Справа № 383/893/23
Номер провадження 1-кс/383/214/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заступника начальника відділення поліції №3 (м.Бобринець) начальника слідчого відділення Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - ОСОБА_3 ,

законного представника власника майна ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання заступника начальника відділення поліції №3 (м.Бобринець) начальника слідчого відділення Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000079 від 16.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділення поліції №3 (м.Бобринець) начальник слідчого відділення Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на виявлені та вилучені в ході огляду місця події, проведеного 20.05.2023 на ділянці місцевості, що розташована біля адміністративної будівлі слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, розташованого за адресою вул. Вознсенська, 50, м. Боринець, Кропивницького району, Кіровоградської області, а саме мобільний телефон марки «iPhone 12», номер моделі MGJ83FS/A, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , EID: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , без сім-картки, у чохлі-бампері сірого кольору, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1331585, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , та які містять на собі інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, а також має значення для встановлення істини по справі із забороною розпорядження та користування вказаними речами.

Необхідність накладення арешту ініціатор клопотання пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000079 від 16.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розпочатого за фактом того, що 24.03.2023 року до відділення поліції №3 (м.Бобринець) надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що в період часу з 27.04.2023 року по 14.05.2023 року невідомою особою було таємно викрадено шляхом проведення транзакцій, з належної їй банківської картки № НОМЕР_5 кошти в сумі близько 135 тисяч гривень.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події, яке належить ОСОБА_4 , оскільки вилучені предмети могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а тому зафіксувати їх та в подальшому використати в якості доказів у кримінальному провадженні можливо лише шляхом їх зберігання та використання органом досудового розслідування за місцем його розташування. Збереження можливості розпорядження та користування майном позбавить сенсу застосування арешту майна, а тому вважає за необхідне заборонити здійснення таких повноважень відносно вказаних вище вилучених предметів на період проведення досудового розслідування.

В судовому засіданні начальник слідчого відділення клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Законний представник власника майна ОСОБА_5 віднесла вирішення клопотання на розсуд суду.

Вивчивши клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Відділенням поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 16.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розпочатого за фактом того, що 24.03.2023 до відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , про те, що в період часу з 27.04.2023 року по 14.05.2023 року невідомою особою було таємно викрадено шляхом проведення транзакцій, з належної їй банківської картки № НОМЕР_5 кошти в сумі близько 135 тисяч гривень, розпочатого за заявою ОСОБА_7 (а.с.4, 6-7).

З копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 17.05.2023 року вбачається, що має банківську картку «Приват банк» оформлену на її ім`я № НОМЕР_5 , яку оформила для отримання виплати у зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_8 . В листопаді 2022 року, точної не пам`ятає, на вищевказану картку надійшло зарахування коштів в сумі 15000000 грн. Картку зберігала за місцем проживання та до неї ніхто не мав доступу. Крім того, має в користуванні звичайний кнопковий мобільний телефон та мобільним банкінгом «Приват24» не користувалась та навіть не проходила реєстрацію. При необхідності знімала готівку через банкомати та інколи через касу відділення банку. Також могла проводити розрахунки з допомогою картки на незначні суми в магазинах. ЇЇ молодша донька ОСОБА_9 товаришує з ОСОБА_4 . В березні 2023 року звернула увагу на те що, у ОСОБА_4 з`явився новий дорогий мобільний телефон. Також вона почала здійснювати інші дорогі покупки, які не відповідали майновому стану її сім`ї. Із старшою донькою ОСОБА_10 запідозрили, що неповнолітня ОСОБА_11 викрадає кошти з її карткового рахунку, тому при зустрічі з останньою в присутності її батьків, вона дійсно зізналась, що викрадала кошти з її рахунку. Також ОСОБА_11 пояснила, що вона зареєструвала акаунт в мобільному додатку «Приват24» на її ім`я та вказала фінансовий номер свого мобільного телефону, щоб без перешкод мати доступ до коштів на рахунку потерпілої та розпоряджатися ними. 16.05.2023 року звернулась до відділення «Приват Банку» в м. Бобринець, де отримала виписку з свого карткового рахунку. Ознайомившись з випискою виявила, що в рухові коштів багато списань коштів на різні суми, які не здійснювала. В період з 24.04.2023 року по 14.05.2023 року без її відома та згоди було вираховано кошти на загальну суму 225000 грн. (а.с.10-11).

Як вбачається із матеріалів клопотання, добровільно видане ОСОБА_4 в присутності батька ОСОБА_12 на ділянці місцевості, що розташована біля адміністративної будівлі слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, розташованого за адресою вул. Вознсенська, 50, м. Боринець, Кропивницького району, Кіровоградської області згідно протоколу огляду місця події від 20.05.2023 року (а.с.8) майно, а саме мобільний телефон марки «iPhone 12», номер моделі MGJ83FS/A, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , EID: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , без сім-картки, у чохлі-бампері сірого кольору, який з місця огляду вилучено та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1331585, постановою слідчого від 20.05.2023 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000079 від 16.05.2023 року (а.с.9).

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6 ст.170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ч.2 ст.173 КПК України повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його розпорядження та користування воно підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено, яка може його відчужити, пошкодити та/або приховати надане йому майно (у разі його повернення у випадку не накладення арешту майна), з метою перешкоджанню проведенню досудового розслідування, слідчих дій із вказаними речами, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, а також встановлення вини осіб. Таким чином речові докази буде втрачено, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії ініціатора клопотання відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризиків втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, добровільно видане ОСОБА_4 відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога про необхідність застосування заборони розпорядження та користування арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони розпорядження та користування заявленим до арешту майном, з метою запобігання попередження його втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речового доказу клопотання підлягає задоволенню та на вказані речі необхідно накласти арешт із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника відділення поліції №3 (м.Бобринець) начальника слідчого відділення Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000079 від 16.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_4 в присутності батька ОСОБА_12 і вилучене згідно протоколу огляду місці події від 20.05.2023 року, проведеного на ділянці місцевості, що розташована біля адміністративної будівлі слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, розташованого за адресою вул. Вознсенська, 50, м. Боринець, Кропивницького району, Кіровоградської області, майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000079 від 16.05.2023 року з метою забезпечення його збереження, а саме мобільний телефон марки «iPhone 12», номер моделі MGJ83FS/A, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , EID: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , без сім-картки, у чохлі-бампері сірого кольору, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1331585, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1