Справа № 362/1850/23
Провадження № 1-кп/362/472/23
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

24.05.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 09.01.2023 щодо

ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

Дане кримінальне провадження надійшло до Васильківського міськрайонного суду Київської області й ухвалою від 05.04.2023 призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Прокурор заявив клопотання про продовження обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись серед іншого на те, що спливає строк попереднього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний у підготовчому судовому засіданні, оскільки наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, обвинувачений за короткий період часу скоїв два особливо тяжкі злочини, один з яких проти життя особи, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, оскільки на момент затримання мешкав сам, на утриманні нікого не має. Щодо ризику впливу на потерпілих, то зазначив, що вони ще не допитувалися судом, а потерпілі є його односельчанами, з якими підтримував постійне спілкування до моменту затримання. Вважає, що інші види запобіжних заходів не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Клопотання розглянуто одноособово головуючим зі складу колегії суддів на підставі пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України з огляду на перебування судді ОСОБА_6 на лікарняному.

У судовому засіданні прокурор підтримав указане клопотання.

Захисник, позицію якого підтримав обвинувачений, заперечив проти задоволення цього клопотання. Звернувся до суду із запереченням на клопотання прокурора, де просить відмовити у задоволенні цього клопотання і змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. У обґрунтування своєї позиції з-поміж іншого вказав, що його підзахисному виповнилося 71 рік, він займається господарством, допомагає сусідам, у нього місці соціальні зв`язки, а також наголосив на тому, що у обвинуваченого є проблеми зі здоров`ям, він є інсулінозалежним та потребує постійного медичного нагляду, який не може бути забезпечений в умовах СІЗО. Також захисник зауважив на відсутність у ОСОБА_4 яких-небудь намірів переховуватись від суду, впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, скерували до суду заяви про розгляд даного кримінального провадження без їх участі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання сторін кримінального провадження, суд дійшов до висновків про таке.

Відповідно до статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

З приводу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими вищезазначених кримінальних правопорушень суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оцінуючи заявлене клопотання прокурора, суд бере до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом - слідчими суддями Васильківського міськрайонного суду Київської області - надано відповідні висновки про наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання і продовження обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Васильківський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 05.04.2023 обрав щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що було предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Так, з даного клопотання прокурора видно, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі та нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану.

З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається наявність письмових доказів, на які посилається прокурор при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 , у тому числі, протоколи огляду місця події, протокол обшуку, слідчі експерименти, протоколи допиту свідків, висновки експертів, наявність потерпілих у вказаному кримінальному правопорушенні.

Разом з тим відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, раніше не судимий ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох умисних особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Згідно з положеннями ст. ст. 177, 178 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_4 є пенсіонером за віком, а тому вправі виїжджати за межі України під час воєнного стану.

Крім того, судове слідство по даному кримінальному провадженні не розпочато. З цих підстав, на думку суду, існує беззаперечне існування ризику щодо незаконного впливу на потерпілих цьому кримінальному провадженні, які мають бути допитаними безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового провадження.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що не відпали підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою на стадії підготовчого судового розгляду.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжному заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що застосування до ОСОБА_4 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків, а тому заперечення сторони захисту відхиляється.

Також суд враховує медичні довідки на підтвердження у ОСОБА_4 проблем зі здоров`ям, водночас зауважує, що стороною захисту не надано відповідних документів із висновком спеціаліста про необхідність його перебування в умовах стаціонару у медичному закладі чи неможливості отримання відповідного лікування в умовах СІЗО.

При вирішенні даного клопотання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Надаючи оцінку доводам, які наведені прокурором у клопотанні, враховуючи пояснення сторін кримінального провадження, оцінюючи відомості про особу обвинуваченого, встановлені у судовому засіданні, суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо існування вищезазначених ризиків та їх незмінності.

Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особам обвинувачених, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної їх процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу є обґрунтованим.

Зважаючи на вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення заперечення захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу.

Одночасно, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись 176-178, 182-183, 193-194, 197, 314-316, 309, 369-372, 615, КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 22 липня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 29.05.2023

Головуюча суддя ОСОБА_1