Справа №295/8620/23
УХВАЛА

Іменем України

21.07.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у режимі відеоконференцзв`язку в судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В :

03.07.2023 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення.

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, питання про застосування вимог ст.81 КК України до засудженого ОСОБА_5 просив вирішити відповідно до вимог закону.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив звільнити його умовно-достроково.

Захисник ОСОБА_4 просив звільнити ОСОБА_5 умовно-достроково.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого про його умовно-дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що вироком Житомирського районного суд Житомирської області від 28 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 15.12.2013 по 30.01.2016, з 08.04.2016 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15.02.2019 року.

Початок строку: 15.02.2019. Кінець строку: 02.03.2024.

Встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Як вбачається із характеристики, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 09.04.2016. За час тримання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» допустив одне порушення вимог режиму, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

З 04.03.2019 відбуває міру покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування покарання допустив чотири порушення режиму тримання, за що три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та один раз з ним була проведена бесіда виховного характеру начальником установи 13.05.2019 з приводу порушення режиму тримання. Був працевлаштований в господарчій обслузі. До праці та своїх обов`язків відносився добре, за що два рази заохочувався адміністрацією колонії. На даний час на виробництві колонії не працює, у зв`язку із небажанням працювати. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Не завжди відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта», завдання програми не виконує, не відвідує навчальні заклади..

За формальними ознаками застосуванню ст. 82 Кримінального кодексу України підлягає після 02.03.2019 року, а ст. 81 КК України - після 01.06.2020.

29.03.2019 та 12.06.2020 року комісією установи виконання покарань розглядалося питання про застосування до ОСОБА_5 ст.82 та ст. 81 КК України, та згідно висновків комісії в застосуванні ст. 82 та ст. 81 КК України, відмовлено, та як не став на шлях виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», засуджений ОСОБА_5 має два заохочення та чотири стягнення.

Відповідно до довідки посадової особи ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» невідбутий строк покарання ОСОБА_5 складає 07 місяців 09 днів.

Згідно з медичною довідкою, виданою завідувачем медичної частини №4 від 19.07.2023 року, засуджений ОСОБА_5 мав діагноз: стан після проникаючого поранення грудної клітини та черевної порожнини (12.12.2022), закриття цекотостоми (24.04.2023). Соматично здоровий. Працездатний без обмежень. На динамічному обліку в медичній частини установи з приводу інвалідності не перебуває.

Інспектор відділення №7 ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований в господарській обслузі (в столовій) лише з 26.11.2021 року. Після перенесеної травми з травня 2023 року має змогу працювати, але не виявляє такого бажання.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у п. п. 2, 17 постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд наголошує, що в аспекті ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд звертає увагу, що засуджений після прибуття до виправної установи в березні 2019 року не виявив бажання працювати і лише з листопада 2021 року був залучений до праці. За час відбування покарання мав чотири стягнення за порушення розпорядку дня, допущення порушення режиму тримання, які він вчиняв протягом двох років відбуття покарання з серпня 2018 року по вересень 2020 року, має лише два заохочення (в липні та жовтні 2022 року), тобто не намагався і не прагнув до виправлення та ресоціалізації, про що свідчать дані, наведенні в його характеристиці. На даний час на виробництві не працевлаштований у зв`язку із небажанням працювати, хоча є працездатним та не має медичних протипоказань.

При цьому дій, які б свідчили про реальне бажання засудженого протягом всього часу відбуття покарання довести своє виправлення через сумлінну поведінку та ставлення до праці у вказаних установах останній не вживав.

Таким чином, надаючи оцінку наданим суду матеріалам щодо засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, у зв`язку із чим, слід відмовити у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1