Справа № 489/2290/23
Провадження № 1-кс/489/1147/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

17 серпня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,

встановив:

Зі скарги слідує, що СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000581 від 15.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 187 ч. 4, 357 ч. 1, 357 ч. 3, 304 ч. 1 КК України, по якому скаржник подав клопотання про проведення слідчих дій, в задоволенні якого постановою прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 від 11.08.2023 було відмовлено. Вважаючи вказану постанову необґрунтованою, скаржник просив її скасувати та зобов`язати прокурора провести вказані у клопотанні слідчі дії.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити .

Прокурор до суду не з`явився, надавши заяву, в якій заперечував проти задоволення скарги та зазначив, що на даний час у кримінальному провадженні проведення слідчих дій є неможливим, оскільки відкрито матеріали досудового розслідування учасникам кримінального провадження. Відсутність прокурора відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Із закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Таким чином, системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого та дізнавача можливе виключно на стадії здійснення досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 344/6630/17, «закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування. До цього слід додати, що законодавчі обмеження на проведення слідчих (розшукових) дій «прив`язані» саме до закінчення, а не до завершення досудового розслідування».

За таких обставин, оскільки в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення на даний час було лише повідомлено сторону захисту в порядку ст. 290 КПК України про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, однак не було складено обвинувальний акт або клопотання про застосування примусових заходів чи звільнення особи від кримінальної відповідальності та не направлено їх до суду, тому вказане свідчить про те, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження не закінчене, що, у свою чергу, спростовує заперечення прокурора про неможливість оскарження на даній стадії кримінального провадження постанови прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, яка до того ж була винесена 11.08.2023, тобто до початку виконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України, та вказує на наявність передбачених статтями 303-307 КПК України підстав для розгляду слідчим суддею скарги сторони захисту по суті.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000581 від 15.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 187 ч. 4, 357 ч. 1, 357 ч. 3, 304 ч. 1 КК України, по якому скаржник, захисник підозрюваного ОСОБА_5 , подав клопотання від 11.08.2023 про проведення слідчих дій, а саме: провести додатковий допит підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою з`ясування характеристик одягу та взуття, в який вони були одягнуті в момент вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, та провести слідчий експеримент з потерпілим та підозрюваними в нічний час доби (після 22.00 години), тобто за умов, які максимально відповідають обстановці вчинення кримінальних правопорушень, а також із залученням статистів, тілобудова яких відповідає зовнішності підозрюваних, обґрунтовуючи це тим, що кримінальні правопорушення були вчинені в нічний час доби, в неосвітленому місці та потерпілий не бачив обличчя нападників.

Постановою прокурора від 11.08.2023 в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено на тій підставі, що положеннями ч. 4 ст. 223 КПК України заборонено проведення слідчих дій у нічний час (з 22 години до 6 години) та з потерпілим ОСОБА_8 й підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проводилися слідчі експерименти та останні неодноразово допитувалися.

З доданих до скарги копій протоколів слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також потерпілим ОСОБА_8 вбачається, що вони проводилися в денний час доби та суть вказаних слідчих дій полягала у тому, що вказані особи фактично на місці розповіли обставини вчинення кримінальних правопорушень без проведення будь-яких дій, направлених на відтворення обстановки та обставин події, проведення замірів, встановлення видимості учасників вчинення кримінальних правопорушень (дослідів та вимірів) та способу їх вчинення.

Натомість, згідно з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №740/3597/17, вбачається, що метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії. Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення.

Крім того, з протоколу допиту потерпілого вбачається, що викрадення його майна відбувалося в темний час доби, в неосвітленому місці, трьома особами, обличчя яких він не бачив та впізнати їх не може.

Таким чином, встановлені під час розгляду скарги обставини підтверджують обґрунтованість доводів захисника про необхідність проведення вказаних у клопотанні слідчих дій, зокрема слідчого експерименту з потерпілим в той час доби та за тієї обстановки, які максимально відповідають місцю та обставинам заволодіння його майном, та за участі статистів або підозрюваних, з урахуванням їх антропометричних даних, метою проведення яких є встановлення повних та об`єктивних обставин вчинення кримінальних правопорушень та осіб, які їх вчинили.

Натомість постанова прокурора про відмову у проведенні вказаних у клопотанні слідчих дій є необґрунтованою належним чином, зокрема в частині недоцільності проведення слідчого експерименту з потерпілим в нічний час доби, зважаючи на обставини саме даної справи та вчинення вказаних кримінальних правопорушень, які були скоєні безпосередньо в нічний час доби та у неосвітленому місці особами, яких потерпілий, відповідно до його допиту, не розгледів та впізнати не може.

Таким чином, встановлені слідчим суддею обставини вказують на необґрунтованість постанови прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій та наявність підстав для її скасування, що вказує про необхідність задоволення вимог скарги в цій частині.

При цьому вирішуючи вимоги скарги про зобов`язання прокурора провести вказані у клопотанні захисника слідчі дії, слідчий суддя приходить до таких висновків.

За положеннями ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

За такого, слідчий суддя, розглядаючи подану в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України скаргу на рішення (постанову) прокурора про відмову в проведенні слідчих дій має право відповідно до визначених ст. 307 КПК України повноваження лише скасувати оскаржене рішення прокурора або залишити скаргу без задоволення в залежності від того, чи допущене при винесенні такого рішення прокурора про відмову в проведенні слідчих дій порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні, чи ні. Слідчий суддя, при цьому, не має повноважень зобов`язувати прокурора провести певні дії, оскільки предметом оскарження за п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути виключно рішення слідчого, а не його бездіяльність.

Крім того, слідчий суддя, перевіряючи в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора про відмову в проведенні слідчих дій, може тільки оцінювати законність та обґрунтованість такого рішення про відмову в проведенні слідчих дій та чи не допущені при винесенні такого рішення порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні.

Вказані висновки слідчого судді узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі №405/680/22, з яких вбачається, що частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку оскарження рішень, дій та бездіяльності сторони обвинувачення. При оскарженні дії або нездійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

У зв`язку з викладеним, вимоги скарги в частині зобов`язання прокурора провести вказані у клопотанні слідчі дії задоволенню не підлягають, оскільки вирішення вказаного питання до повноважень слідчого судді при розгляді скарги на рішення слідчого та прокурора положеннями КПК України не віднесене, а належить до виключних дискреційних повноважень особи, яка проводить досудове розслідування.

Таким чином, встановлені слідчим суддею обставини вказують на необхідність часткового задоволення скарги.

Керуючись статтями 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій - задовольнити частково.

Постанову прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 від 11.08.2023 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000581 від 15.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 187 ч. 4, 357 ч. 1, 357 ч. 3, 304 ч. 1 КК України - скасувати.

В частині задоволення клопотання про зобов`язання прокурора провести вказані у клопотанні від 11.08.2023 слідчі дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1