провадження № 1-в/632/102/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року вироку щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Люботин Харківської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 17 лютого 2014 року Московським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 05 січня 2015 року звільнення від відбування покарання скасоване, засуджений направлений для відбування призначеного покарання, -

В С Т А Н О В И В:

До Первомайського міськрайонного суду Харківської області від адвоката ОСОБА_5 - захисника засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у ДУ «Первомайська вправна колонія (№ 117)», надійшло клопотання, в якому ставиться питання про приведення вироку Московського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2014 року щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі, однак санкція ч. 1 ст. 185 КК України в редакції наведеного Закону такого виду покарання не містить.

У судовому засіданні захисник своє клопотання підтримав і просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Засуджений також просив задовольнити клопотання захисника.

Представник установи виконання покарань проти задоволення клопотання не заперечував.

Прокурор вважає, що клопотання є законним і обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши документи, подані в обґрунтування клопотання та матеріали особової справи, суд дійшов наступного.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Вироком Московського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Вирок набрав законної сили 20 березня 2014 року і був звернутий до виконання.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 05 січня 2015 року на підставі ст. 78 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням скасоване, а засуджений направлений для відбування призначеного покарання.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 04 березня 2015 року.

На виконання ухвали ОСОБА_4 був затриманий 06 травня 2023 року і на даний час відбуває покарання у Державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)».

Разом із цим, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ (далі Закон).

Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, санкція якої у новій редакції за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) передбачає покарання у виді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, виправних робіт на строк до двох років, арешту на строк до шести місяців та обмеження волі на строк до п`яти років.

Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою ст. 72 цього Кодексу.

Міра покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Московського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України один рік, не перевищує міри покарання після набрання чинності наведеним Законом.

У той же час, санкція ч. 1 ст. 185 КК України у зазначеній редакції не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, щодо засудженого ОСОБА_4 підлягають застосуванню положення ст. 5 КК України про зворотну дію в часі закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність, а тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 74 КК України, призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі підлягає пом`якшенню до покарання у виді обмеження волі, у той же час, відбуте засудженим покарання підлягає перерахуванню у співвідношенні - один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, як це передбачено ч. 1 ст. 72 КК України.

При визначені терміну покарання нового виду суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, але призначення покарання більшого ніж один рік обмеження волі погіршить становище особи, оскільки воно також пов`язане з ізоляцією від суспільства, що порушуватиме принцип дії кримінального закону у часі, закріпленому у ст. 4 та ст. 5 КК України.

При здійсненні перерахунку строку покарання суд враховує, що відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 5 КК України погіршення становища засудженої особи не допускається, а закон про кримінальну відповідальність має зворотну дію лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність.

За таких обставин клопотання захисника підлягає задоволенню.

Окрім наведеного, оскільки вид покарання ОСОБА_4 підлягає заміні на більш м`який у виді обмеження волі, то на підставі ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 58 КВК України, він повинен бути направлений до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, та звільнений з-під варти при прибутті до місця подальшого відбування покарання.

При цьому час слідування під вартою до виправного центру повинен бути зарахований засудженому у строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України, ст. ст. 57, 58 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника про приведення вироку Московського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2014 року щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ - задовольнити.

Вирок Московського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2014 року щодо ОСОБА_4 привести у відповідність до Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді одного року обмеження волі.

Згідно із ч. 3 ст. 74 КК України відбуте засудженим ОСОБА_4 покарання зарахувати йому у час відбування покарання з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу у співвідношенні - один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

На підставі ч. 2 ст. 57 КВК України направити засудженого ОСОБА_4 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти при прибутті до місця подальшого відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 КВК України, час слідування під вартою до виправного центру зарахувати засудженому у строк відбування покарання за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя:ОСОБА_1