Справа № 442/2203/23
Провадження № 1-в/442/112/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гаруша Турійського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, до арешту працюючого різноробочим ФГ «Аміла»;

засудженого: 19.04.2021 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.162, ч.1 ст.156, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі та сплати штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.; ухвалою Волинського апеляційного суду від 27.10.2021 вирок Володимир-Волинського міського суду від 19.04.2021 змінено в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, в решті вирок залишено без змін,

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно-дострокового звільнення.

Адміністрацією ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» надано матеріали особової справи 149-к-22.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив таке задоволити. Пояснив, що вважає себе таким, що став на шлях виправлення, оскільки він працевлаштований та мав заохочення. Вину у вчиненні злочину не визнає, а моральну шкоду, визначену вироком суду до стягнення, не сплачував, оскільки виконавчі листи в установу не надходили.

Представник адміністрації ДВК №40 у судовому засіданні клопотання не підтримала, оскільки вважає, що умовно-дострокове звільнення засудженого є передчасним.

Прокурор у судовому засідані заперечив щодо задоволення клопотання, зазначивши, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, оскільки вини у вчиненні злочину не визнає та останнім взагалі не відшкодовувалася шкода, завдана потерпілій.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надану адміністрацією установи особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів особової справи 149-к-22 засудженого ОСОБА_5 встановлено, що він, будучи звільнений від відбування покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став, а знову скоїв ряд умисних тяжких злочинів. Суд врахує особу засудженого, з характеристики якого встановлено, що ОСОБА_5 з 03.02.2022 відбував покарання в ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)», де характеризувався негативно: допустив порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, дане порушення виразилось у відмові від прибирання спального приміщення КДІР, не заохочувався. З 18.04.2022 відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи два рази заохочувався. Працевлаштований у цеху по складанню картонних виробів, до виконання покладених завдань ставиться задовільно. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, не конфліктний, Правил санітарії та гігієни дотримується, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Участі в організації та проведенні виховних заходів передбачених ст.123 КВК України, не приймає, задіяний до реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок передбачених, навчається у Дрогобицькому навчальному центрі №40 та здобуває професію «Муляр. Штукатур.», участь у роботі самодіяльних організацій засуджених відділення передбачених ст.127 КВК України, не приймає. Підтримує зв`язки з рідними.

Згідно з вироком суду вину у скоєному злочині не визнає та задоволено позов про стягнення із засудженого завданої моральної шкоди в сумі 20 000 грн в користь потерпілої. Виконавчі листи до виконання не надходили. Відомості про добровільне відшкодування позову відсутні.

Статтею 537 КПК України передбачено, зокрема, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України застосовується суддею районного (міського) суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покаранням, і спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх, а також за клопотанням (заявою) засудженого, його адвоката чи захисника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Суд звертає увагу на те, що основним критерієм умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 1/2 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків. Підставою для застосування статті 81 КК України є наявність усіх умов, передбачених даною статтею, і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи посередню поведінку засудженого, його ставлення до скоєного злочину, відсутність факту відшкодування збитків, завданих злочином, відсутність належних доказів про досягнення цілей призначеного покарання швидше, ніж зазначено у вироці, суд дійшов висновку і про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

Керуючись ст.81 КК України, ст.537 ч.1 п.2 КПК України, ст.107 КВК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні.

Ухвала підлягає оскарженню до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 19.05.2023.

Суддя ОСОБА_1