Справа № 932/4277/23
провадження № 1-кс/932/1760/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 146, частиною другою статті 127 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, оскільки злочин було вчинено із застосуванням насилля.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 146 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, та злочину, передбаченого частиною другою статті 127 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізично болю та морального страждання, вчиненого з метою покарання особи за дії вчинені нею, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначив про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, запобігти яким неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також прокурор вказав про неможливість визначення застави, оскільки злочин, вчинений із застосуванням насильства.

Про наявність ризику, передбаченого, пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, свідчить, те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 127 КК України, санкцією за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, характер вчиненого кримінального правопорушення, також останній розуміючи тяжкість майбутнього покарання за вчинений ним злочини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того необхідно прийняти до уваги відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків у м. Дніпро, так, як останній не має малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований.

Про наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлює, що важливим доказом вчинення ним кримінального правопорушення є показання свідків та потерпілого тому є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, може вмовлянням, чи іншим способом незаконно впливати на свідків та потерпілого щодо зміни в подальшому ними свідчень по вищевказаному кримінальному провадженню, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, враховуючи характер кримінального правопорушення, що воно було вчинено з застосуванням насильства, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 особисто знайомий з усіма свідками та потерпілим, то він може чинити фізичний або моральний тиск з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів слідчий обґрунтував неможливістю такими заходами запобігти встановленим ризикам.

На судовому засіданні прокурор наполягав на обґрунтованості клопотання слідчого, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного тримання під вартою та не обрання щодо нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як надто суворого, вказуючи про достатність застосування до нього домашнього арешту, за місцем його проживання де він мешкає разом з батьками. Він офіційно не працевлаштований, проте займається тренуванням, навчався в університеті, має добру репутацію, ніколи не вчиняв дії протиправного характеру. За місцем реєстрації проживає постійно. За місцем проживання не був близько місяця, оскільки перебував в м. Київ у власних справах. Від не знав, що його розшукують та щодо нього складено повідомлення про підозру. Обґрунтованість підозри заперечує стверджуючи, що він не причетний до вчинення вказаних злочинів, а покази свідка не відповідають дійсності.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , вказавши на суворість запропонованого прокурором запобіжного заходу, наполягала на застосуванні більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема у виді нічного домашнього арешту, який здатен запобігти ризикам в разі їх встановлення судом. Наведені прокурором ризики не мотивовані та не підтверджені доказами. Обґрунтованість підозри не підтверджена, а викладені в ній обставини не відповідають дійсності, оскільки підозрюваного на місці події під час викрадення людини та катування не було, а свідчення потерпілого не відповідають дійсності. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійно проживає за місцем реєстрації, а отже призначення йому нічного домашнього арешту є доцільним та справедливим, оскільки дозволить йому влаштуватися на роботу та тренуватися. Підозрюваному не було відомо про здійснення щодо нього розшуку та він навмисно не переховувався. Одразу після повернення з м. Києва, де він перебував в особистих справах, та дізнавшись про його розшук він звернувся до правоохоронних органів, а в подальшому належним чином підписав повідомлення про підозру та сприяє у досудовому розслідуванні. Він не збирається ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а має намір доводити свою невинуватість у встановленому порядку. Свідки, які вказували на підозрюваного себе дискредитували, оскільки щодо інших показів було встановлено, що вони не могли фізично бачити події відносно яких вони свідчили.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 146, частиною першою статті 127 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000607 від 06 березня 2023 року, повідомленням про підозру від 23 лютого 2023 року, заходи щодо вручення якої вживалися у відповідності до статей 111, 135 КПК України, а в подальшому яке було підписано останнім 25 травня 2023 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється в наступному.

В невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб виник спільний злочинний умисел, направлений на викрадення та подальше незаконне позбавлення волі людини, а саме ОСОБА_14 вчиненому за попередньою змовою групою осіб із заподіянням йому фізичних страждань.

Так, 23.02.2023 року приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_8 , ОСОБА_12 . ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення та подальше незаконне позбавлення волі людини, діючи за попередньою змовою, групою осіб, відповідно до раніше розподілених ролей прибули до квартири АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_14 .

Далі, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування чоловіками знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 наблизились до ОСОБА_14 , та ОСОБА_8 наніс йому два удари рукою в область правої частити обличчя, а ОСОБА_17 наніс йому два удари руками в область тулуба, таким чином подавили волю останнього до опору та після цього проти волі ОСОБА_14 застосовуючи фізичне насильство, відкрито викрали його, вивівши останнього з приміщення вказаної квартири та силою заштовхали до автомобілю марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому незаконно утримуючи проти волі доставили ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи здійснювали незаконну діяльність пов`язану з шахрайським отриманням грошових коштів та усвідомлюючи, що за законом вони не мають права позбавляти волі іншу особу, всупереч вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, позбавивши ОСОБА_14 можливості вільно пересуватися i вибирати місце свого перебування почали утримувати останнього за вказаною вище адресою, де потерпілий ОСОБА_14 знаходитись не бажав, та не мав змоги вільно залишити.

Далі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи продовжуючи свої злочинні дії направлені на незаконне позбавлення волі людини, із заподіянням фізичних страждань, діючи за попередньою змовою групою осіб, проти волі ОСОБА_14 завели його до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де в одній з кімнат ОСОБА_8 , з метою заподіяння сильного фізичного болю, фізичного чи морального страждання ОСОБА_14 , шляхом нанесення ніс йому один удар кулаком в область обличчя, від якого ОСОБА_14 впав на підлогу, та після чого ОСОБА_8 продовжив наносити хаотичні удари ногами в область тулуба та обличчя, ОСОБА_14 , та не зупиняючи взяв резинову палку чорного кольору та наніс 15 ударів в область тулуба ОСОБА_14 .

Після цього до ОСОБА_8 приєднались ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, які нанесли ОСОБА_14 численні удари (точну кількість в ході досудового слідства встановити не представилося можливим) руками і ногами по голові і тулубу, та ОСОБА_13 відчувши безпорадність ОСОБА_14 , почав ходити по тілу останнього, чим спричинили йому сильний фізичний біль та моральне страждання.

Таким чином ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами порушили передбачені статтями 19 і 23 Конституції України гарантовані можливості потерпілого ОСОБА_14 реалізації ним таких конституційних прав і свобод як, свобода та особиста недоторканність, свобода пересування вільний вибір місця проживання за статтями 29, 32, 33 Конституції України незаконно викравши та позбавивши волі останнього із заподіянням йому фізичних страждань.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною другою статті 146 КК України, як незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

Крім того ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_19 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , де незаконно утримували проти волі останнього ОСОБА_14 , маючи умисел на катування ОСОБА_14 грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю та ч. 1 ст. 28, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню Конституції України, залякуючи ОСОБА_14 піддали останнього катуванню, яке виразилось в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, шляхом нанесення побоїв з метою покарати останнього за дії скоєнні ним, в тому числі, за те, що останній припинив свою робочу діяльність.

Так, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_14 один удар кулаком в область обличчя, від якого останній впав на підлогу, та після чого ОСОБА_8 продовжив наносити хаотичні удари ногами в область тулуба та обличчя, ОСОБА_14 , та не зупиняючи взяв резинову палку чорного кольору та наніс нею близько 15 ударів в область тулуба ОСОБА_14 .

Після цього до ОСОБА_8 приєднались ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 ОСОБА_5 , та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, які нанесли ОСОБА_14 численні удари (точну кількість в ході досудового слідства встановити не представилося можливим) руками і ногами по голові і тулубу, та ОСОБА_13 відчувши безпорадність ОСОБА_14 , почав ходити по тілу останнього, чим спричинили йому сильний фізичний біль та моральне страждання з метою покарати останнього за дії скоєнні ним, в тому числі, за те, що останній припинив свою робочу діяльність.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною другою статті 127 КК України як катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненого з метою покарання особи за дії вчинені нею, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Обґрунтованість підозри підтверджується: протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_14 ; протокол допиту свідка ОСОБА_21 ; протокол допиту свідка ОСОБА_22 ; висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 556.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки суду не надано відповідних доказів, які це підтверджують та не наведено прокурором переконливих доводів щодо цього.

Посилання прокурора на тяжкість та невідворотність покарання, як на єдину підставу, що підтверджує вказаний ризик, слідчий суддя вважає необґрунтованим, оскільки, в даному випадку, з урахуванням особи підозрюваного, цієї обставини недостатньо для відповідних висновків.

Слідчий суддя також враховує, що в контексті практики Європейського суду з прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Встановлені слідчим суддею обставини свідчать про те, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, поряд із наявністю постійного місця проживання та міцних соціальних, особи підозрюваного, є малоймовірним.

Щодо перебування підозрюваного у розшуку, слідчий суддя зазначає, що органом досудового розслідування не надано доказів щодо здійснення відносно ОСОБА_5 розшукових заходів, неможливість встановлення його місцезнаходження, обізнаність останнього щодо здійснення його кримінального переслідування тощо.

Посилання прокурора на неможливість надання суду для огляду розшукової справи або надання з неї відповідних відомостей засвідчених уповноваженою особою, з огляду на обмеженість доступу до неї, слідчий суддя знаходить не переконливими, оскільки саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок доведення обставин на які вона посилається, а отже остання має вживати заходи для отримання та надання відповідних доказів.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави стверджувати, що підозрюваний вживав умисні дії щодо ухилення від органів досудового розслідування та суду, а значить відсутні підстави виснувати про наявність відповідного ризику, за умови відсутності інших обставин, які б про це свідчили.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваним незаконного впливу на потерпілого та свідків, що вбачається з характеру злочину у вчиненні якого він підозрюється.

На даному етапі досудового розслідування, з показів потерпілого та свідків вбачаються обставини щодо того, що підозрюваний спільно з іншими особами, щодо яких до суду направлений обвинувальний акт, вчинив протиправні дії. Хоча сторона захисту навела обставини щодо дискредитації деяких свідків, проте наразі надані ними покази існують і мають бути враховані при наданні оцінки відповідним обставинам. Таких обставин, достатньо для того, щоб припустити здатність підозрюваного впливати на фізичний стан інших осіб, а отже існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, покази яких в даній справі є одними із важливих доказів.

Слідчий суддя вважає, що запобігти встановленому ризику щодо можливості впливу на потерпілого та свідків, можливо шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, передбаченого статтею 181 КПК України, оскільки ним передбачено ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрювану особу, які обумовлюють її постійне місцезнаходження за місцем проживання в певний період доби та негайне реагування правоохоронних органів в разі їх не виконання.

Крім того, вказаний запобіжний захід передбачає покладення на підозрюваного інших обов`язків, виконання яких унеможливить безперешкодне спілкування з потерпілим та свідками.

Посилання сторони захисту на здійснення досудового розслідування за фактом завідомо неправдивих показань свідка ОСОБА_9 (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000523 від 05 травня 2023 року) не спростовують вищенаведених фактів щодо можливого впливу на нього, а лише свідчать рівень ймовірності такого впливу, що має бути враховано при обранні виду запобіжного заходу.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких захисник та підозрюваний заявляли про їх недостатність та неузгодженість, можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; наявність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; наявність у нього постійного місця проживання; репутацію підозрюваного (подяка від 17 листопада 2015 року за активну участь у спортивному житті технікуму, грамота від 22 січня 2016 року за ІІ місце в Чемпіонаті області, грамота за сумлінне виконання обов`язків фізорга та активну участь у житті табору і допомогу вихователям, подяка від 27 червня 2018 року за активну участь у спортивному житті коледжу, диплом молодшого спеціаліста Автотранспортного коледжу Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 27 червня 2018 року, що підтверджує здобуття спеціальності «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів», диплом бакалавра Дніпровського державного аграрно-економічного університету від 30 червня 2020 року, що підтверджує здобуття спеціальності «Агроінженерія».

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на не доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Вирішуючи дане питання, слідчий суддя також врахував, що висновок прокурора про неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу фактично не аргументований переконливими обставинами та носить формальний характер, здебільшого посилаючись на тяжкість злочинів.

При цьому, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування до підозрюваного нічного домашнього арешту, як про це заявила сторона захисту, оскільки в такому разі можливо буде запобігти встановленому судом ризику, адже підозрюваний буде вільний у пересуванні лише в денний час, протягом якого буде також можливо контролювати його поведінку і вчасно відреагувати на вчинення неправомірних дій.

Крім того, обираючи для підозрюваного вказаний запобіжний захід слідчий суддя враховує, що його застосування не можливе без необхідного рівня відповідальності, дисциплінованості особи.

Сторона захисту навела переконливі доводи з приводу цього, адже ОСОБА_5 будучи у розшуку та таким до якого винесено рішення про його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про тримання під вартою, дізнавшись про це негайно звернувся до слідчих та самостійно з`явився до суду на судове засідання, а до нього у зв`язку з цим не були застосовані відповідні примусові заходи.

Отже, поведінка ОСОБА_5 є належною, послідовною, та узгоджується з висловленою ним позицією щодо сприяння слідству та рішучістю виконувати усі покладені на нього, у зв`язку набуттям статусу підозрюваної особи, процесуальні обов`язки, що і є основною метою будь-якого запобіжного заходу.

З наведених підстав також слід виснувати про неможливість застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 40 діб, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло в період часу з 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Для виконання запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду;

не відлучатися з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали - до 04 липня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1