В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 04.02.2023, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Жмеринка, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , працюючого в Жмеринській дитячій юнацькій спортивній школі, із вищою освітою, розлученого, військовозобов`язаного, не судимого, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,

також за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

04.02.2023 приблизно о 14:00 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Костьольна в місті Жмеринка Вінницької області, зі сторони вулиці Одеська, після закінчення маневру лівого повороту в напрямку вулиці Слов`янська, в районі будинку № 1, не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним автомобіля та здійснив виїзд на тротуар, який прилягає зліва до проїзної частини, де допустив наїзд на пішохода - малолітнього ОСОБА_8 , 2015 року народження, який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12 від 22.02.2023, отримав тілесне ушкодження у вигляді: відкритого (з наявністю забійної рани по передній поверхні гомілки в середній третині) перелому правої великогомілкової кістки в середній третині, без зміщення, який належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки відкритий перелом діафаза великогомілкової кістки є ушкодженням, що небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-23/2671-ІТ від 13.02.2023: «У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля ««Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , вбачається невідповідність дій вимогам п. 11.13 Правил дорожнього руху України», які стоять в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 2.9, 11.13 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 2.9 «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 11.13 - «Забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил».

Порушення вимог п. 11.13 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається судом винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

III. Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та пояснив, що правопорушення вчинив за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Вказав, що 04.02.2023 він заїхав до свого товариша, з яким попередньо вживав алкогольні напої, після цього він сів за кермо та поїхав додому, проте раптово втратив свідомість, а опритомнівши почув крик дитини, якій намагався надати допомогу, після чого він зрозумів, що скоїв злочин. Розумів, що вживати алкоголь та сідати за кермо не можна. Спяніння було в межах 1,5 проміле. Шкодує з приводу вчиненого.

IV. Позиція потерпілого.

Потерпілий, представник потерпілого та законний представник неповнолітнього потерпілого в останнє судове засідання 21.07.2023, для проведення дебатів, не з`явилися. 28.06.2023 подали спільну заяву, відповідно до якої просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Висловили позицію щодо покарання обвинуваченого, просили застосувати найм`якіше (а.с.61). Тому суд, керуючись ст. 325 КПК України, закінчив розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілого, його представника та законного представника.

Попередньо, 08.06.2023 в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 надав суду розписку від імені законного представника ОСОБА_6 , яка надана ОСОБА_3 про те, що той отримав від останнього 3000 доларів США в рахунок заподіяння шкоди злочином ОСОБА_8 , а також відшкодував 20000 грн. витрат на правничу допомогу. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він та його сім`я не мають (а.с.55)

V. Позиція суду щодо порядку розгляду справи.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченого, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обмежився лише допитом обвинуваченого, дослідженням характерезуючих даних на обвинуваченого та документів щодо судових витрат та речових доказів.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

VІ. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

VIІ. Мотиви призначення покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого визнається винним обвинувачений, згідно ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин.

Щодо особи обвинуваченого, ОСОБА_3 є громадянином України, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий. У лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за лікуванням не звертався (а.с.44-48, 65).

Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського РВ з питань пробації, виправлення ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с.37-39). Висновок органу пробації для суду носить рекомендаційний характер, а також в силу ч. 1 ст. 75 КК України за злочини, пов`язані з порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, звільнення від відбування покарання з випробуванням не застосовується.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України за№14від 23грудня 2005року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховує не тільки наслідки, що настали, а характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Також, відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.56 КПК України, суд враховує думку законного представника потерпілого та представника потерпілого, висловлену щодо призначення покарання обвинуваченому.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, враховуючи позицію прокурора, суд прийшов до висновку призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті. Таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим, адже альтернативи цьому покаранню законодавцем не передбачено. Також суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ( ОСОБА_3 має посвідчення водія серія НОМЕР_2 (а.с.43).

Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про можливість застосування до обвинуваченого покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`якшого, ніж передбачено законом, оскільки підстави для цього відсутні. Злочин, передбачений ч. 2 ст. 286-1 КК України є не навмисним, однак обвинувачений сів за кермо п`яний (1,54 проміле) не в силу вимушених обставин, непереборної сили тощо, а свідомо, в особливий період (під час дії воєнного стану), і внаслідок вчиненого ним злочину неповнолітній отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Застосування покарання до обвинуваченого із ст. 69 КК України при таких обставинах справи, в очах суспільства, в зв`язку з значним посиленням відповідальності за такі злочини через їх збільшення, буде викликати обґрунтовані сумніви у законності такого рішення та підривати довіру до такого суду.

VIIІ. Рішення щодо речових доказів.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, скасувавши заходи забезпечення застосовані ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 07.02.2023, якою було накладено арешт на автомобіль обвинуваченого (а.с.49).

IХ. Рішення про відшкодування процесуальних витрат.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути документально підстережені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2642,92 грн. (а.с.50, 51).

Х. Рішення щодо запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайорнного суду від 27.02.2023 обвинуваченому на підставі ст. 179 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (а.с.52-52). Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. Тому, на час ухвалення вироку, ухвала щодо особистого зобов`язання обвинуваченого припинила сою дію, а обов`язки скасовані.

В судових дебатах прокурор про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляв, відповідно суд, дотримуючись принципу змагальності сторін, вирішувати таке питання з власної ініціативи не має права.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 369, 373, 374 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років.

Строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з часу його затримання в порядку виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.

Речові докази: автомобіль марки «Volkkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання Жмеринського РВП ГУНП, власником якого являється ОСОБА_3 повернути володільцю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2642,92 грн.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ