ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження (ЄРДР №0001920) за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , яке погоджено із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Водночас, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто з 01.09.2023 року до 01.11.2023 року включно, окрім часу оголошення на території міста Луцька повітряної тривоги.

Також, на підозрюваного ОСОБА_7 , покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

- не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак фактично не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою для запобігання доведеним ризикам. А тому, слідчий суддя врахувавши особу підозрюваного, зобов`язання останнього дотримуватися належної процесуальної поведінки, а також інші обставини провадження, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 і застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. На переконання прокурора, встановлені вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, підозрюваний ніде не працює, не має законного джерела доходу, що у своїй сукупності свідчить про можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, вагомим доказом причетності ОСОБА_7 до вчинених кримінальних правопорушень є покази свідків у кримінальному провадженні, таким чином, перебуваючи на свободі підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на свідків, а також враховуючи, що незаконним збутом психотропних речовин ОСОБА_7 займається упродовж тривалого періоду, тому є підстави вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що органом досудового розслідування доведено як обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і існування зазначених у поданому клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким зможе лише такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою. На думку прокурора, інші запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням прав підозрюваного на вільне пересування, не здатні в повній мірі запобігти настанню вказаних вище ризиків.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, підозрюваного та його захисника з приводу скарги, апеляційний суд доходить висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За положеннями ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.03 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

З матеріалів провадження встановлено, що Луцьким РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування № 0001920 від 29.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України. У вчиненні цього кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якому 31.08.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Апеляційний суд вивчивши матеріали клопотання погоджується з висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить запобіганню доведеним в ході розгляду провадження ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуванню від органів досудового розслідування і суду, незаконному впливі на свідків в даному кримінальному провадженні, винити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вказаним вище ризикам, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт і, з цим повністю погоджується апеляційний суд. Так, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний має постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК України не судимий, а також інші обставини провадження у їх сукупності.

При цьому, твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч. 1 ст. 177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

А тому, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі на думку колегії суддів є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини провадження у їх сукупності, прийшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову в обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, і зокрема цілодобового домашнього арешту, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення, - без змін.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2023 року про відмову в застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: