Справа № 127/2127/23
Провадження №11-кп/801/505/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого :судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі того, що суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних обставин, які б підтверджували досягнення засудженим мети покарання та доведення сумлінною поведінкою свого виправлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 в ДУ «Вінницька ВК №86» знаходиться з 15 квітня 2022 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, характеризується посередньо, не працевлаштований з власних переконань, не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи заохочувався 2 рази. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, однак активної участі не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Засуджений ОСОБА_7 з 20.01.2020 року по 21.02.2020 року утримувався в ДУ «Бахмутська установа виконання покарання (№6)», за час тримання адміністрацією установи не заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 21.02.2020 по 17.12.2020 відбував покарання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)», де за час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався 1 раз. З 17.12.2020 по 14.06.2021 перебував на лікуванні в МОЛ м. Дніпро, де за час тримання до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Судом було встановлено, що комісією Державної установи «Селидівська ВК №82» 29.01.2022

було відмовлено засудженому у поданні до суду клопотання про заміну покарання більш м`яким.

Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить застосувати відносно нього ст. 81 КК України та умовно-достроково звільнити від покарання.

Вимоги мотивує тим, що на момент звернення до суду він відбув 2/3 частини призначеного покарання, має 3 заохочення, не допускав порушень режиму утримання, має постійне місце проживання, має родину. Також зазначає, що має ряд захворювань, лікування яких в умовах місць позбавлення волі неможливо.

Крім того, засудженим ОСОБА_7 додано клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Покровського суду Донецької області з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, який набув законної сили на підставі ухвали Донецького апеляційного суду від 20.11.2019 року.

Початок строку відбування покарання - 20 січня 2020 року, кінець строку відбування покарання - 30 липня 2024.

В ДУ «Вінницька ВК №86» засуджений знаходиться з 15.04.2020 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований з власних переконань.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання характеризується посередньо, порушення режиму утримання не допускає, стягнень не має. Має три заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися сумліно, але потребує додаткового контролю з боку адміністрації установи. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, та не завжди робить для себе належні висновки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення", однак активної участі не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_7 не має стягнень, а 05.11.2020, 11.01.2022, 31.03.2022 до нього було застосовано захід заохочення у вигляді подяки.

В той же час, комісією Державної установи «Селидівська ВК №82» 29.01.2022 було відмовлено засудженому у поданні до суду клопотання про заміну покарання більш м`яким.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений не довів досягнення ним мети покарання, усвідомлення протиправності своїх дій, і як наслідок сумлінною поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстав для застосування ст. 81 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає. Також, судом приймається до уваги, що засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, однак активної участі не приймає та не завжди робить для себе належні висновки, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, що свідчить про пасивну поведінку засудженого під час відбування покарання та його небажання і неготовність до соціальної адаптації після звільнення з місць позбавлення волі. При цьому, колегія суддів вважає, що наявність в засудженого 3 заохочень у виді подяки в розумінні положень ст. 6 КВК України не є достатнім доказом його виправлення та усвідомлення протиправності своїх дій, оскільки заохочень за старанне виконання своїх трудових обов`язків засуджений не має через свої переконання щодо не працевлаштування.

Крім того, раніше ОСОБА_7 був11 разів засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, та до нього вже застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновками суду відносно того, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.

Перевіряючи доводи засудженого відносно того, що він має ряд хвороб, які потребують кваліфікованого лікування, колегія суддів зауважує, що такі посилання не ґрунтуються на матеріалах справи, більш того, особи які відбувають покарання у місцях позбавлення волі не позбавлені можливості отримувати медичну допомогу. Згідно довідки медичної частини ДУ «Вінницька ВК №86» ОСОБА_7 взятий на диспансерний облік, отримує постійно гіпотензивну та симптоматичну терапію. На даний час стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний, загрози життю та здоров`ю не має.

Тому доводи засудженого про наявність важких захворювань, які потребують лікування поза межами місця відбування покарання, не є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, якою передбачено умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджених, які досягли мети покарання та сумлінною поведінкою довели своє виправлення, а є підставою для звернення в установленому законом порядку із клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою відповідно до ст. 84 КК України.

Стосовно заявленої засудженим ОСОБА_7 вимоги про зарахування йому судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, то таке клопотання не може бути вирішена колегією суддів апеляційного суду в межах цього провадження, оскільки клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення, з огляду на статті 537, 539 КПК України, вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. Водночас, апеляційний суд наділений компетенцією перегляду рішення місцевого суду за результатами розгляду такого клопотання.

З урахуванням того, що засуджений з відповідним клопотанням до місцевого суду не звертався, однак долучив таке до апеляційної скарги, колегія суддів позбавлена можливості здійснити розгляд такого по суті, а тому роз`яснює апелянту, що з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення він може звернутися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4