Справа № 947/7384/23
Провадження № 1-кс/947/8589/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000175 від 11.02.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання слідчого, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 11.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи всупереч вимог ст. 68 Конституції України та Указу Президента України №63/2022 від 23.02.2022 «Про введення надзвичайного стану на території України» в частині заборони виїзду за кордон України особам призовного віку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, організував незаконне, поза визначеними державними пунктами пропуску, переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова, за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 28.02.2023, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску на виїзд.

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше, 03.07.2023, залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_8 .

Так, 01.03.2023 приблизно о 18 год. 20 хв., ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного плану, перебуваючи біля ринку «Книжка», що розташований по Олександрівському проспекті у місті Одеса, за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_7 та повідомив останньому, що за його вказівкою довірені йому люди, які діють спільно з ним та в його інтересах на автотранспорті заберуть та доставлять його, ОСОБА_7 , до пункту призначення, а саме до Республіки Молдова, в обхід встановленого законом пункту пропуску, повідомивши при цьому, що незаконний перетин державного кордону буде здійснюватися на транзитній ділянці автодороги міжнародного значення М-15 «Одеса-Рені», яка проходить через територію Республіки Молдова, а його послуги будуть коштувати 3000 доларів США.

Після чого, 13.03.2023 приблизно о 13 год. 52. хв., ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та самостійно збільшивши вартість своїх послуг з організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України до Республіки Молдова, та повідомив останнього, що необхідно зустрітися та передати йому завдаток у сумі 500 доларів США, за організацію його незаконного переправлення через державний кордон України на виїзд до Республіки Молдова.

Далі, 15.03.2023 приблизно о 15 год. 57 хв., за попередньою домовленістю, ОСОБА_4 перебуваючи біля ринку «Книжка», що розташований по Олександрівському проспекті у місті Одеса, зустрівся із ОСОБА_7 , де останній передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.03.2023 становило 18 284 гривень) за організацію подальшого переправлення через державний кордон України. Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_7 про те, що він йому зателефонує протягом деякого часу, та повідомить коли йому потрібно буде підготуватись та за вказівкою ОСОБА_4 бути готовим до незаконного перетину державного кордону України.

В подальшому, 23.06.2023 приблизно о 18 год. 10 хв. ОСОБА_4 під час телефонної розмови повідомив ОСОБА_7 , щоб через декілька днів, останній був готовий до незаконного перетину державного кордону України. Також, в ході їх розмови ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_7 , що йому потрібно підготувати два фотознімка формату 3х4, для того щоб ОСОБА_4 зробив йому підроблений паспорт громадянина України для безперешкодного в`їзду на транзитну ділянку автодороги міжнародного значення М-15 «Одеса-Рені», яка проходить через територію Республіки Молдова.

Далі, 28.06.2023 приблизно о 17 год. 10 хв., за попередньою домовленістю, ОСОБА_4 перебуваючи біля ринку «Книжка», що розташований по Олександрівському проспекті у місті Одеса, зустрівся із ОСОБА_7 , де останній передав ОСОБА_4 , два фотознімка формату 3х4, на що ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що через декілька днів він підготує підроблений паспорт громадянина України, в якому будуть вклеєні його фотознімки, та за допомогою якого він зможе безперешкодно потрапити до транзитної ділянки автодороги міжнародного значення М-15 «Одеса-Рені», яка проходить через територію Республіки Молдова, та в подальшому через вказану ділянку незаконно потрапити на територію Республіки Молдова.

В подальшому, 03.07.2023 приблизно о 16 год. 00 хв., під час телефонної розмови ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_7 , щоб він о 19 год. 00 хв. прибув до ринку «Книжка», що розташований по Олександрівському проспекті у місті Одеса, де він його зустріне та отримає від нього подальші вказівки.

Того ж дня, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_4 прибув до ринку «Книжка», що розташований по Олександрівському проспекті у місті Одеса, де зустрівся із останнім. Після чого, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_7 проїхати разом із ним на його автомобілі марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , до АЗС «UPG», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ангарська 4, де вони зустрінуться з особою, яка діє спільно, та з єдиним умислом з ОСОБА_4 та допоможе незаконно переправити ОСОБА_7 через державний кордон України.

У подальшому, приблизно о 20 год. 25 хв., ОСОБА_7 та

ОСОБА_4 , перебуваючи на території АЗС «UPG», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ангарська 4, зустрілись з ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_4 познайомив ОСОБА_7 з ОСОБА_8 та повідомив, що вона діє спільно з ним і вона його доставить в транзитну ділянку автодороги міжнародного значення М-15 «Одеса-Рені», яка проходить через територію Республіки Молдова, де ОСОБА_7 повинен буде незаконно потрапити до Республіки Молдови.

Після чого, ОСОБА_8 надала вказівку ОСОБА_7 , сісти до її автомобілю марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 , з метою перевезення його до транзитної ділянки автодороги міжнародного значення М-15 «Одеса-Рені», яка проходить через територію Республіки Молдова, та в подальшому через вказану ділянку незаконно переправити його на територію Республіки Молдова.

У подальшому, приблизно о 20 год. 45 хв. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 прибула до супермаркету Таврія, що розташований за адресою: Одеська область Одеський район смт. Хлібодарське, вул. Чорноморська, 1/1, де до них в автомобіль сіла ОСОБА_9 , після чого вони продовжили рух у вказаному напрямку.

Після цього, знаходячись у вказаному автомобілі та рухаючись по автодорозі міжнародного значення М-15 «Одеса-Рені», ОСОБА_8 , знаходячись за кермом автомобіля, діючи з прямим умислом, з метою реалізації раніше визначеного спільного з ОСОБА_4 плану повідомила ОСОБА_7 яким чином буде здійснюватися перехід державного кордону України поза встановленим пунктом пропуску та повідомила, що її та ОСОБА_4 послуги за такий перетин кордону будуть коштувати 3000 доларів США.

Крім цього, ОСОБА_8 , передала ОСОБА_7 підроблений паспорт громадянина України із серією та номером: НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а взамін ОСОБА_7 , передав їй грошові кошти в сумі 3000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.07.2023 становило 109 705,80 гривень) за переправлення його, через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску на виїзд.

Далі, діючи з тих же мотивів та спонукань, ОСОБА_8 , рухаючись на власному автомобілі марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 прибула до пункт пропуску «Маяки-Удобне-Паланка», до вона надала військовослужбовцям Держприкордонслужби України власні документи, що посвідчують її особу, паспорт громадянина України із серією та номером: НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому була вклеєна фотокартка ОСОБА_7 та документи, що посвідчують особу ОСОБА_9 , після чого отримала від військовослужбовців Держприкордонслужби України картку id НОМЕР_4 , відповідно до якої у вказаному вище автомобілі перебувало 3 (троє) осіб.

Після цього, перетнувши указаний пункт пропуску, тобто перебуваючи на транзитній ділянці автодороги міжнародного значення М-15 «Одеса-Рені», яка знаходиться на території Республіки Молдова, проїхавши до заокруглення дороги, ОСОБА_8 зупинила власний автомобіль марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 , та надала вказівку ОСОБА_7 виходити з автомобілю та прямувати в глубину території Республіки Молдова, що останній і зробив.

Таким чином, ОСОБА_4 , за викладених вище обставин підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна та відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо щодо ОСОБА_4 , а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання; у разі застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, шляхом залякування, оскільки у зв`язку з врученням підозрюваному копій матеріалів, останній буде володіти інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб; може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї; може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий просить враховувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що ризики на які вказує прокурор не доведені та безпідставні, просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначав, що підозрюваний одружений, має постійне місце проживання, доглядає за бабусею та тіткою, які є інвалідами, раніше не судимий. Крім того, звертав увагу на необгрунтованість підозри.

Підозрюваний підтримав правову позицію свого захисника та пояснив, що має постійне місце проживання та доглядає родичів інвалідів.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 03.07.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

04.07.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах клопотання, а саме: протоколами допитів свідків, протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами оглядів речей та документів, протоколами обшуків, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, вчиненому в умовах воєнного стану, а також характеризуючи дані підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, доведено існування ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК, підозрюваний ОСОБА_4 може вдатися до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які наразі не виявлені органом досудового розслідування та які використовувались для виготовлення підробленого паспорту громадянина України із серією та номером: НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому була вклеєна фотокартка ОСОБА_7 ;

Що стосується ризику незаконного впливу на свідків передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані, а тому слідчий суддя приходить до переконання про доведеність в судовому засіданні існування вказаного ризику.

Органом досудового розслідування доведено існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, а тому слідчий суддя зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, враховуючи обізнаність про місце розташування офіційних пунктів пропуску через державний кордон України, крім того, останній офіційно ніде не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.

Разом з тим, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрований та проживає в м.Одесі, доглядає родичів інвалідів, слідчий суддя приходить до переконання про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, особи підозрюваного який має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрований та проживає в м.Одесі, доглядає родичів, що мають тяжкі хвороби, слідчий суддя приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000175 від 11.02.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням сигналу повітряної тривоги, строком до 01.09.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 01.09.2023 року включно, обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з міста проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкуватися зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, що визначені слідчим.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1