ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1386/23 Справа № 202/2961/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000474 за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , представника цивільного відповідача ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Гусєв Калінінградської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, та призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, пославшись на обставини, які він враховує при призначенні покарання, та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_10 належним чином не мотивував доцільність застосування покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Також судом не враховано, що ОСОБА_10 , хоча і вчинила необережний злочин, проте порушила Правила дорожнього руху умисно, не визнала цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА ОСОБА_11 просить вирок суду в частині стягнення з ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА на користь потерпілої ОСОБА_7 моральної шкоди скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що позовна заява від потерпілої на адресу відповідача не надходила.

Зазначає, що спірні правовідносини про відшкодування шкоди у деліктних правовідносинах, при настанні страхового випадку під час ДТП, регулюються Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV від 01.07.2004 року (надалі Закон № 1961-IV) та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

Закон № 1961-IV є спеціальним, регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Звертає увагу на те, що страховик не є завдавачем шкоди потерпілим, поняття про яких визначено спеціальним законом, і страховик має відшкодувати обгрунтовані збитки потерпілій особі, іншим визначеним законом, та захистити майнові права страхувальника.

Стверджує, що суд першої інстанції, в порушення положень Закону № 1961-IV, провів розрахунок суми на відшкодування моральної шкоди не від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а від страхової суми (260 000 грн), що не узгоджується зі ст. 26-1 цього Закону, на підставі якої, відповідно до встановлених судами обставин, стягненню підлягає 5%.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Цим же вироком з ПрАТ Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА стягнуто на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

За обставин, викладених у вироку, 14.04.2022 року, приблизно о 17.20 годин, водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Renault symbol», реєстраційний знак НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію належить: ОСОБА_12 , рухалася в Індустріальному районі м. Дніпро по віадуку вул. Любарського на проїзну частину проспекту Слобожанський в напрямку вулиці Калинової.

Під час руху ОСОБА_10 , порушуючи вимоги п.16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, під`їжджаючи по другорядній дорозі до перехрестя з проспектом Слобожанським, не надала дорогу мотоциклу «YAMAHA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі зліва на право за напрямком його руху, внаслідок чого в районі будинку АДРЕСА_2 скоїла з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажиру мотоциклу «YAMAHA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрісуглобного перелому основи нігтьової фаланги першого пальця правої стопи, закритого крайового перелому заднього краю правої тараної кістки, численні садна м`яких тканини передньої поверхні правого колінного суглобу, правого передпліччя, правої кисті і лівого плечового суглобу,які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу та її представника, які підтримали вимоги апеляційної скарги представника потерпілої, прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника цивільного відповідача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_10 за кримінальним законом та доведеність її вини в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.

Доводи представника потерпілої про те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_10 хоча і вчинила необережний злочин, проте порушила Правила дорожнього руху, є безпідставними, оскільки обвинуваченій ОСОБА_10 покарання було призначено судом з урахуванням всіх обставин, передбачених ст.65 КК України, та наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Посилання представника потерпілої на те, що обвинувачена ОСОБА_10 не визнала цивільний позов колегія суддів вважає таким, що не є підставою для призначення обвинуваченій більш суворого покарання.

При цьому вимоги представника потерпілої щодо призначення обвинуваченій покарання у виді обмеження волі не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_10 має на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.85, 86).

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обвинувачена ОСОБА_10 підпадає під категорію суб`єктів, до яких обмеження волі не застосовуються.

Таким чином, у сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 у межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 3 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік .

Отже, з урахуванням викладеного, призначене обвинуваченій ОСОБА_10 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для її виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги представника потерпілої, вважаючи його доводи не обґрунтованими.

Що стосується рішення суду першої інстанції щодо розгляду цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

З матеріалів провадження вбачається, що автомобіль «Renault symbol», реєстраційний знак НОМЕР_1 , на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований, що підтверджується полісом обов`язкового страхування № ЕР-203709433, виданий ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА (а.п. 37).

Потерпіла ОСОБА_7 звернулась з цивільним позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_10 та ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА моральної шкоди, спричиненої внаслідок вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення.

З резолютивної частини вироку вбачається, що судом цивільний позов потерпілої задоволено частково та з ПрАТ Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА стягнуто на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

Згідно із полісом обов`язкового страхування, при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема: - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого - 260 000 грн; - за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV, згідно із якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

При цьому, страхова сума - це грошова сума, у межах якої (тобто не більше) страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 1 ст. 9 Закону).

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (п. 4 ст. 9 зазначеного Закону). Порядок та розмір страхової виплати визначається відповідно до статей 23-25 Закону.

Однак, ОСОБА_7 , обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилалась як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, внаслідок якого їй було спричинено матеріальну шкоду, як і не зазначала про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, також потерпіла не зверталась із позовом про відшкодування їй шкоди, яка була заподіяна здоров`ю.

Під час апеляційного перегляду страховою компанією було надано лист, відповідно до якого ОСОБА_7 до ПрАТ УАСК АСКА не були надані документи, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування, а саме: виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, а тому її повідомлено про зупинення обчислення строків у відповідності до п.5 ч.36.2, ст.36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до надання страховику повного переліку документів, необхідних для прийняття рішення про виплату (відмову у виплаті) страхового відшкодування.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув достатньої уваги на предмет і підстави поданого позову, а саме, що у цьому провадженні не визначена страхова виплата, неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, а тому всупереч зазначеним положенням Закону провів розрахунок сум на відшкодування моральної шкоди не від суми страхової виплати, а від страхової суми, що не узгоджується зі ст. 26-1 Закону, у зв`язку з чим, вирок суду в частині вирішення цивільного позову не можна вважати законним та обґрунтованим.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Колегія суддів з урахуванням викладених обставин позбавлена можливості винесення кінцевого рішення в частині цивільного позову у цьому кримінальному провадженні, оскільки у цьому провадженні не прийнято рішення про виплату (відмову у виплаті) страхового відшкодування.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. п. 1, 2 ч.1 ст. 7 КПК України, вирок підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, і призначення нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Під час нового розгляду позову в порядку цивільного судочинства суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, безпосередньо дослідити докази, дати їм належну оцінку, та з дотриманням положень процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року щодо ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 - скасувати, призначити новий судовий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ ___________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4