Провадження 1-в/193/87/23
У Х В А Л А

іменем України

29 травня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2023 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Софіївська ВК (№ 45)», згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Представник виправної колонії в судовому засіданні висловив думку про прийняття рішення за клопотанням засудженого на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання засудженого, суд дійшов такого висновку.

По даній справі ОСОБА_5 засуджений 12 лютого 2020 року Первомайським міськрайонний судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.04.2019 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.07.2020 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.02.2020 року скасовано в частині призначення покарання, вважати засудженим за ч.3 ст. 297 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 Кримінального кодексу України вирок від 22.04.2019 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області виконується самостійно. В іншій частині вирок залишити без зміни.

Початок строку відбування покарання: 20 серпня 2020 року, кінець строку: 20 серпня 2024 року.

ОСОБА_5 раніше був засуджений:

-29.03.2002 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.186, 70 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. 18.01.2007 року звільнено по кінцю строку покарання.

-25.09.2017 року Первомайським міськрайонний судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, 75 Кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-22.04.2019 року Первомайським міськрайонний судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.185, 70 частина 1, 75 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання.

На підставі ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі перебував з 25.08.2020 року. Під час утримання в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. З 10.09.2020 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)». Характеризується посередньо. Порушень режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не має. З 24.12.2020 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)». Характеризується посередньо. Порушень режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не має. З 17.02.2021 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». Характеризується посередньо. Порушень режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не має. З 26.04.2021 року міру кримінального покарання відбував в лікувальному закладі при Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№, 4)». Характеризується посередньо. Порушень режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не має. З 13.07.2021 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». Характеризується посередньо. Порушень режиму утримання не допускає. З метою стимулювання правослухняної поведінки до засудженого було застосовано 2 заохочення у вигляді Подяки накладене правами начальника установи. Стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. За станом здоров`я є інвалідом 2 групи, виконує роботи по благоустрою установи, до роботи на виробництві установи не залучений. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Дотримується правил пожежної безпеки і безпеки праці. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов. Вину визнає повністю, надає належну оцінку скоєному. За вироком суду позову не має. Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого затверджений наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023 року засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, двічі (25.09.2017 та 22.04.2019) звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, але останній знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, суд приходить до висновку, що хоча у поведінці ОСОБА_5 і існують позитивні зміни , а саме наявність двох заохочень, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт відбуття засудженим 2/3 строку призначеного покарання та наявність заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

З огляду на зазначене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537,539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали суду оголошено 30 травня 2023 року о 08:40 год.

Суддя ОСОБА_1