Справа №577/3122/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/178/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_9 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю наявності складу вказаного кримінального правопорушення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю наявності складу вказаного кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_9 , в якій останній просить виправдувальний вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 - скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, прокурор просить дослідити в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, а саме висновок експерта від 24 липня 2018 року №19/119/9-1/226е.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю наявності складу вказаного кримінального правопорушення.

Постановлено процесуальні витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Закрито провадження у справі за позовом прокурора про стягнення з ОСОБА_7 325 грн. 18 коп. за стаціонарне лікування потерпілого внаслідок добровільної сплати.

Залишено без розгляду позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 вартості пошкодженого мотоциклу та витрат на лікування загальним розміром 12702 грн. 28 коп., а також 1000 грн. оплати юридичної допомоги.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що в даному випадку суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки, які викладені в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, як зазначає прокурор, винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується долученими та дослідженими в судовому засіданні доказами, отриманими в передбаченому КПК України порядку, висновки суду про невинуватість останнього не відповідають фактичним обставинам справи, а виправдувальний вирок є незаконним, необгрунтованим та не вмотивованим.

При цьому, у вироку судом наголошено на тому, що одним із наслідком дорожньо-транспортної пригоди є те, що потерпілий ОСОБА_11 не мав водійського посвідчення, що свідчить про необізнаність його з Правилами дорожнього руху, разом з тим, судом не було враховано, що таке посвідчення не підтверджує рівень знань ПДР та не свідчить про їх відсутність, що свідчить про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції в учасників судового розгляду не виникали сумніви в обізнаності потерпілого з ПДР, а тому, зазначений висновок є завчасним та може вказувати на упереджене ставлення до потерпілого ОСОБА_11 .

Крім того, як зазначає прокурор, у вироку зазначено, що відсутність увімкненого лівого світлового сигналу повороту при настанні розглядуваної події не має правового значення, оскільки між даним порушенням ПДР (пункти 9.2 «б», 9.4) та наслідками у вигляді ДТП не існує причинного зв`язку, що ОСОБА_7 перед початком здійснення повороту ліворуч не міг передбачити можливість порушення ПДР потерпілим ОСОБА_11 , а тому і не міг уникнути зіткнення.

Тобто на думку суду першої інстанції вмикати поворотний сигнал перед початком здійснення маневру можна не у кожному випадку, проте така позиція не узгоджується з п. 9.2. ПДР яким передбачений обов`язок водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку як перед початком руху і зупинкою так і перед перестроюванням, поворотом або розворотом в будь-якому випадку. Крім того, п. 9.3. ПДР передбачено, що у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

При цьому, судом, в якості свідка, було допитано дружину обвинуваченого - ОСОБА_12 яка вказувала, що того дня на автомобілі ВАЗ 21061 разом з чоловіком та дитиною їхали до дитячого садочку. З метою припаркування чоловік, включив поворот і вона чула характерне клацання перемикача поворотів, та почав повертати ліворуч, і в цей час відчули удар мотоцикла у двері з боку водія, проте, доказів на підтвердження вказаних показів суду та іншим учасникам судового засідання пред`явлено не були, також візуально з переднього пасажирського сидіння остання не могла бачити позицію перемикача, про що наголошував прокурор під час судового засідання.

Крім того, прокурор зазначає, що судом не надана в повній мірі оцінка зібраним у справі доказам, а саме, протоколам проведення слідчого експерименту та протоколам огляду місця події.

Так, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 21 травня 2018 року, було оглянуто місце ДТП перехрестя вул. Б. Хмельницького з вул.6 Вересня м. Конотопа за участі автомобіля "ВАЗ 21061" д.н. НОМЕР_2 і мотоциклу "Вайпер", зафіксовано розташування т/з та сліди на дорожньому покритті, складено план-схему до нього з фото таблицею. Відповідно до протоколу огляду місця події від 06 червня 2018 року, було оглянуто автомобіль ВАЗ 21061 р.в. НОМЕР_2 , виявлено і зафіксовано сліди та механічні пошкодження завдані внаслідок ДТП. З протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_11 вбачається, що в ході слідчої дії потерпілий за участі законного представника детально розповів та показав на місці, яким чином сталося ДТП, а саме, що в той день він рухався на мотоциклі зі швидкістю 40-45 км/ год біля правого краю проїзної частини, на відстані близько 1 м від краю дороги, побачив, що попереду в попутному напрямку рухається автомобіль ВАЗ 2106. У автомобіля не було включених жодних знаків повороту, автомобіль рухався ближче до правого краю дороги. Коли намагався його обігнати, то т/з став зміщуватися та повертати ліворуч, при цьому сигнали повороту були виключені. Він не встиг застосувати гальмування і сталося зіткнення в ліві передні дверцята автомобіля.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 від 06 червня 2018 року, в ході слідчої дії обвинувачений детально розповів та показав на місці яким чином сталося ДТП, а саме, що в той день він рухався на автомобілі зі швидкістю 40 км/год, ввімкнув лівий покажчик повороту метрів за 40 до перехрестя, змістився ближче до осьової лінії, в дзеркало заднього виду побачив, що позаду рухається мотоцикліст. Перед поворотом ліворуч швидкість його руху становила 5-10 км/ год, і коли він став виїжджати на зустрічну смугу руху, тобто виконувати поворот, стався удар в ліву передню дверку його автомобіля. Обвинувачений вказував, що зіткнення допустив мотоцикл, що рухався позаду, і швидкість його руху становила 70 км/год. До зіткнення мотоцикліст не гальмував. Такі ж пояснення ОСОБА_7 надавав і під час проведення слідчого експерименту за його участю 13 липня 2018 року.

Прокурор вказує, що окрім того, що суд не в повній мірі врахував вищезазначені докази, не в повній мірі, також, був досліджений і висновок судової авто-технічної експертизи, в якому зазначено, що в даній дорожній ситуації водій а/м ВАЗ повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 9.2 (б), 9.4, 10.1, 10.4, 14.3 ПДР України. У даній дорожній ситуації водій мотоцикла повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 14.6(а), 12.4 ПДР України. Водій а/м ВАЗ мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом. Водій мотоцикла мав технічну можливість уникнути зіткнення з а/м ВАЗ. В діях водія а/м ВАЗ вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1,14.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Якщо водій а/м ВАЗ перед перестроюванням не вмикав лівий покажчик поворотів, то в діях водія а/м ВАЗ також вбачаються невідповідності вимогам пунктів (б), 9.4 ПДР України, які не знаходяться у причинному зв`язку з даною подією. В діях водія мотоцикла вбачаються невідповідності вимогам пункту 14.6 (а) ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Якщо швидкість руху мотоцикла становила 70-80 км/год, то в діях водія мотоцикла також вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України, які не знаходяться у причинному зв`язку з даною подією.

Інші учасники апеляційні скарги за вказаний вирок суду першої інстанції апеляційні скарги не подавали.

Згідно обвинувального акту, 21 травня 2018 року близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21061», державний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Б.Хмельницького в м. Конотоп.

В порушення вимог п. 10.1., 14.3 ПДР України, перед виконанням повороту ліворуч, на перехресті вул. Богдана Хмельницького з вул. 6-го Вересня, ОСОБА_7 проявив неуважність, не впевнився в безпеці виконання повороту і допустив зіткнення з мотоциклом «Вайпер» без державного реєстраційного номера під керуванням ОСОБА_11 , який рухався на обгін в попутному напрямку по вул. Б.Хмельницького.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допущені ОСОБА_7 порушення п. 10.1, 14.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю наявності складу вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим та просив залишити його без зміни, представника потерпілого, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали даного провадження, повторно дослідивши висновок експерта від 24 липня 2018 року №19/119/9-1/226е, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повному обсязі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З обвинувального акту, який надійшов на розгляд до суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за обставин, які знайшли своє відображення в оскаржуваному вироку.

За результатом розгляду вказаного обвинувального акту та зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, які були ретельно досліджені з надання відповідної правової оцінки, суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно визнати невинуватим, та виправдав останнього, у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі та, на спростування доводів апеляційної скарги прокурора, вважає, що він є цілком обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам, з таких підстав.

Так, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що ОСОБА_7 свою вину не визнавав та пояснював, що в той день, 21 травня 2018 року близько 08 год. 30 хв., він, разом з дружиною та дитиною, рухався в автомобілі «ВАЗ 21061», д/н НОМЕР_2 по вул. Богдана Хмельницького в м. Конотоп в сторону Колієпровіду. Маючи намір виконати поворот ліворуч і під`їжджаючи до перехрестя з вул.6-го Вересня, він зменшив швидкість, увімкнув лівий поворот, подивився у дзеркало заднього виду і, впевнившись у безпеці маневру, почав повертати ліворуч. У цей час відчув удар мотоциклу в бокову дверку свого автомобіля. Після цього одразу зупинився, підбіг до водія мотоциклу, яким виявився ОСОБА_11 , і запитав звідки той взявся та чи потрібна допомога. ОСОБА_11 відповів, що виїхав з Ніжинського переулку, просив не викликати поліцію. Але його дружина зателефонувала до швидкої допомоги, а потім приїхала поліція.

У свою чергу, потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що у вказаний день та час, на мотоциклі «Вайпер», виїхав з вул. Ніжинська на вул. Богдана Хмельницького в м. Конотоп і направлявся в сторону «Колієпровіду». Перед ним рухався автомобіль ВАЗ 21061. Оскільки між автомобілем і осьовою лінією дороги був проміжок, то він вирішив обігнати зазначений автомобіль. У цей час, без включення покажчика повороту, автомобіль ВАЗ 21061 на перехресті вулиць почав повертати ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення. Далі приїхала швидка, яка відвезла його до лікарні. При цьому, потерпілий вказував, що рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год, а щодо наявності водійського посвідчення, пояснив, що такого у нього немає.

Законний представник потерпілого ОСОБА_11 , його мати - ОСОБА_13 в суді пояснювала, що того дня син взяв мотоцикл,без дозволу, оскільки поспішав до школи на іспит. Про ДТП їй повідомили працівники поліції по телефону, обставин події не знає, а син казав, що нічого не пам`ятає.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана дружина обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_14 , яка у своїх поясненнях щодо обставин зіткнення, стверджувала, що її чоловік включив поворот, про що свідчило характерне клацання перемикача поворотів, почав повертати ліворуч, і в цей час відчули удар мотоциклу у двері водія. Вони одразу зупинилися, чоловік побіг до потерпілого, а вона по телефону викликала швидку допомогу. Коли вона підходила до потерпілого, то той сказав, що у нього на мотоциклі заїла ручка регулювання швидкості, а рухався він зі швидкістю 70-80 км/год.

Також, судом були враховані і інші зібрані у даному провадженні докази, зокрема, протокол огляду місця події під час якого був оглянутий автомобіль ВАЗ 21061 д/н НОМЕР_2 на якому виявлені певні пошкодження на лівій стороні автомобіля ОСОБА_7 отримані внаслідок зіткнення з мотоциклом і фототаблиця до нього (а.с.109-112); протоколи проведення слідчих експериментів окремо з ОСОБА_11 та окремо з ОСОБА_7 , схеми ДТП, висновки судових автотехнічних експертиз № 19/119/9-1/196е від 26 червня 2018 року та № 19/119/9-1/226е від 24 липня 2018 року та відеозапис з відображенням подій ДТП, що мали місце 21 травня 2018 року, отриманий від ОСОБА_15 з відеореєстратора його автомобіля.

При цьому, за результатом дослідження протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схем ДТП та відеозапису, судом було встановлено, що водій ОСОБА_7 рухався в межах своєї смуги руху проїзної частини, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, на транспортному засобі «ВАЗ» по вул. Богдана Хмельницького в м. Конотоп Сумської області. Наближаючись до перехрестя вказаної вулиці та вулиці 6-го Вересня ОСОБА_7 з метою виконання маневру повороту ліворуч, який полягав у перетині зустрічної смуги руху, знизив швидкість та почав виконувати вказаний маневр. В цей час водій ОСОБА_11 , керуючи мотоциклом «Вайпер» на перехресті зазначених вулиць виїхав на смугу зустрічного руху, де завершував свій маневр повороту на ліво водій ОСОБА_7 , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Крім того, у висновках вищезазначених судових автотехнічних експертиз № 19/119/9-1/196е та № 19/119/9-1/226е експертом було зазначено, що в заданій дорожній обстановці водій транспортного засобу «ВАЗ» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог пункту 10.1, 14.3 ПДР, порушення яких з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, а також зазначив про відсутність причинного зв`язку з подією у випадку, якщо водій а/м ВАЗ перед перестроюванням не вмикав лівий покажчик поворотів, хоча це є порушенням пунктів 9.2 (б), 9.4 ПДР. В заданій дорожній обстановці водій мотоцикла ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог підпункту «а» пункту 14.6 ПДР, порушення яких з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Усі вищезазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку і сумнівів щодо належності та допустимості у колегії суддів не викликають, проаналізувавши які, суд першої інстанції і дійшов висновку, про відсутність підстав вважати, що саме невиконання ОСОБА_7 пунктів 10.1, 14.3 ПДР, а також не увімкнення останнім лівого покажчика поворотів, що є порушенням пунктів 9.2 (б), 9.4 ПДР, перебувають в причинному зв`язку з виникненням суспільно небезпечних наслідків дорожньої пригоди за наявності заборони у водія мотоциклу ОСОБА_11 на виконання обгону на перехресті, який першим об`єктивно створив небезпеку дорожнього руху (аварійну ситуацію), що призвело до зіткнення транспортних засобів.

При цьому, саме з врахуванням експертного висновку суд і наголосив на тому, що навіть, якщо покажчик повороту ліворуч не був увімкнений, то при настанні розглядуваної події це не має правового значення, оскільки між даним порушенням ПДР (пункти 9.2 «б», 9.4) та наслідками у вигляді ДТП не існує причинного зв`язку, і фактично, ОСОБА_7 , перед початком здійснення повороту ліворуч, не міг передбачити можливість порушення ПДР потерпілим ОСОБА_11 , а тому і не міг уникнути зіткнення.

Колегія суддів зауважує, що такі висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги жодним чином не спростовуються, а посилання прокурора на упереджене ставлення до потерпілого ОСОБА_11 , оскільки у вироку було наголошено на тому, що останній не мав водійського посвідчення, був необізнаним з ПДР, без врахування того, що посвідчення не підтверджує рівень знань таких правил, є безпідставними та надуманими, оскільки в оскаржуваному рішенні свою позицію щодо сумніву в обізнаності потерпілого з ПДР суд не зазначав, а послався лише на неповнолітній вік потерпілого та відсутність у останнього права на керування транспортним засобом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що про помилковість висновку сторони обвинувачення про те, що невиконання ОСОБА_7 пунктів 9.2 (б), 9.4 ПДР, а саме, не увімкнення останнім лівого покажчика повороту, перебуває у причинному зв`язку з подією, суд дійшов не з особистих міркувань, а з врахуванням висновку експерта, в якому зазначено, що між даними порушеннями ПДР та наслідками у вигляді ДТП не існує причинного зв`язку.

Також, на спростування вказаних доводів прокурора, колегія суддів звертає увагу і на те, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із матеріальним складом, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони якого є не будь-які з допущення порушень ПДР, а лише ті з них, які спричинили суспільно небезпечні наслідки, передбачені частинами 1, 2,3 ст. 286 КК та які перебувають з ними у причинному зв`язку. Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху. Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

При цьому, під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

В даному випадку саме висновком експерта встановлено, що невиконання ОСОБА_7 пунктів 9.2 (б), 9.4 ПДР, не перебуває у причинному зв`язку з подією наслідками, що настали, а тому не є елементом складу злочину, у вчиненні якого обвинувачувався останній, що і було враховано судом першої інстанції.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд не надав належну правову оцінку протоколам проведення слідчого експерименту та протоколам огляду місця події, то вони є безпідставними, з врахуванням наступного.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що з врахуванням зазначених доказів судом було встановлено, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», в межах своєї смуги руху по проїзній частині дороги вул. Б.Хмельницького м. Конотоп Сумської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку. В цей же час, в попутному напрямку з водієм ОСОБА_7 рухався транспортний засіб мотоцикл «Вайпер», під керуванням неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 . На перехресті вул. Богдана Хмельницького з вул. 6-го Вересня в м. Конотоп ОСОБА_7 з метою виконання маневру повороту ліворуч, що полягав у перетині зустрічної смуги руху, почав виконувати вказаний маневр, чим порушив вимоги пункту 10.1, 14.3 ПДР, оскільки не переконався в безпечності виконуваного маневру та перешкоджаючи обгону, виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з мотоциклом «Вайпер» під керуванням ОСОБА_11 , який, маючи намір виконати маневр обгону на перехресті вулиць, виїхав на зустрічну смугу руху для обгону автомобіля ОСОБА_7 , що рухався з ним в попутному напрямку. Також, було встановлено, що водій мотоцикла ОСОБА_11 , виконуючи маневр обгону на перехресті доріг, порушив вимоги ПДР України, а саме пункту 14.6 (а) - обгін заборонено на перехресті та п.12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Саме з врахуванням того, що порушення ПДР було допущено обома водіями і з метою встановлення причинного зв`язку з такими порушеннями та наслідками, що настали, потрібні були спеціальні знання, у даному провадженні і було призначено експертизу, для проведення якої експерту було надано наявні в матеріалах справи докази, в тому числі і ті, про які зазначає апелянт, за результатом якої експерт дійшов висновку, що як водій ВАЗ, так і водій мотоцикла мали технічну можливість уникнути зіткнення. В діях водія а/м ВАЗ вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 14.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Якщо водій а/м ВАЗ перед перестроюванням не вмикав лівий покажчик поворотів, то в діях водія а/м ВАЗ також вбачаються невідповідності вимогам пунктів 9.2(б), 9.4 ПДР, які не знаходяться в причинному зв`язку з даною подією. В діях водія мотоцикла вбачаються невідповідності вимогам пункту 14.6 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Якщо швидкість руху мотоцикла становила 70-80 км/год, то в дія водія мотоцикла також вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР, які не знаходяться в причинному зв`язку з даною подією.

При цьому, посилання прокурора на те, що судом не в повній мірі був досліджений вказаний висновок судової авто-технічної експертизи, то вони не заслуговують на увагу, оскільки прокурором не наведено, що саме при оцінці даного доказу залишилось поза увагою суду та вказує на наявність у діях водія ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Також колегія суддів зазначає, що на задоволення клопотання прокурора, під час апеляційного розгляду висновок експерта від 24 липня 2018 року №19/119/9-1/226е, був досліджений повторно, і колегією суддів не встановлено обставин щодо неналежної оцінки чи неповне його врахування судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що саме за вищенаведених обставин події ДТП, суд першої інстанції при ухваленні вироку доцільно застосував правові висновки викладені в постанові від 21 серпня 2019 року №13-31кс19 Великої Палати Верховного Суду , зокрема про те, що склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 286 КК, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Крім того, за нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 286 КК, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія.

Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Враховуючи викладені обставини та зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність у обвинуваченого складу кримінального правопорушення, а тому його виправдав.

При цьому, колегія суддів зауважує, що проведення судової авто-технічної експертизи було ініційовано стороною обвинувачення і експертом було надано відповіді на усі поставлені питання, з врахуванням вихідних даних та матеріалів кримінального провадження.

Також, предметом апеляційного розгляду було клопотання прокурора, заявлене в судовому засіданні, щодо проведення повторної експертизи, і відмовляючи прокурору у задоволенні вказаного клопотання колегія суддів виходила з того, що прокурором не наведено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що правильність вищезазначених висновків є сумнівною, що вони є недостатньою обґрунтованими чи суперечать іншим матеріалам справи, чи що вказані експертизи були проведені з істотним порушенням процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертиз.

При цьому, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, на що вказує прокурор, за яких вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягав би безумовному скасуванню, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю наявності складу вказаного кримінального правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_9 - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4