УХВАЛА

27 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 345/1407/22

провадження № 51-2571ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2023 року щодо неї,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК), даний перелік є вичерпним.

Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас, засуджена, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недостовірність доказів, не враховує, що в силу статей 433, 438 КПК, ці обставини не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Враховуючи повноваження Верховного Суду, засуджена посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, при цьому приділяє багато уваги аналізу фактичних даних, які містяться в джерелах доказів, не погоджується зі зробленими висновками. Сторона захисту не конкретизує, які норми КПК порушив суд та чому вони є істотними.

Крім цього, засуджена не розкриває, які істотні порушення вимог КПК допущено судом апеляційної інстанції, посилається лише на те, що цей суд не навів належних мотивів, не проаналізував і не зіставив доводів викладених стороною захисту та не дав на кожний із них відповіді та здійснив формальний перегляд, однак не конкретизує, в чому вказані порушення виражені, на які доводи суд не дав відповіді та які не спростував.

Також, посилаючись на порушення під час проведення судово-медичної експертизи № 72 від 31 травня 2022 року, засуджена не конкретизує, чому дані порушення є істотними і як вони вплинули на достовірність і допустимість цього доказу.

Також, зазначаючи про недопустимість даних слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 , оскільки він був проведений не о 21:00, а з 18:00 до 19:07, не конкретизує, як ця обставина вплинула на встановлення обставин під час проведення слідчого експерименту, їх достовірність та допустимість.

Сторона захисту, вказуючи в касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі засудженої, ніяким чином не обґрунтовує свої доводи, зважаючи на те, що засудженій було призначене найбільш м`який вид покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2023 року щодо неї залишити без руху та надати скаржнику 10 днів для усунення виявлених недоліків - з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3