Провадження №1-кс/369/2368/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002805 від 10.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002805 від 10.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що слідчим відділом Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 10.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002805, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України.

10.07.2023 до відділення поліції №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що 10.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено громадянку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здійснювала незаконний збут заборонених в обігу речовин.

Так, 10.07.2022 року працівниками поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , в ході особистого обшуку якої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi Note 8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора «Life-cell» НОМЕР_3 .

Оглянувши вилучений мобільний телефон Redmi Note 8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в галереї було виявлено фотознімки місць із зазначенням адреси та координат. Зважаючи на виявлені фотознімки у органу досудового розслідування виникли об`єктивні підстави вважати що вказані фотознімки являються доказом кримінально-протиправної діяльності затриманої ОСОБА_4 , та пов`язані із незаконним збутом заборонених в обігу речовин.

Встановлено, що ОСОБА_4 маючи прямий умисел направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та подальший незаконний збут амфетаміну, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи при цьому, що амфетамін являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено, у невстановлений досудовим розслідуванням час незаконно придбала з метою подальшого збуту у невстановленої досудовим розслідуванням особи у невстановленому досудовим розслідуванням місці вказану психотропну речовину, яку незаконно зберігала з метою подальшого незаконного збуту до 10.07.2023.

Так, ОСОБА_7 10.07.2023 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено амфетамін, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи що амфетамін являється психотропною речовиною обіг якої обмежено, прикріпила до металевої частини паркану згорток обмотаний чорною ізоляційною стрічкою всередині якої знаходився магніт, після чого сфотографувала місце залишення вказаного згортку з психотропною речовиною, для подальшого пересилання даної фотографії з координатами її місцезнаходження невстановленим особам, які замовляють (купують) вищевказану психотропну речовину, тим самим ОСОБА_4 незаконно збула психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.

10.07.2023 в ході огляду місця події, на відкритій ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору з магнітом всередині.

Згідно висновку експерта, у наданому на дослідження згортку обмотаному чорною ізоляційною стрічкою, виявлено порошкоподібну речовина білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 0,669 г.

Амфетамін, згідно Списку №2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770, зі змінами, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

ОСОБА_4 11.07.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка села Софіївська Борщагівка, офіційно не працююча, маюча середню освіту, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджуються зібраними на даний час матеріалами кримінального провадження, а саме:

-Протоколом затримання особи від 10.07.2023;

-Протоколом огляду предмета (мобільного телефону, вилученого під час проведення особистого обшуку при затриманні особи в порядку ст. 208 КПК України) від 10.07.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.07.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 11.07.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 11.07.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 11.07.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 11.07.2023;

-Проведеними експертизами в кримінальному провадженні;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави стороні обвинувачення вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. 1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватись від органу досудового розслідування або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним збутом заборонених в обігу речовин;

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрювана, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється та який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, санкція статті, передбачає покарання, у разі визнання її винною, у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Слід зазначити, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в сфері незаконного обігу психотропних речовин, вчиненого у період дії воєнного стану, тобто в період, коли наша держава переживає надскладні часи, дії, в яких підозрюється остання дестабілізують суспільні відносини в державі та призводять до неспроможності населення належно протистояти агресору, а тому суду варто врахувати також і суспільні інтереси при розгляді вказаного клопотання.

Так, підозрювана ніде не працює та не навчається, тобто у неї відсутні такі стримуючі від зміни місця проживання фактори як постійне місце роботи або навчання, що свідчить про можливість зміни нею місця проживання задля переховування від суду та органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Перебуваючи не під вартою, підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та на разі ще проводяться всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, перебуваючи не під вартою підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом підбурювання, умовляння, залякування на покази свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та, які надалі будуть встановлені та допитані, з метою надання органу досудового розслідування неправдивих показів, оскільки їй стали відомі анкетні дані свідків, серед яких є її чоловік, з яким вона спільно проживає, таким чином реальним є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також вона немає офіційного джерела доходів, а злочин, в якому підозрюється вчинено з корисливих мотивів, що свідчить що задля власної наживи ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою зможе вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Таким чином, у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування триває, на даний час не виконанні всі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку доказів, а тому ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою, може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в арештному домі в Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Софіївська Борщагівка, офіційно не працюючої, маючої середню освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, строком на 60 (шістдесят) діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила суд задовольнити його.

Підозрювана та захисник проти вимог клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що слідчим відділом Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 10.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002805, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 11.07.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка села Софіївська Борщагівка, офіційно не працююча, маюча середню освіту, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджуються зібраними на даний час матеріалами кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваної ОСОБА_4 , суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваної від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу.

Крім цього, в судовому засіданні захисником підозрюваної адвокатом ОСОБА_5 було долучено копію документів на підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків підозрюваної ОСОБА_4 , а саме копію свідоцтва про шлюб від 19.12.2020, копію документа про наявність у підозрюваної малолітньої дитини 2016 року народження, копію довідки про місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , характеристику від 12.07.2023, видану виконкомом Борщагівської сільської ради за місцем проживання, згідно якої ОСОБА_4 характеризується позитивно.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваної, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, одружена, має на утриманні малолітню дитину, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, може забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 107, 176, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Софіївська Борщагівка, офіційно не працюючої, маючої середню освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 07 вересня 2023 року, включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 07 вересня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 14 липня 2023 року о 11:00 год.

Слідчий суддя Наталія ПІНКЕВИЧ