клопотання без повідомлення власників майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні відділу особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000200 від 09.03.2023 року, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302 КК України.

Дане провадження виділено із матеріалів кримінального провадження № 0000661 від 17.05.2022 року, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 303 КК України.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі Інтернет при використанні веб-ресурсів з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», з метою збереження речових доказів та припинення вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно з частиною 2 статті 1 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про кіберзлочинність» від 07.09.2005 ратифіковано Конвенцію про кіберзлочинність.

Пунктом b статті 1 Конвенції визначено, що «ком`ютерні дані» - означає будь-яке представлення фактів, інформації або концепції у формі, яка є придатною для обробки у комп`ютерній системі, включаючи програму, яка є придатною для того, щоб спричинити виконання певної функції комп`ютерною системою.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Конвенції - обшук і арешт комп`ютерних даних, які зберігаються: Кожна Сторона вживає такі законодавчі та інші заходи, які можуть бути необхідними для надання своїм компетентним органам повноважень арештовувати або вчиняти подібні дії щодо комп`ютерних даних, до яких був здійснений доступ відповідно до пунктів 1 або 2. Такі заходи включатимуть повноваження на: а) арешт або подібні дії щодо комп`ютерної системи або її частини або комп`ютерного носія інформації; b) копіювання і збережених копії таких комп`ютерних даних; с) збереження цілісності відповідних збережених комп`ютерних даних; d) заборону доступу або вилучення цих комп`ютерних даних з комп`ютерної системи, до якої здійснювався доступ.

Особи - реєстранти доменних імен «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», які отримали від реєстратора доступ до управління доменним іменем, створили, адмініструють та інформативно наповнюють дані веб-ресурсів, вчиняють дії щодо розповсюдження серед населення рекламу послуг сексуального характеру за грошову винагороду, чим забезпечують осіб жіночої статті заняттям проституцією, а також вчиняють звідництво для розпусти, що знаходить своє підтвердження у матеріалах, доданих до клопотання, зокрема у протоколах огляду інтернет-ресурсу від 19.04.2023 року (а.с. 29-33; 34-43); у протоколах огляду інтернет-ресурсу від 17.05.2022 року (а.с. 49-51; 52-56), які були проведені у межах розслідування кримінального провадження № 0000661 від 17.05.2022 року, з якого було виділено матеріали кримінального провадження № 0000200 від 09.03.2023 року.

Ураховуючи, що веб-ресурси з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» розроблені та створені за допомогою інтелектуальної діяльності людини, вони є об`єктом права інтелектуальної власності.

Згідно із ст. 424 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області від 20.04.2023 року веб-ресурси з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» та всю інформацію, яка міститься на вказаних веб-ресурсах (гіпертексти, тексти, малюнки, фото, відео-, аудіозаписи та інше) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000200 від 09.03.2023 року (а.с. 44-46).

Пунктом 7 частини 1 статті 131 КПК України визначено арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування, слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання прокурора обґрунтовувалось тим, що веб-ресурси з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, а також відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення звідництва для розпусти, а також сутенерства, тобто вчинення дій по забезпеченню заняття іншою особою проституцією на території не лише міста Києва та Київської області, а й на території України.

Відповідно до ч.1,2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зважаючи на ч.1,2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд враховує, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Зважаючи на наведені норми українського процесуального законодавства, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дослідивши матеріали поданого клопотання, проаналізувавши доводи та заперечення учасників судового засідання щодо необхідності накладення арешту на майно, суд дійшов висновку про те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням про арешт майна.

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про арешт майна.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 09.03.2023 року, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на комп`ютерні дані та майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі Інтернет при використанні наступних веб-ресурсів з доменними іменами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», шляхом зобов`язання уповноважених осіб Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку () та інтернет-провайдерів: ПрАТ «ВФ України» (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Лейщизька, буд. 15); ПрАТ «Київстар» (, адреса: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53); ТОВ «Лайф» (, адреса: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 11А); ТОВ «Воля-Кабель» (, адреса: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, поверх 4); ТОВ «Комерційна Логістика» (Тріолан, , адреса: 04213, м. Київ, вул. Прирічна, буд. 25А); ПАТ «Укртелеком» (, адреса: м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 18); ТОВ «Інтертелеком» Інтернаціональні телекомунікації (, адреса: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 66); ПрАТ «Дата Груп» (, адреса: м. Київ, вул. Смоленська, буд. 31-33); ТОВ «Мережа Ланет» (, адреса: м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 46); ПрАТ «Фарлеп-Інвест» («Вега», , адреса: м. Київ, провул. Гуцала, буд. 3); ТОВ «Фрінет» (, адреса: м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 17); ТОВ НВП «Тенет» (, адреса: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 2А); ТОВ «Мега Лінк», зареєстрована торгівельна марка Фрегат (, адреса: 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, буд. 1); ТОВ «Вilink» (, адреса: м. Київ, вул. Нивська, буд. 4Г); ТОВ «Тріолан» (, адреса: м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 26);, інших інтернет провайдерів, які здійснюють діяльність на території України, які відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про телекомунікації» включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій й перелік яких міститься на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (ІНФОРМАЦІЯ_3), закрити до них доступ в інтернет-мережах на території України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1