Справа № 522/4146/23
Провадження № 1-кп/522/1517/23
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2023 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.01.2023 року за № 0000038, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з вищою освітою, працюючого технічним директором ТОВ «Інтертелеком», не судимого, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 09.01.2023, приблизно о 20:37 годині, в Приморському районі м. Одеса, керуючи технічно справним автомобілем MITSUBISHI LANCER, р.н. НОМЕР_1 (ходова частина, рульове керування, гальмова система якого на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували в технічно справному стані), в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, при достатньому штучному міському освітленні, здійснював рух по другій смузі для руху вул. Разумовська, на якій організовано двосторонній рух по двом смугам руху в кожному напрямку, з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Серова.

Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, тобто наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого за межами перехрестя вул. Разумовська вул. Садиковська, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння водій ОСОБА_6 , за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частини і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який здійснював рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку зліва направо за ходом руху автомобіля MITSUBISHI LANCER.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток основи черепу (перелом верхньої стінки лівої орбіти, перелом кісток носу, перелом великого та малого крил клиноподібної кістки зліва, перелому задньої стінки основної пазухи зліва, перелом піраміди лівої скроневої кістки, перелом потиличної кістки), травматичний субарахноідальний та субдуральний крововилив, забій м`яких тканин тім`яної ділянки, гематома параорбітальної клітковини справа, перелом правої лопатки. Вказані ушкодження відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням зі сторони водія автомобіля MITSUBISHI LANCER, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

- Пункту 18.1 ПДР України, згідно якого, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, необхідно зменшити швидкість, а в разі потреби зупинити керований автомобіль, і продовжити рух тільки переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- Пункту 2.3.б ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, встановлені під час досудового розслідування. Дав показання про те, що 09.01.2023 року близько 20.37 год., керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER, р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Разумовська в м. одеса. Рухався зі швидкістю не більше 50 км/год. ПІдїждаючи до перехрестя вул. Разумовська Садиковська, не помітив пішохода на пішохідному переході, швидкість не зменшив, та допустив зіткнення з потерпілим ОСОБА_7 , який переходив перехід зліва направо за ходом руху автомобіля.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке за законом віднесене до тяжких злочинів, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною виною, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, нагороджений грамотою у зв`язку з активною участю у захисті суверенітету та незалежності України під час воєнного стану, має сім`ю та на утриманні трьох малолітніх дітей, зайнятий суспільно корисною працею, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, намір не вчиняти подібних дій у майбутньому, добровільно частково відшкодував завдану потерпілому злочином майнову шкоду, що засвідчив представник потерпілого в судовому засіданні. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови здійснення контролю за його поведінкою уповноваженим органом пробації.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує думку прокурора, який у судових дебатах порушив питання про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням та позицію представника потерпілого, який не наполягав на направленні обвинуваченого для реального відбування покарання.

При цьому, у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

При вирішенні питання щодо доцільності застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд дійшов такого висновку.

Згідно з частинами другими статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року, із змінами, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно з санкцією ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення злочину, передбаченого вказаною статтею, передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого.

Таким чином, згідно з Кримінальним законодавством України та санкцією ч. 2 ст. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами у даному випадку є факультативним додатковим покаранням, тобто необов`язковим для застосування, рішення щодо призначення або не призначення такого покарання приймається за внутрішнім переконанням суду.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочині та щиро покаявся, чим не уникав відповідальності за вчинене, злочин вчинив з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, в ході розгляду справи було достовірно встановлено, що під час вчинення злочину обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння не перебував, до направлення справи до суду добровільно частково відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, після вчинення ДТП, з місця пригоди не зник, викликав поліцію та швидку допомогу для потерпілого.

Крім того, з матеріалів справи видно, що обвинувачений ОСОБА_6 має сім`ю, на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно працевлаштований і його посада вимагає наявності права керування транспортним засобом, є єдиною працюючою в сім`ї особою.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе прийняти рішення про недоцільність призначення обвинуваченому вказаного вище додаткового покарання, враховуючи те, що порушення вимог ПДР не носило грубого характеру, ОСОБА_6 місця події не залишив, надав необхідну допомогу потерпілому, характер роботи обвинуваченого вимагає необхідності керування транспортними засобами. При цьому суд враховує те, що прийняття такого рішення надасть обвинуваченому можливість отримувати законний та стабільний дохід, а отже створить умови як для можливості утримання обвинуваченим своєї родини, а також подальшого можливого відшкодування шкоди потерпілому.

Отже суд вважає, що у справі наявні достатні підстави для визнання недоцільним призначення обвинуваченому додаткового покарання.

Представник потерпілого просили залишити поданий ним цивільний позов без розгляду, підтвердивши в судовому засіданні, що обвинувачений частково відшкодував завдану ним шкоду.

Прокурор в судовому засіданні також просив залишити без розгляду поданий ним цивільний позов, поданий в інтересах КНП «Міська клінічна лікарня № 11» у зв`язку з добровільним відшкодування матеріальної шкоди обвинуваченим.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

Питання щодо речових доказів у справі суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 5735 (пять тисяч сімсот тридцять пять гривень ) грн. 52 коп..

Цивільний позов Приморської окружної прокуратури м. Одсеи та потерпілого ОСОБА_7 -залишити без розгляду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.01.2023 року на речові докази, в тому числі на автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER, р.н. НОМЕР_1 » - скасувати.

Речові докази у справі:

- ДВД-Р диск з записом ДТП від 09.01.2023 року зберігати в матеріалах справи;

- автомобіль MITSUBISHI LANCER, р.н. НОМЕР_1 » - вважати повернутим власнику;

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси, з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1