Справа № 446/836/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/552/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2023 року, -

встановила:

вироком Радехівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_9 (законний представник ОСОБА_10 ) до цивільного відповідача ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 не працюючого 40 000 (сорок тисяч) гривень матеріальної шкоди.

В іншій частині стягнення матеріальної шкоди відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 60 000 (шістдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

В іншій частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Заяву потерпілого ОСОБА_9 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 (сім тисяч сімдесят дві) гривень витрат на правничу допомогу.

В іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 - 02.07.2018 близько 13 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Зеленій в с. Верени Кам`янка - Бузького району Львівської області в напрямку виїзду на автодорогу сполучення «Батятичі-Туринка», порушуючи вимоги пункту 1.5 Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, яким вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків та вимоги пункту 2.36 яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, пункту 2.9 яким передбачено що водієві забороняється: а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та пункту 11.3 яким передбачено що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в коленому напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом рухався по середині дороги та не надав переваги зустрічному мотоциклу «GEON» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав згідно з висновком судово-медичної експертизи № 679 від 17.08.2018 тілесне ушкодження у виді відкритого перелому середньої третини кісток правої гомілки, яке утворилося від дії тупого твердого предмета (предметів), могла виникнути від удару виступаючими частинами кузова автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди 02 липня 2018 року та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.

Такими діями, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, врахувати всі обставини ДТП і наведені ним обставини життя його багатодітної сім`ї, постановити новий вирок по справі змінивши термін призначеного покарання строком на 3 роки реального позбавлення волі, - умовним строком відбуття покарання, відповідно до ст.75 КК України, та надати йому можливість працювати, виховувати і забезпечувати матеріально п`ятеро дітей, оскільки крім нього більше нікому їх забезпечувати, і при цьому виплачувати потерпілому ОСОБА_9 матеріальну та моральну шкоду, зменшивши розмір виплати моральної шкоди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при постановленні вироку суд абсолютно не взяв до уваги, що він, ОСОБА_6 , ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності; сприяв роботі слідства і щиро визнав свою вину; позитивно характеризується за місцем проживання, правильно веде себе в громаді, займається веденням домашнього підсобного господарства, щоб матеріально забезпечити всіх дітей усім необхідним для нормального фізичного і всестороннього розвитку, що підтверджується характеристикою виданою виконавчим комітетом Жовківськоі міської ради Львівського району Львівської області № 14.

Наголошує, що п`ятеро дітей засудженого до реального відбуття покарання за вироком суду ОСОБА_6 на три роки будуть позбавлені батьківської опіки та піклування.

Підкреслює, що ніяких претензій з до нього, ОСОБА_6 , немає в потерпілої сторони.

Звертає увагу, що представник потерпілого ОСОБА_9 його мати ОСОБА_10 яка представляла інтереси свого неповнолітнього сина, який не був присутній в судовому засіданні під час судових дебатів, бувши вже повнолітнім, - просила суд обрати, ОСОБА_6 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі, надавши можливість утримувати, виховувати і забезпечувати матеріально 5 малолітніх та неповнолітніх дітей, дати їм можливість отримати середню освіту, та навчатись далі, щоб здобути професію і стати самостійними, мати можливість відшкодував збитки завдані потерпілому ОСОБА_9 витратами на лікування та моральну шкоду разом в розмірі 100 000 гривень. Про це обвинувачений ОСОБА_6 по домовленості з ОСОБА_10 написав розписку, яка була оформлена в процесі судового розгляду справи, згідно якої він зобов`язався щомісячно сплачувати Пітковській суму 2200.00 грн. до повного погашення, погодженої сторонами, суми боргу 100 000 грн. Взяте зобов`язання ОСОБА_9 , він, ОСОБА_6 вже почав виконувати, незважаючи на факт відсутності в потерпілого документів підтверджуючих понесені ним та його матір`ю затрати на його лікування , та складний матеріальний стан його сім`ї , яка є багатодітною, діти ростуть і потребують дедалі більше матеріальних затрат і йому, одному годувальнику важко.

Крім цього, зазначає, що як вказують висновки проведених експертиз не слід вважати винним у вчинення ДТП лише ОСОБА_6 , оскільки обидва учасники ДТП порушили правила дорожнього руху.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 представник потерпілого ОСОБА_9 подав заперечення, вказує, що при постановленні вироку судом першої інстанції було дотримано норми процесуального та матеріального права, обране обвинуваченому покарання відповідає вимогам санкції ч.2 ст. 286 КК України. Зазначене в апеляційній скарзі те, що потерпіла сторона до обвинуваченого не має претензій не відповідає дійсності, в суді було заявлено лише про те, що з врахуванням сімейного стану ОСОБА_6 просить суд не позбавляти його волі.

Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника, думку потерпілого, законного представника потерпілого, представника потерпілого, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який подану апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, через що в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, то такі, на переконання колегії суддів, є слушними.

Так, за змістом статей 409, 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції зокрема може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та особі винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Положення ст. 65 КК України визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував, що обвинувачений вчинив злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, і внаслідок таких протиправних дій заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Вказав, що не залишає поза увагою і належне поводження неповнолітнього потерпілого, як учасника дорожнього руху водія мотоцикла, який здійснював рух по своїй смузі руху, однак із незалежних від нього обставин змушений був змінити рух. Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання згідно із ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, молодий за віком, одружений, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , задовільний стан здоров`я ( т. 1 а.с. 214-228). Також судом враховано інформацію, викладену в досудовій доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якої встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали провадження та надав оцінку особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення.

Частина 1 цієї норми надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України, й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №744/884/17 зазначав, що обставини, що пом`якшують покарання, чи сукупність цих обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду в повному обсязі визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, виражав щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, цілком усвідомив протиправність вчиненого ним діяння, зобов`язався в подальшому дотримуватися бездоганної поведінки.

Як зазначено в роз`ясненнях, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у кожному випадку застосування ст. 69 КК, суд зобов`язаний зазначити у мотивувальній частині вироку не тільки те, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а й врахувати мету й мотиви, якими керувалася особа при вчиненні злочину, її роль та поведінку, як під час, так і після вчинення злочинних дій тощо.

На переконання колегії суддів, належну оцінку не отримали відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, злочин вчинений останнім відноситься до необережних, позитивно характеризується за місцем проживання.

З огляду на викладене, апеляційний суд до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття, часткове усунення заподіяної потерпілому шкоди та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання згідно із ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки повне визнання своєї винуватості, щире каяття, часткове усунення заподіяної потерпілому шкоди та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 та попередження ним нових злочинів можливе в умовах ізоляції його від суспільства, через що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак з застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та не є надто суворим чи м`яким.

Водночас, на переконання апеляційного суду, відсутні підстави для застосування при призначенні покарання ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України, оскільки ті обставини, на які покликається сторона захисту як на підставу звільнення обвинуваченого від призначеного судом покарання з випробуванням, були взяті до уваги колегією суддів під час призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. Інших доводів, які б дозволили колегії суддів дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, стороною захисту не представлено та апеляційним судом не здобуто.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок суворості.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначення покарання.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України з застосуванням ст. 69 КК України, до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4