КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 26.07.2023 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.09.2023 до 07:05 год., без визначення розміру застави.

Визначено строк дії ухвали до 07:05 год. 22.09.2023.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків _____________________________________________________________________________

Справа № 753/12772/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4874/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження,

Органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України.

Зокрема, викладені у повідомленні про підозру обставини є надуманими та такими, що не відповідають реальним обставинам у провадженні, а докази додані до клопотання слідчого не доводять причетність ОСОБА_7 до інкримінованих кримінальних правопорушень, є неналежними, недопустимими та недостовірними.

На переконання апелянта, клопотання слідчого не містить повного викладу фактичних обставин кримінального провадження, а підозра оголошена ОСОБА_7 про вчинення певних дій групою інших осіб, частина з яких навіть не встановлена.

Також органом досудового розслідування не надано доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим не зазначено, на яких саме свідків ОСОБА_7 може незаконно впливати та яким чином. Свідки у даному кримінальному провадженні вже неодноразово допитані.

Слідчим не визначено, які саме речі і документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може знищити підозрювана ОСОБА_7 , враховуючи те, що за її домашньою адресою проведено обшук і всі речі та документи, які мають, на думку слідчого, відношення до кримінального правопорушення вилучені.

Твердження про можливість підозрюваної перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є лише припущеннями слідчого.

Тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень не може бути безумовною підставою для застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доказів про те, що підозрюваною вже вчинялись дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, чи здійснюється підготовка до вчинення таких дій слідчим не надано.

Особисті обставини життя підозрюваної, на думку захисника, можуть нівелювати раніше зазначені ризики, зокрема молодий вік останньої, міцні соціальні зв`язки з родиною, наявність постійного місця проживання та двох малолітніх дітей на утриманні, а також те, що вона не притягалася раніше до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, має держані подяки та нагороди за бездоганну роботу.

Слідчим суддею не обґрунтовано недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник вважав, що запобіжні заходи у виді домашнього арешту, поруки або застави забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2023 за № 0000464, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України

Згідно даних протоколу затримання від 25.07.2023, цього ж дня о 07 год. 05 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

25.07.2023 о 21 год. 56 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, будучи службовою особою з використанням службового становища, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 255 КК України; у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України усунення перешкод, будучи службовою особою з використанням службового становища, з корисливих мотивів, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

26.07.2023 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва із клопотанням від 25.07.2023, погодженим прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 26.07.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.09.2023 до 07:05 год., без визначення розміру застави.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваної, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, як вірно зазначив слідчий суддя в ухвалі, органом досудового розслідування та прокурором, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, не доведено існування на даний час ризиків незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив їй розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 255 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованих їй кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Посилання захисника на недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги про невідповідність викладених у повідомленні про підозру обставин, відсутність відомостей про інших осіб причетних до кримінальних правопорушень, а також про неналежність, недопустимість та недостовірність доказів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження свідчать про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є досить високою.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та двох малолітніх дітей на утриманні, позитивно характеризується, враховані слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження апелянта про недоведеність існування ризиків незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки слідчим суддею станом на день постановлення ухвали встановлено відсутність існування вказаних ризиків та їх не покладено в обґрунтування рішення про застосування запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість неможливості застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3