Справа № 135/724/23
Провадження № 1-кп/135/82/23
ВИРОК

іменем України

21.08.2023 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження - прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000293 від 11.06.2022 року, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, розведеного, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.02.1990 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК України 1960 року з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 13.03.1991 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ст. 42, ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 01.12.1997 року Дніпропетровським обласним судом за ст. 69, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 193, ч.1 ст.222 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна;

- 30.12.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 15 березня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців із конфіскацією майна.

- 07 травня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.289 КК України, ст.ст.70, 71 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Відбуває покарання в ДУ "Ладижинська виправна колонія (№39)", -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)» за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, та проживаючи у секції №19 відділення соціально-психологічної служби №7, що знаходиться в локально-житловій дільниці №3 (надалі - секція №19), у вільний час міг пересуватися поза строєм у межах локального сектора, визначеного адміністрацією установи виконання покарань, не порушуючи при цьому порядок пересування засуджених територією установ виконання покарань, що визначено розділом VIII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5 (надалі - Правила).

Однак, діючи всупереч положенням п.4 Правил, згідно з яким засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, використовуючи які, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та програм для миттєвого обміну повідомленнями («Viber», «Telegram», «WhatsApp», «Getcontakt» тощо) шляхом обману заволодів чужими коштами за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на території секції №19, діючи умисно, повторно, використовуючи мобільний телефон з IMEI: НОМЕР_1 , за допомогою якого мав доступ до мережі Інтернет, аналізуючи інформацію, яка містилася на вебсайті htths://lardi-trans.ua/, в невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 17.10.2022 знайшов оголошення про перевезення соняшникового насіння з с. Преображенки Царичанського району Дніпропетровської області до м. Рені Ізмаїльського району Одеської області, розміщене ОСОБА_7 на прохання директора ТОВ «Автобізнестранс» ОСОБА_4 .

У подальшому, 19.10.2022 ОСОБА_6 здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_2 та, повідомляючи неправдиву інформацію, отримав копії документів - посвідчень водія та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів осіб, які реально займаються вантажними переведеннями. Домовившись про транспортні послуги, 20.10.2022 ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_7 на абонентський номер НОМЕР_3 та повідомив йому неправдиву інформацію про те, що він ( ОСОБА_6 ) нібито має змогу виконати замовлення з транспортування соняшникового насіння з с. Преображенки до м. Рені, надавши при цьому фотознімки вищевказаних документів.

Узгодивши логістичні умови перевезення, використовуючи телефонний додаток-месенджер «Viber», ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про те, що вартість транспортних послуг, які він нібито мав надати, складає 175 000 гривень, а також надіслав для оплати номер банківського рахунку, заздалегідь отримавши його реквізити у іншого засудженого ОСОБА_8 , який також відбував покарання в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)» та не був обізнаний зі злочинними намірами ОСОБА_6 .

У свою чергу ОСОБА_7 будучи введеним ОСОБА_6 в оману, повідомив ОСОБА_9 про необхідність сплати коштів за виконання вищезазначеного замовлення.

Надалі, 20.10.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи у відділенні АТ «КБ «ПриватБанк» №30 по вул. Тітова, 29-М, у м.Дніпро, здійснив за рахунок власних грошових коштів грошовий переказ у сумі 174 125 грн. на вказаний ОСОБА_6 банківський рахунок № НОМЕР_4 , належний дружині ОСОБА_8 , в саме ОСОБА_10 , яка також не була обізнана зі злочинними намірами ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_6 , надаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_11 усні вказівки, розпорядився зазначеними коштами шляхом їх зняття з рахунку у вигляді готівки через мережу банкоматів, а також перерахування на інші банківські рахунки.

Таким чином, ОСОБА_6 довів свій злочинний умисел до завершення, заволодівши належними ОСОБА_4 грошовими коштами у розмірі 174 125 гривень, спричинивши йому таким чином майнову шкоду у розмірі, яка більш ніж у сто разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.2 ст.190 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що не оспорює обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 14.10.2022 року під час проходження військової служби загинув його старший син, після смерті якого залишилася невістка з двома маленькими дітьми, та його мати - інвалід. На пам`ятник сину, невістці для виїзду за кордон до Польщі та на операцію матері йому були потрібні гроші. Зазначені обставини підштовхнули його до вчинення інкримінованого

кримінального правопорушення. Раніше, коли він не знаходився в місцях позбавлення волі, він займався бізнесом, пов`язаним зі здійсненням перевозок і досконально знає всю схему, як вона працює, і тому він міг ввести в оману потерпілого. За допомогою мобільного телефону на сайті htths://lardi-trans.ua/ він знайшов оголошення про перевезення соняшникового насіння, де також був телефон потерпілого ОСОБА_4 . У подальшому він здійснив телефонний дзвінок на номер телефону потерпілого та, повідомив неправдиву інформацію, про те, що він має змогу виконати замовлення з транспортування соняшникового насіння п`ятьма автомобілями. Узгодивши умови перевезення він повідомив потерпілому про те, що необхідно оплатити вартість транспортних послуг та палива в сумі 175 000 гривень, а також надіслав для оплати номер банківського рахунку, який належить іншій особі, який не був обізнаний щодо його намірів. У подальшому, після отримання від потерпілого грошових коштів, зазначена особа за його вказівкою перерахувала отримані грошові кошти на рахунок іншої особи, після чого вони були зняті в банківський установі готівкою та витрачені на пам`ятник, на виїзд невістки з дітьми за кордон та лікування матері в м. Дніпро. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнає в повному обсязі, шкодує про наслідки своїх дій і обіцяє в найближчий час відшкодувати завдану ним шкоду в повному обсязі.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 , та інші учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи з приписів ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.190 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, не працевлаштований, розлучений, за місцем відбування покарання характеризується незадовільно, покарання неодноразово притягувався адміністрацією установи виконання покарання до дисциплінарної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи в сукупності обставини справи, характер, тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України з урахуванням вимог ст.69-1 КК України, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами

захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим (даним) вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.4 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує те, що він не відбув повністю покарання за попереднім вироком Самарський районний суд м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року. На дату ухвалення вироку 21.08.2023 невідбута частина покарання становить 1 рік 1 місяць 29 днів позбавлення волі.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_12 слід визначити з застосуванням положень ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 175 000 грн., а також витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що факт заподіяння матеріальної шкоди потерпілому знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 позов визнав в повному обсязі, суд дійшов висновку стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 175 000 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4 та адвокатським об`єднанням «Центр правового рішення» укладений договір №13/07-23 про надання правової допомоги від 13 липня 2023 року. На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги представника потерпілого (цивільного позивача) надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 20.07.2023, акт №21/08 наданих послуг з адвокатської діяльності згідно Договору №13/07-23 про надання правової допомоги від 13.07.2023 року на суму 10 000 грн., квитанції до платіжної інструкції на переказ коштів від 28.07.2023 на суму 5000 грн. та від 18.08.2023 року на суму 5000 грн.

Отже, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

Також з обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.118, 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення судової експертизи (висновок №СЕ-19/123-23/2088-ВЗ від 23.03.2023 року) в сумі 7 362,42 грн.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/859/23 (провадження №1-кс/127/335/23) від 12 січня 2023 року.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_6 за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 1 (один) місяць з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту ухвалення вироку, а саме з 21.08.2023.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19/123-23/2088-ВЗ від 23.03.2023 року на суму 7 362 (сім тисяч триста шістдесят дві) гривні 42 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 175 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., а всього стягнути 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/859/23 (провадження №1-кс/127/335/23) від 12 січня 2023 року.

Речові докази по кримінальному провадженню: блокнот з написом «Американец» та мобільний телефон «Xiaomi Redmi» з 2 сім-картами мобільного оператора Київстар - знищити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1