Справа № 156/682/23
Провадження № 1-кп/156/50/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000144 від 25.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іваничі Іваничівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлучений, непрацюючого, раніше судимого вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 04.08.2020 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України

ВСТАНОВИВ:

27.06.2023 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 25.05.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.

28.06.2023 року Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

За вимогами частини 2 статі 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу Іваничівського районного суду Волинської області від 11.12.2018 року, зобов`язаний сплачувати щомісяця на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину окремо, починаючи з 28 листопада 2018 року до досягнення дітьми повноліття, будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо слати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, порушуючи вимоги ст. 21, ч.3 ст.51 Конституції України, ст. 80 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період часу з 01.06.2020 року по 31.05.2023 року, злісно, діючи з прямим умислом, будучі належним чином ознайомлений про порядок сплати аліментів та попереджений про кримінальну відповідальність в разі злотного ухилення від сплати аліментів ухилявся від повної та своєчасної сплати аліментів та будучі працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, не прийняв заходів до офіційного працевлаштування, однак в період часу з травня 2020 року неофіційно працював та заробляв кошти. В подальшому, ОСОБА_3 будучі офіційно працевлаштованим у філії «Волинський автодор» ДП «Львівський облавтодор», з 16.02.2023 по 15.06.2023 та отримав заробітну плату в розмірі 13 664,80 грн., за місцем працевлаштування про свій обов`язок не повідомив в наслідок чого утримання аліментів з заробітної плати ОСОБА_3 не здійснювалось. Таким чином заборгованість зі сплати грошових коштів на період з 01 червня 2020 року по 31 травня 2023 року склала 91 567 грн., що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2

ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

В обвинувальному акті викладено клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

26.06.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 надали письмову заяву, що міститься у матеріалах кримінального провадження, про те, що обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, згоден зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

26.06.2023 року потерпіла ОСОБА_4 надала письмову заяву якою також не заперечує щодо розгляду справи в спрощеному провадженні та зазначає, що їй відомо, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, що стверджується її .

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження № 0000144 від 25.05.2023 року, оцінивши зібрані органом дізнання у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненому особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч.2 ст.164 КК України, його вина є доведеною, а правова кваліфікація його дій за зазначеною статтею - правильною.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, те, що розмір заборгованості, що виникла, є значним, обвинувачений не вчинив жодних дій, спрямованих на її погашення, особу винного, є працездатним, його вік, відсутність в матеріалах справи відомостей про визнання обвинуваченого інвалідом першої чи другої групи чи перебування його на військовій службі, посередню характеристику за місцем проживання та роботи, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин та приходить до висновку, що доцільним є обрати обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.164 КК України у виді обмеження волі.

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 164 КК України, більш м`які покарання, які призначались раніше обвинуваченому, не спонукали останнього до виправлення, тому обираючи покарання за даним кримінальних проступком, суд приходить до висновку, що менш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.164 КК, з урахуванням обставин справи, не забезпечить мети покарання і не буде необхідним та достатнім в цьому випадку для виправлення обвинуваченого, запобігання новим кримінальним правопорушенням. Відтак виправлення обвинуваченого можливе за умови призначення покарання у виді обмеження волі.

При цьому, суд вважає таке рішення справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 381, 382, 394 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1(один) рік.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1