Справа 688/858/23
№ 1-кп/688/94/23
Вирок

Іменем України

03 травня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка кримінальне провадження №0000097 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щурівці Ізяславського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця, майстра обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 (окремого зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_2 ), старшого солдата, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до обов`язків військової служби, 08 листопада 2022 року близько 08 години 00 хвилин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , відправившись за місцем свого проживання у село Щурівці Шепетівського району Хмельницької області, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 08 години 00 хвилин 08 грудня 2022 року, після чого самостійно прибув до постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 , виявив бажання у подальшому проходити військову службу та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті та суду показав, що був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації до ЗСУ 26.02.2022 року. З того часу проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 . 08.11.2022 року самовільно залишив розташування військової частини та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання. Самостійно прибув для проходження військової служби лише 08.12.2022 року. На даний час у зв`язку із переміщенням його дивізиону проходить військову службу в АДРЕСА_3 . Звільнення, відпустки у період самовільного залишення частини йому не надавались, працівниками правоохоронних органів він не затримувався, на стаціонарному лікуванні у медичних закладах не перебував, вирішував свої справи не пов`язані з проходженням військової служби. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати, більше таких вчинків не робитиме.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, досудової доповіді на останнього, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд зважає на положення ч. 2 ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими так і іншими особами, та на положення ч. 1 ст. 65 КК України, згідно з якою суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за дане кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, неодружений, має місце постійного проживання, за яким характеризується позитивно, за місцем служби характеризується незадовільно, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога, психіатра не знаходиться, придатний до військової служби, в органах пробації на обліку не перебуває, являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації ЗСУ з 26.02.2022 року.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Отже, приймаючи до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, досудову доповідь представника органу з питань пробації відносно особи обвинуваченого, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення та обмеження волі, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на останнього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України контроль за поведінкою ОСОБА_4 під час проходження військової служби покласти на командира військової частини, а у разі його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1