У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2022 року про відмову в задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» ОСОБА_7 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» ОСОБА_7 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вказує на те, що більшу частину строку покарання засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований, на даний час залучається до робіт з благоустрою колонії, має позитивні характеристики.

На момент звернення до суду з клопотанням засуджений став на шлях виправлення, мав стягнення ще у 2019-2020 роках, які на момент розгляду клопотання зняті та погашені. Натомість, з 2019 року по жовтень 2022 року має сім подяк, що підтверджує факт виправлення особи.

На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки документам, наданим стороною захисту, які підтверджують наявність неповнолітньої дитини, яка, у зв`язку зі смертю своєї матері, проживає з батьками засудженого та потребує піклування та допомоги батька.

Крім того, вважає, що суд безпідставно посилається на характеристики минулих років, не надаючи належної оцінки характеристиці, складеної на час звернення установи із клопотанням до суду, яка підтверджує виправлення засудженого.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У жовтні 2022 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та спостережної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , яке мотивовано тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів провадження та особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_9 відбуває покарання як засуджений Апеляційним судом Кіровоградської області 03.05.2018 р. за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. За час відбування покарання до засудженого ОСОБА_9 застосовувались 6 заохочень та 3 стягнення.

При вирішенні питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання судом прийнято до уваги як характеристику від 11.10.2022 р. так і характеристику від 12.08.2021 р., наявну в матеріалах особової справи засудженого, а також ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.10.2021 р., якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, в тому числі з тих підстав, що відповідно до характеристики від 11.10.2021 р. засуджений уникав виконання робіт з самообслуговування, не вбачаючи необхідності у самостійному їх виконанні, також не залучався до виконання робіт з благоустрою, так як не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні, яка на даний час відсутня в матеріалах особової справи.

Разом з тим, суд відзначив, що в матеріалах особової справи також відсутня довідка № 664 від 11.10.2021 р., з якої, відповідно до вказаної ухвали, вбачалось, що під час відбування покарання засуджений до робіт з благоустрою установи не залучався. Натомість, разом з поданим клопотанням до суду надано довідку установи відбування покарання від 11.10.2022 р. за № 479 про те, що під час відбування покарання засуджений залучався до робіт з благоустрою установи за період з січня 2019 року по серпень 2022 року, а також довідку № 503 від 02.11.2022 р. про залучення засудженого до виконання робіт з благоустрою у період з січня 2022 року по жовтень 2022 року.

З метою усунення вказаних розбіжностей інформації щодо виконання засудженим робіт з благоустрою, ухвалою суду витребовувались первинні документи про залучення до робіт з благоустрою засудженого, які до суду надані не були. Судом також визнано обов`язковою участь в.о. начальника державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» ОСОБА_7 , як особи, яка підписала вказані довідки, втім, на виклик суду він двічі не з`явився, що позбавило суд можливості усунути вказані розбіжності інформації щодо виконання засудженим робіт з благоустрою та надати належну оцінку з даного питання.

На підставі викладеного, суд зауважив, що працевлаштування засудженого під час відбування покарання є позитивним процесом у його виправленні, однак, враховуючи те, що у 2020 році засуджений був працевлаштований чотири місяці, у 2021 та 2022 роках лише протягом одного місяця, однак станом на 2021 рік задовільно характеризувався як такий, що уникав виконання робіт з самообслуговування, не вбачаючи необхідності у самостійному їх виконанні, недбало ставився до майна установи і до вимог персоналу установи, про що свідчить характеристика від 12.08.2021 р., ухилявся від виконання робіт з благоустрою, що підтверджується ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.10.2021 р. і Миколаївського апеляційного суду від 16.12.2021 р., окрім цього, маючи за період відбуття покарання наряду з заохоченнями три стягнення, що вказує на те, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про те, що він довів своє виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

За такого, суд дійшов висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого відсутні.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 17 зазначеної постанови, судам рекомендовано ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Водночас, сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки, як то, активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно її виконує, бережно ставиться до робочого інструменту і не порушує правил техніки безпеки, свідомо бере постійну участь в суспільно-корисній праці, систематично виконує і перевиконує виробничі завдання, якісно виконує доручену роботу і не відмовляється від неї.

Крім цього, не слід забувати, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Тому сама по собі лише належна поведінка, яка полягала у недопущенні порушень режиму утримання, не може бути вирішальним фактором на користь умовно-дострокового звільнення. Вона має буди поєднана із сумлінним ставленням до праці у сукупності.

Рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого належить до дискреційних повноважень суду та вирішується індивідуально у кожному конкретному випадку, у зв`язку із чим, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 засуджений Апеляційним судом Кіровоградської області 03.05.2018 р. за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. У місцях позбавлення волі перебуває з 31.01.2018 р. На день розгляду судом першої інстанції спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» ОСОБА_7 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, останній, із призначених 7 років позбавлення волі, відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Відповідно до характеристики Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» від 11.10.2022 р., засуджений ОСОБА_5 працевлаштований на розпилі граніту на виробництві колонії, при роботі дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням, проявляє трудову ініціативу. Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, критику в свою адресу сприймає адекватно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, при спілкуванні відвертий, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується в побуті, здійснює догляд за ним належний догляд. До передбачених законом вимог персоналу установу ставиться завжди відповідально. Виконує роботи з самообслуговування. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності» та «Духовне відродження». 02.07.2020 р. закінчив «Арбузинський навчальний центр № 83» і здобув професію «Каменотес».

Натомість, з характеристики засудженого ОСОБА_5 від 12.08.2021 р. вбачається, що останній працевлаштований на розпилі граніту на виробництві колонії, при роботі не завжди дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням. При виконанні дорученої роботи потребує контролю з боку представників адміністрації установи. За період відбування покарання тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. На даний час стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Має чотири заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. На критику реагує адекватно. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, при спілкуванні зухвалий, брехливий, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується в побуті, не здійснює за ними належного догляду. До передбачених законом вимог персоналу установу ставиться не завжди відповідально. Не виконує роботи з самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності» та «Духовне відродження».

Крім того, відповідно до ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.10.2021 р., якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання була характеристика на засудженого від 11.10.2021 р., у якій зазначено, що засуджений уникав виконання робіт з самообслуговування, не вбачаючи необхідності у самостійному їх виконанні, також не залучався до виконання робіт з благоустрою, так як не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні.

При цьому, рішенням комісії Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» № 17 від 12.08.2021 р. ОСОБА_5 відмовлено у заміні покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, а згідно протоколу № 24 від 11.10.2022 р. засіданням комісії Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні на підставі ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, розбіжності інформації щодо виконання засудженим робіт з благоустрою виключають можливість надання належної оцінки вказаному питанню, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Отже, ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, за період відбування покарання мав 6 заохочень, разом із тим, 3 рази допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які погашені у встановленому порядку. І хоча ці стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання, в той час, як наявність заохочень, в сукупності із застосованими раніше стягненнями, свідчать не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання ним законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, що, з урахуванням положень ст. 6 КВК України, не можуть свідчити про готовність ОСОБА_5 до самокерованої правослухняної поведінки.

За такого, апеляційний суд вважає, що відмовляючи у задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» ОСОБА_7 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції належним чином врахував умови для умовно-дострокового звільнення, передбачені ст. 81 КК України, та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про те, що він довів своє виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

Згідно ст. 81 КК України, доводи захисника про те, що засуджений має неповнолітню дитину, яка, у зв`язку зі смертю своєї матері проживає з батьками засудженого, потребує піклування та допомоги батька, не можуть бути підставою для задоволення клопотання.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2022 року про відмову в задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» ОСОБА_7 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3