Єдиний унікальний номер 599/2042/23
Номер провадження 1-в/599/24/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

"29" серпня 2023 р.

Суддя Зборівського районного суду Тернопільськоі області ОСОБА_1

розглянувши подання начальника ВП № 2 (м.Зборів) Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області про встановлення адміністративного нагляду:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , українець, освіта середня, не одружений, непрацюючий, раніше судимий Зборівським районним судом:

05 листопада 2018 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково на невідбутий термін покарання 1 рік 8 місяців 15 днів;

08 липня 2021 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

ВСТАНОВИВ:

Начальник ВП №2 (м.Зборів) Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити адміністративний нагляд щодо ОСОБА_2 посилаючись на те, що він звільнився з місць позбавлення волі, однак неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що подання слід задовольнити виходячи з такого:

Судом встановлено, що Зборівським районним судом ОСОБА_2 засуджений:

05 листопада 2018 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково на невідбутий термін покарання 1 рік 8 місяців 15 днів;

08 липня 2021 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні представник органу, що вніс подання - ВП № 2 (м.Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській оболасті подання підтримав і просив його задовольнити.

Особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду, у судовому засіданні, проти задоволення подання не заперечував.

Суд, враховуючи, відповідно до положень ст. 5 Закону, доповідь про зміст подання та матеріалів, що надійшли разом з ним, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону, адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Статтею 2 Закону передбачено, що адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Пунктом в) ст. 3 Закону визначено, що адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.

Згідно п. в) ст. 4 Закону підставами для встановлення адміністративного нагляду є матеріали органів Національної поліції - щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону.

Такодж статтею 5 Закону визначено, що разом з поданням до суду надсилаються копія вироку та матеріали, що свідчать про необхідність встановлення адміністративного нагляду за відповідною особою.

Таким чином Суд, проаналізувавши надані матеріали органів Національної поліції, приходить до висновку, що особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду будучи засудженою до позбавлення волі після відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення, у зв`язку з чим є необхідним встановити адміністративний нагляд з метою запобігання вчинення ним злочинів і здійснення виховного впливу.

Статтею 5 Закону визначено адміністративний нагляд встановлюється: щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону, - в судовому засіданні одноособово суддею районного, районного у місті, міського та міськрайонного суду за місцем проживання особи, звільненої з місць позбавлення волі, за поданням начальника органу Національної поліції.

Тим самим, з огляду на установленість у справі обставин визначених ст.ст. 3, 5 наведеного Закону, на думку судді, є дійсною необхідність установлення адміністратвинго нагляду щодо засудженого.

Відповідно до ст. 6 Закону, адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості. Для осіб, зазначених у пункті "ґ" статті 3 цього Закону, адміністративний нагляд встановлюється на строк до погашення судимості. Термін адміністративного нагляду починається з дня оголошення особі постанови судді про встановлення адміністративного нагляду.

За таких, умов, Суд враховуючи конкретні обставини справи та дані, які характеризуються особу, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду, з урахуванням особи піднаглядного, його спосіб життя і поведінку, враховуючи терміни передбачені законом для погашення або зняття судимості, вважає за необхідне встановити адміністративний нагляд строком на 1 рік, з дня постановлення цього судового рішення.

При цьому судом ураховується те, що Європейський суд з прав людини в справі Timofeyev і Postupkin проти Росії (заяви № 45431/14 і 22769/15, далі - Рішення ЄСПЛ) відхилив скаргу пана Timofeyev відповідно до статті 7 (немає покарання без закону) Конвенції вважаючи, що зобов`язання та обмеження, покладені на нього в рамках адміністративного нагляду, не складали «покарання» і їх слід розглядати як превентивні заходи, до яких не застосовувався принцип незворотності дії, викладений у цьому положенні. Застосування зазначених заходів до пана Postupkin не було еквівалентним «повторному покаранню в кримінальному провадженні» у значенні статті 4 Протоколу № 7 Конвенції, а також відхилив цю скаргу.

Тим самим ЄСПЛ зазначив, що відповідно до статті 60§3 Кримінального кодексу (КК) процес винесення вироку повинен був враховувати будь-які обтяжуючі або пом`якшувальні обставини під час вчинення правопорушення, а, отже, і ступеня винуватості злочинця. Проте виконання адміністративного нагляду залежало не від винуватості особи, про яку йде мова, а від «небезпечності» особи, засудженої за злочин, що кваліфікується як рецидив. Під цим кутом зору захід не був карним за своїм характером.

Аналізуючи запропоновані обмеження, Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 5 Закону у поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі статті 10 цього Закону відповідно начальник установи виконання покарань чи начальник органу Національної поліції щодо поведінки піднаглядного, та обгрунтування доцільності таких заходів.

Згідно ст. 10 Закону, до осіб, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, за постановою суду можуть бути застосовані частково або у повному обсязі такі обмеження: а) заборона виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; б) заборона перебування у визначених місцях району (міста); в) заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста); г) реєстрація в міліції від одного до чотирьох разів на місяць.

Так, обмеження визначені пунктами а) - г) ст. 10 Закону є пропорційними та помірними, тобто такими, що не становить надмірний тягар для особи, у зв`язку з чим не суперечать ст. 10 Закону, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

В наведеному Рішенні ЄСПЛ встановив, що заходи адміністративного нагляду, вжиті щодо пана Postupkin, були пропорційний переслідуваній меті, тобто запобіганню злочинності. У відповідний час законодавство докладно описувало категорії відповідних осіб під адміністративним наглядом і покладалося на об`єктивні критерії, а також те, що жоден із цих критеріїв не залишав жодних меж розсуду для національних судів щодо осіб, до яких застосовуються такі запобіжні заходи, тобто з точки зору заходи ужити до засдуженого в даній справі також є пропорційними поставленим цілям визнаечних ст. 1 Закону.

Також, Суд, враховуючи положення Закону, які регламентують, що адміністративний нагляд встановлюється судом шляхом ухвалення постави, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 369 КПК України, щодо видів судових рішень та керуючись нормами ст.ст. 1, 9 КПК України, ст.ст. 8, 129 Конституції України, вважає за необхідне, при розгляді даного подання за його результатами, постанови судове рішення у формі ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" від 01 грудня 1994 року (зі змінами та доповненнями), ст.ст. 1-3, 7, 9, 369 - 372, 376, 539 КПК України, ст.ст. 8, 129 Конституції України,

УХВАЛИВ :

Подання - задовольнити.

Встановити відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя с.Вірлів Тернопільського району Тернопільської області, адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік з наступними обмеженнями:

1. заборонити виїзд за межі району в особистих та службових справах без дозволу органів Національної поліції України;

3. заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив;

4. заборонити залишати своє місце проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду на протязі 7 діб через Зборівський районний суд Тернопільської області.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1