Провадження №1-кс/522/5530/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід, -

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ГО «За право жити»- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Управління СБ України в Одеській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 23.06.2023.

У своїй заяві слідчий суддя ОСОБА_2 вказує, що він особисто знайомий з заявником та спілкувались поза процесуальний час. Також зауважує, що заявник ОСОБА_3 неодноразово звертався з порадами правового характеру до сестри ОСОБА_2 - ОСОБА_6 . Так, існують обставини, передбачені ч. 4 ст. 75 КПК України, що виключають участь судді у вказаному кримінальному провадженні, тому вважав за необхідне заявити самовідвід й передати вказану заяву на новий автоматизований розподіл згідно ст. 35 КПК України для визначення нового суду.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що заява про самовідвід слідчого судді не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до листа ВССУ від 16.06.2016 № 223-1650/0/4-16 заявлення відводів судді, який розглядає відвід слідчому судді, а отже, не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у даному кримінальному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, КПК не передбачено. Заявлення такому судді відводів можна розцінювати як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та, діючи відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК, залишати такі заяви без розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

Утім, будь-яких об`єктивних даних, які в вказували на необ`єктивність та упередженість слідчого судді в розгляді вказаної скарги, не встановлено.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Так, обставини, які викладені слідчим суддею не є підставою передбаченою кримінальним процесуальним кодексом України для відводу (самовідводу) судді, і не можуть свідчити про наявність необ`єктивності чи зацікавленості. З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя не може дійти висновку, що зазначені в заяві обставини, можуть бути підставою для відводу слідчого судді, а тому, в задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75-80, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ГО «За право жити»- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Управління СБ України в Одеській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 23.06.2023 - відмовити.

Слідчий суддя: ОСОБА_7