Справа № 336/5319/23
Пр.1-кс/336/1082/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянула скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИЛА:

11.08.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, за змістом якої просить зобов`язати слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 терміново провести слідчі дії з виконанням питань, наведених у заяві від 24.03.2023.

Справу передано в провадження слідчої судді ОСОБА_1 11.08.2023 на підставі відповідного протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 11.08.2023.

За змістом скарги ОСОБА_2 зазначає, що визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000996 від 25.06.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.235, ч.3 ст.358 КК України.

Так, 24.03.2023, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, потерпілий звернувся до вказаного відділу поліції із заявою. Зауважує, що з чотирнадцяти питань станом на 08.08.2023 відбулись слідчі дії тільки по деяким з окреслених ним (без конкретизації їх сутності та обсягу розгляду). На підставі наведеного, задля припинення зволікання у здійсненні досудового розслідування, заявник просить задовольнити скаргу.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї письмові докази (копія заяви, не засвідченої належним чином), перевіривши її відповідність вимогам кримінально-процесуального закону України, слідчий суддя встановив наявність підстав для відмови у відкритті провадження за поданою скаргою на підставі такого.

Розглядаючи скаргу, слідчий суддя виходить з того, що за змістом ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14.12.2011 №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, унормований ч.1 ст.303 КПК України, відповідно до якої на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Слідчий суддя виходить з того, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді у строки, визначені ч.1 ст.304 КПК України, зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо дій, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

При цьому, зі змісту поданої скарги не слідує, що прокурором ухвалювалося рішення про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, отже, така скарга подана не в силу п. 9-1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Крім того, вказана скарга не може бути предметом судового розгляду й в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки, стверджуючи про зволікання, заявник не зауважує на тому, що йому відмовлено у задоволенні певного клопотання, скерованого до слідчого. Суддя також наголошує, що заява, яка міститься у додатку до скарги, подана у копії, не засвідчена належним чином.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

Згідно із ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню. Тому встановлено підстави для відмови у відкритті провадження у скарзі у зв`язку з тим, що вказана скарга не може бути предметом судового розгляду в порядку ч.1 ст.303 КПК України та не є компетенцією слідчого судді.

На виконання ч.5 ст.304 КПК України копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст. 24, 26, 28, 303-304, 306, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію ухвали негайно надіслати особі, яка подала скаргу.

Слідчий суддя ОСОБА_1