Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8538/23
Провадження № 1-кп/758/1317/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2023 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000871 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, громадянина України, який не працює, неодружений, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено до 18.08.2023.

Так, 23.04.2023 приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебував на міському кладовищі «Берковці», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 18. У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 23.04.2023, приблизно о 14 год. 35 хв., перебуваючи біля ділянки № 65 (восьмий ряд) на міському кладовищі «Берковці», що за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 18, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, побачив сумку чорного кольору, яка знаходилась на стовпці біля сусідньої могили та дістав з неї мобільний телефон марки «Samsung J 3» золотистого кольору, вартість якого становить 1320 гривень, який належить ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду пояснив, 23.04.2023 приблизно о 14 год. 30 хв. він перебував на міському кладовищі «Берковці», побачив, що висить сумка, з якої узяв мобільний телефон «Samsung J 3», вставив свою сім-карту та користувався, а за кілька днів до нього додому прийшли поліцейські та вилучили його. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що цивільний позов не подаватиме.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо.

Пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 71 КК України, оскільки ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року ОСОБА_4 , якого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнено від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку. Указана ухвала у встановленому законом порядку не скасована та набрала законної сили.

Суд також вважає, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого іншого виду покарань та відповідно положень ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що у даному випадку відсутні обставини і факти, які б вказували на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого і стимулювання його до правомірної поведінки, що в достатній мірі впливали би на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та істотно знижували би ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Звільнення від відбування покарання у даному випадку за своїм видом та розміром не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та про процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк покарання засудженому відраховувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в загальній сумі 260 грн.

Речові докази - мобільний телефон «Samsung J 3», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити за належністю, оптичні диски та фото документів на телефон - зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_6