Справа № 308/8078/16
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/31/23, за апеляційною скаргою, яку подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік із покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

26 квітня 2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в середині автобусної маршрутки №14, марки «Іван», зеленого кольору з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходився на автобусній зупинці «Культосвітнього училища», що розташовується за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, безпричинно, з хуліганських спонукань, з очевидною неповагою до суспільства та встановлених правил поведінки, знаходячись у нетверезому стані, вчинив бійку з потерпілим ОСОБА_8 , 1962 року народження, в ході якої грубо порушив громадський порядок та спричинив тілесні ушкодження водію ПАТ «АТ 12107» громадянину ОСОБА_8 , у вигляді забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, шиї зліва, забій грудної клітини та перелом спинки носа без зміщення уламків, у результаті чого спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , вказує на те, що вирок необхідно змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, обрав більш суворе покарання, ніж передбачене санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, що не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 65 КК України. Звертає увагу на те, що на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення санкція ч. 1 ст. 296 КК України передбачала покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, інші види покарання залишились незмінними. Окремо звертає увагу на те, що відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вказаний проступок ОСОБА_7 вчинив 26 квітня 2016 року. Тривалий судовий розгляд зумовлений ухиленням ОСОБА_7 від суду, однак з часу вчинення обвинуваченим грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю минуло 5 років, відтак сплив строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Зазначає, що ОСОБА_7 у судовому засіданні заяву про звільнення його кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності не подавав, відтак обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання на підставах ч. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України. Просить вирок змінити, пом`якшити ОСОБА_7 покарання до штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 грн і на підставі ч. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, думку прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: сторона захисту та потерпіла сторона належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого; апеляційний суд не визнавав обов`язковість явки обвинуваченого чи потерпілого у судове засідання; прокурорка не заперечувала щодо можливості апеляційного розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого та потерпілого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), - сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на приписи ст. 404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що ґрунтується на вимогах законодавства та наявних у матеріалах кримінального провадження доказах.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України кваліфіковані правильно.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів також враховує те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Тому, вирок переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, а відповідно до частини другої цієї статті кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України у редакції Закону України № 2617-VIІІ від 22.11.2018, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, - карається штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновано діяння, яке, відповідно до Закону України № 2617-VIІІ від 22.11.2018, що набрав чинності з 01.07.2020, віднесені до кримінальних проступків, оскільки за його вчинення передбачено покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частини другої цієї статті, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а відповідно до частини третьої цієї статті, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України, у редакції Закону України від 23.02.2014 № 767-VІI, вчинене діяння, що передбачене цією нормою матеріального закону, карається штрафом від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Вищенаведене свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора про те. що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, визначив більш суворе покарання, ніж передбачене санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, що в свою чергу не узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом із тим, системний аналіз указаної вище норми КК України ч. 1 ст. 296 у редакції Закону України від 23.02.2014 № 767-VІI та у редакції Закону України № 2617-VIІІ від 22.11.2018, свідчить про те, що Законом України № 2617-VIІ від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 посилена кримінальна відповідальність покарання у виді штрафу передбачено у розмірах, які є вищими, від передбачених у попередній редакції Закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновано діяння, скоєне 26.04.2016, - час чинності частини першої статті 296 КК України у редакції Закону України від 23.02.2014 № 767-VІI.

Із урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, відомостей про особу обвинуваченого раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, пенсіонер, обставин, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, - апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги сторони обвинувачення про необхідність пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання до штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 гривень, чим не погіршується становище обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання апеляційного суду відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_7 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При оцінці доводів апеляційної скарги про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання за спливом строків давності, апеляційний суд бере до уваги таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку (злочину невеликої тяжкості у редакції Закону України, який діяв на момент вчинення ОСОБА_7 кримінально-караного діяння), за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 вчинив 26.04.2016, що свідчить про те, що з часу його вчинення до моменту ухвалення щодо нього судом першої інстанції вироку та, відповідно, і прийняття апеляційним судом рішення, тобто набрання вироком законної сили, сплив строк понад п`ять років.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної прокурора скарги про те, що тривалий судовий розгляд зумовлений ухиленням ОСОБА_7 від суду, однак з часу вчинення обвинуваченим грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, минуло 5 років, а відтак сплив строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Тому, апеляційний суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74 та ч. 2 ст. 49 КК України.

Приймаючи рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання колегія суддів бере до уваги те, що обвинувачений не заявляв клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за спливом строків давності як у суді першої інстанції, і подавав таке апеляційному суду.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до зміни, а апеляційна скарга сторони обвинувачення задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року, щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України ОСОБА_7 змінити : пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, призначене за ч. 1 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, у редакції Закону України від 23.02.2014 № 767-VI1, до покарання у виді штрафу в розмірі 700 (сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот ) гривень.

На підставі ч. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді штрафу.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: