Справа № 305/32/21
Номер провадження 1-кп/305/104/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР 21.08.2020 за №0000542 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області у справі 305/1483/15-ц, яке відповідно до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 20.01.2016 залишено без змін, ОСОБА_4 зобов`язано надати доступ представнику комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської районної ради для проведення повноцінного обстеження будинку за адресою АДРЕСА_1 , необхідного для виготовлення технічного паспорта будинку. Однак, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про суть вказаного рішення, маючи реальну можливість виконати дане рішення, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 5 ст. 124 Конституції України, відповідно до якої всі судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, умисно, всупереч та з метою невиконання вказаного вище рішення суду, систематично перешкоджає працівникам комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" для проведення обстеження вищевказаного будинку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання рішення суду, що набуло законної сили.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та правову кваліфікацію злочину не оспорює. Пояснив, що не хотів, щоб був проведений обмір будинку й дійсно не впускав у будинок виконавця, тобто не виконав рішення Рахівського районного суду від 25.08.2015. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не мають сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено, що у такому випадку учасники позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання судового рішення, що набуло законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає таке.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на спеціальному обліку лікаря фтизіатра, психіатра та нарколога не перебуває, проживає один, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому, адже хоч він на досудовому розслідуванні каяття не проявив, проте під час судового розгляду все ж таки розкаявся й закон не надає юридичного значення моменту, коли особа щиро розкаялась у вчиненому, а отже суд в даному випадку має право визнати дійсним щире каяття засудженого й саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 298/95/16.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Таким чином, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, ступінь його вини, а також те, що внаслідок даного кримінального правопорушення матеріальної шкоди не завдано, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Крім того, суд зважає і на критичне ставлення ОСОБА_4 до скоєного, усвідомлення своєї провини й засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання у виді позбавлення волі, але відповідно до вимог ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного судом випробувального строку не скоїть нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зобов`язавши засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки, на думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо без ізоляції останнього від суспільства.

Також, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде своєю чергою достатньою превентивною мірою, відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

У цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні запобіжний захід не обирався й клопотань про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Інші процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Суддя: ОСОБА_1