Справа № 570/1173/23
Номер провадження 1-кс/570/693/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна (матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 13.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311 КК України),-

в с т а н о в и в:

Як зазначається в обґрунтування клопотання, ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 21.03.2023 року накладений арешт на майно, а саме: - шість блістерів по 10 таблеток з написами «Decancit SR»; - грошові кошти в сумі 75500 гривень та 350 доларів США, які вилучені 16.03.2023 за адресою АДРЕСА_1 , у квартирі яка належить ОСОБА_4 та якою користується ОСОБА_3 , та позбавити останніх та будь яких осіб, які мають відношення до вказаного майна можливості відчужити, розпоряджатися та користуватися вказаним майном. На зазначене майно накладений арешт, у зв`язку із його вилученням в межах кримінального провадження № 0000228 від 13.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311 КК України. Вказані грошові кошти належать ОСОБА_3 . Він вважає, що на даний час на належно йому майно, а саме грошові кошти, безпідставно накладено майно, чим порушені його конституційні та майнові права щодо розпорядження майном. Зазначає, що арешт на майно має бути скасований судом, який його наклав через відсутність підстав, що слугували підставою для його накладення та потреба у такому арешті на даний час відпала. З огляду на зазначене просить скасувати арешт майна.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі; клопотання підтримує та просить його задоволити.

Слідчий не з`явився в судове засідання. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без його участі. Проти задоволення клопотання не заперечує.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 21.03.2023 року накладений арешт на майно, а саме: шість блістерів по 10 таблеток з написами «Decancit SR»; - грошові кошти в сумі 75500 гривень та 350 доларів США, які вилучені 16.03.2023 за адресою АДРЕСА_1 , у квартирі яка належить ОСОБА_4 та якою користується ОСОБА_3 , та позбавити останніх та будь яких осіб, які мають відношення до вказаного майна можливості відчужити, розпоряджатися та користуватися вказаним майном. На зазначене майно накладений арешт, у зв`язку із його вилученням в межах кримінального провадження № 0000228 від 13.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311 КК України.

Заявник зазначає, що грошові кошти належать йому.

При розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на дане майно ОСОБА_3 присутній не був, у зв`язку із чим не мав змоги надати суду документи, що підтверджують законність походження даного майна.

Однак, органом досудового розслідування не було доведено, яким саме чином належні заявнику грошові кошти будуть перешкоджати проведенню слідчих дій, не доведено у потребі необхідності такого арешту у подальшому, а також той факт, що дані кошти здобуті незаконним шляхом.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 , як власник майна, не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а отже, не є суб`єктом ст. 170 КПК України, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебуває у його власності на даний час немає.

Всі слідчі дії, які могли стосуватися грошових коштів, зокрема їх огляд чи будь-якого роду експертизи, мали бути або ініційовані або проведені, а отже відпала необхідність у їх арешті та зберіганні.

Таким чином, підстав для подальшого перебування даного майна під арештом немає, тобто підстави, які мали місце при вирішенні питання про накладення арешту відпали, оскільки заявник зазначає, що це його особисті кошти, а органами досудового розслідування не було доведено незаконність походження цих коштів.

Відповідно до статті 174 КПК України, власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (справа "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (справа "Антріш проти Франції''). Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар "Спорронг та Льон рот проти Швеції". Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені статтею 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідування злочинів.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Наявність подальшого арешту майна обмежує права законного власника майна на його володіння та користування.

Таким чином у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Керуючись ст. 174 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання про скасування арешту майна - задоволити.

Скасувати арешт з грошових коштів в сумі 75500 гривень та 350 доларів США, які були вилучені 16.03.2023 за адресою АДРЕСА_1 , у квартирі яка належить ОСОБА_4 та якою користується ОСОБА_3 , на які ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду від 21.03.2023 у справі №570/1173/23 був накладений арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1