Єдиний унікальний номер 333/5184/23
Провадження №1-кс/333/2009/23
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючий середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 24.03.2008 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

2) 03.07.2009 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

3) 29.09.2011 Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

4) 26.12.2012 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений 30.06.2016 з Вільнянської виправної колонії №20 по відбуттю строку покарання;

5) 17.12.2018 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2023 слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором Богачем СО про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 22.06.2023 приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , з метою наживи та незаконного збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та наніс останньому один удар рукою в область голови, внаслідок чого, потерпілий впав на землю. Подолавши опір з боку потерпілого, ОСОБА_5 відкрито викрав сумку коричневого кольору, вартістю 2 000 гривень 00 копійок, яку потерпілий ОСОБА_7 утримував у своїй руці, в якій знаходилось майно, що належить останньому, а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», моделі «12C», у корпусі чорного кольору, вартістю 8 616 гривень 00 копійок, в якому знаходились дві сім-карти оператору мобільного зв`язку «Водафон» та «Київстар» з абонентським номером - ( НОМЕР_1 ), та ( НОМЕР_2 ), які матеріальної цінності для потерпілого не представляють;

- гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 7 200 гривень 00 копійок, купюрами номіналом по 1 000 гривень, у кількості 4 одиниць, купюрами номіналом по 500 гривень та купюрами номіналом по 200 та 100 гривень;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке матеріальної цінності для потерпілого не представляє;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21015» на ім`я ОСОБА_8 , яке матеріальної цінності для потерпілого не представляє;

- пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке матеріальної цінності для потерпілого не представляє;

- паспорт громадянина України та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють;

- банківська картка «Ощадбанк», у кількості 2 одиниць, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють;

- зв`язка ключів від квартири, у кількості 2 одиниць, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, а всього майна на загальну суму 17 816 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на зазначену суму.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується у повній мірі зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Беручи до уваги вищезазначене, наразі виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання;

- незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки під час проведення слідчих дій підозрюваному ОСОБА_5 стали відомі анкетні данні потерпілого, а також місце мешкання останнього, тому підозрюваному ОСОБА_5 ніщо не заважає шляхом погроз або іншими засобами здійснювати вплив та залякування останнього з метою зміни показів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, зокрема, відсутність постійного місця проживання, виконання умов зазначених запобіжних заходів підозрюваним нічим не гарантовано;

особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки та застави.

В судовому засіданні, слідчий ОСОБА_4 у повному обсязі підтримала клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 заперечували проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що 23.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України (кримінальне провадження №0000980).

Клопотання слідчого, погодженого із прокурором ОСОБА_9 оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис ОСОБА_5 щодо вручення йому 23.06.2023 в 19 год. 20 хв. копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також матеріалами, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу: протоколом огляду місця події від 23.06.2023; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) від ОСОБА_10 від 23.06.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 23.06.2023; протоколом проведенням впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 23.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

23.06.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Разом з тим, необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, а саме: нестійкі соціальні зв`язки, а також зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 не має офіційного місця працевлаштування, тобто не має постійного джерела доходу, що дає нам підстави припускати те, що заробітком грошових коштів для існування є вчинення кримінальних правопорушень, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 слідчим відділенням відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та відносно останнього ухвалою слідчого судді від 29.05.2023 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби на два місяці.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 (тяжкий злочин), дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не одружений, вчинив злочин під час діх запобіжного заходу у виді домашнього арешту, раніше судимого.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним (на теперішній час вину не визнає, підозрюється у вчинені грабежу із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого під час війни).

Також з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність таких даних для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру вчинити дії, направлені на вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває на розслідуванні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за скоєння злочину проти власності, що характеризує останнього як особу, яка не припиняє свою злочинну діяльність, на шлях виправлення та перевиховання не встав та знову скоїв злочин, а також враховуюче те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, наявність схильності до вчинення злочинів корисливого характеру, існую ризик того, що ОСОБА_5 буде продовжувати скоювати злочини проти власності, для забезпечення незаконного доходу.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий судця вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

Частину четверту статті 183 доповнено пунктом 4 згідно із Законом № 671-IX від 04.06.2020\

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Частину четверту статті 183 доповнено пунктом 5 згідно із Законом № 1094-IX від 16.12.2020\

Оскільки ОСОБА_5 застосував насильство до потерпілого, слідчий суддя вирішив не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів до 22.08.2023 до 14 год. 00 хв. (включно). Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислюється з моменту його фактичного затримання з 23.06.2023 о 14 год. 00 хв.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ.

Клопотання ОСОБА_5 та його захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1