ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/869/23 Справа № 192/388/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000049 за апеляційною скаргою прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Постановлено повернути власнику чи користувачу автомобіль Форд Скорпио, номерний знак НОМЕР_1 , тимчасово вилучений протоколом огляду місця події від 12 березня 2023 року.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що ухвалою слідчого судді від 15 березня 2023 року було повернуто клопотання про арешт майна прокурору з підстав зазначених недоліків та встановлено прокурору строк на усунення недоліків 72 год. з моменту оголошення ухвали слідчого судді тобто до 18 березня 2023 року, але в поданому 20 березня 2023 року клопотанні вказані недоліки жодним чином не усунено і клопотання подано в такій ж самій редакції.

Слідчий суддя вважав, що клопотання прокурора про арешт майна задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль Форд Скорпио державний номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_7 , яка мешкає: АДРЕСА_1 фактичним користувачем є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею не було враховано всі обставини справи.

Розгляд клопотання було проведено без участі прокурора.

Вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що 12.03.2023 року до ЧЧ ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що про те, що 12.03.2023 на а/д Н-08 км., 440 на блок посту «Солонянський» за адресою: с. Червонокам`яне, Дніпровський район, Дніпропетровської області було зупинено автомобіль Форд Скорпио д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці номерів та агрегатів є ознаки підробки ідентифікаційного номеру автомобіля.

За даним фактом 12.03.2023 було розпочато кримінальне провадження №000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тобто зміна ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу.

12.03.2023 року в ході огляду місця події, на а/д Н-08 км., 440 на блок посту «Солонянський» за адресою: с. Червонокам`яне, Дніпровський район, Дніпропетровської області, було зупинено автомобіль Форд Скорпио державний номер НОМЕР_1 . Проведеним оглядом встановлено, що номери вузлів та агрегатів кузова та номери вузлів та агрегатів зазначених в свідоцтві про реєстрацію ТЗ виявлено їх невідповідність, а саме циферні символи мають різну глибину, ширину та кут нахилу, що викликало підозру в можливій підробці ідентифікаційного номеру транспортного засобу. Проведеним оглядом уло вилучено автомобіль Форд Скорпио державний номер НОМЕР_1 до ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Автомобіль Форд Скорпио державний номер НОМЕР_1 по даному кримінальному провадженню має значення речового доказу оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, постановою дізнавача було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження та на даний момент вказана постанова є чинною, а жодною зі сторін кримінального процесу дану постанову не оскаржила. Відповідно до рапорту інспектора ВП № 9 ДРУП ГУНП Дніпропетровській області ОСОБА_9 , встановлено, що 12.03.2023 року під час несення служби на стаціонарному посту поліції, який знаходиться на 428 км. а/д Н-08, був зупинений автомобіль Форд Скорпио державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 .

При перевірці вузлів та агрегатів автомобіля Форд Скорпио державний номер НОМЕР_1 , що циферні символи VIN - коду мають різну глибину, ширину та кут нахилу. Для подальшого з`ясування обставин на місце було викликано СОГ ВП № 9.

Виходячи з вище викладеного в ході досудового розслідування у органу дізнання виникла необхідність в збережені речових доказів по кримінальному провадженню, попередження можливості їх знищення або пошкодження, забезпечення подальшого належного їх зберігання до призначення та проведення всіх необхідних судових експертиз, а саме судової трасологічної експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно із ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Відповідно до частини другої даної норми, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З наведеного вбачається, що законодавцем встановлено чіткий строк, протягом якого слідчий, прокурор має звернутися до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, а наслідком пропущення даного строку є негайне повернення відповідного майна особі, у якої його було вилучено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На думку колегії суддів, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні ВП № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000049 від 12.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Наявними матеріалами встановлено, що 12 березня 2023 року на блок посту «Солонянський», що розташований на автодорозі Н-08 440 км, за адресою: с. Червонокам`яне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, було зупинено автомобіль Форд Скорпио, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , при перевірці вузлів-агрегатів є ознаки підробки ідентифікаційного номеру автомобіля.

Постановою дізнавача від 12.03.2023 року автомобіль Форд Скорпио номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже визначальним критерієм для віднесення тих чи інших предметів до речових доказів у конкретному кримінальному провадженні виступають ознаки кримінального правопорушення, яке розслідується.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна задоволенню не підлягає.

Так, як вбачається з доданої до клопотання постанови про визначення групи прокурорів від 13 березня 2023 року, прокурор ОСОБА_6 визначений старшим у групі прокурорів по кримінальному провадженню №000049, а не по кримінальному провадженню №0000049 (а.с. 6).

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Кримінального суду Верховного Суду викладеному в постанові від 22 лютого 2021 року по справі №754/7061/15 - за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Таким чином, доказів на підтвердження повноважень прокурора ОСОБА_6 щодо подання клопотання про арешт майна немає, а тому відсутні підстави вважати, що клопотання подане належним прокурором у відповідність до ст. 171 КПК України.

Вказуючи в клопотанні, що постановою дізнавача від 12 березня 2023 року автомобіль Форд Скорпио, номерний знак НОМЕР_1 визнаний речовим доказом, прокурор не надав слідчому судді, доказів, що дізнавач ОСОБА_7 є дізнавачем по даному кримінальному провадженню, оскільки згідно доданої до клопотання постанови начальника СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 12 березня 2023 року дізнавача ОСОБА_7 визнано дізнавачем по іншому кримінальному провадженню №0000049 (а.с. 5).

Згідно висновку Об`єднаної палати Кримінального суду Верховного Суду викладеному в постанові від 04 жовтня 2022 року по справі №724/86/20 - процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. При цьому таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування. В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Враховуючи, що дізнавач, як і слідчий є працівником органу досудового розслідування, тому вказана правова позиції Верховного суду актуальна і по відношенню до дізнавача.

Прокурором в клопотанні зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за яким здійснюється дізнання зміна ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу, що не відповідає диспозиції ст. 290 КК України, враховуючи, що зміна ідентифікаційного номеру кузова не є кримінальним правопорушенням.

Згідно ст. 173 КПК України - слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Подане клопотання прокурора не містить обґрунтування того, що саме прокурор має намір довести зазначеним доказом, і які є підстави вважати, що існують ризики передбачені абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України щодо зазначеного майна, враховуючи, що зазначена прокурором правова кваліфікація суперечить, як диспозиції статті 290 КК України, так і матеріалам доданим до клопотання, оскільки згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато досудове розслідування з підстав виявлення ознак підробки ідентифікаційного номеру автомобіля, що в загалі не є складом кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, яка визнає кримінальним правопорушенням заміну, підробку, знищення номеру, номерів кузову, шасі, двигуна.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Разом з тим, клопотання про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 15 березня 2023 року було повернуто прокурору та встановлено прокурору строк на усунення недоліків 72 год. з моменту оголошення ухвали слідчого судді тобто до 18 березня 2023 року, але в поданому 20 березня 2023 року клопотанні вказані недоліки жодним чином не усунено і клопотання подано в такій ж самій редакції, тобто звернення із клопотанням відбулося за межами строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, що виключає можливість задоволення даного клопотання.

Усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду оскільки, на думку колегії суддів, фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення слідчого судді, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4