Провадження № 1-кп/761/3088/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 220 220 000 000 004 76 від 08.09.2022, у якому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується за ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 260 КК України,

у с т а н о в и в :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 260 КК України.

Рішенням суду від 24.10.2022 обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком по 23.12.2022 включно, однак у зв`язку з тим, що завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до зазначеної дати не виявилось за можливе прокурор просив продовжити строк запобіжного заходу з огляду на актуальність ризиків непроцесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки останній може переховуватися від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник вважав позицію прокурора необґрунтованою, зазначені останнім ризики надуманими, тому просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши наявні у суду матеріали, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 331 КПК вирішення судом клопотання сторони кримінального провадження щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час вирішення наведеного вище питання на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи питання доцільності продовження застосованого до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має встановити актуальність ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, у рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЛ зазначив, що особу може бути позбавлено права на свободу та особисту недоторканість лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції, зокрема, за необхідності запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції).

Отже, беручи до уваги практику Європейського Суду, суд дійшов висновку, що позбавлення особи волі не буде свавільним, якщо суд окрім додержання національного законодавства при застосуванні такого заходу забезпечення, враховуватиме особливості конкретної справи, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Таким чином, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_5 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Відповідно до ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину є обов`язковою для оцінки судом обставин при вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Отже, оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, суд не має права ігнорувати суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачається максимальне покарання у виді п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, коштів, сімейних стосунків.

Отже, відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів свідчить про реальне існування наведеного вище ризику позапроцесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Також, суд не може залишити поза увагою актуальність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду щодо тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлені.

У зв`язку з цим суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої він своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти суспільної безпеки, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 22, 177, 182, 183, 194, 291, 309, 314, 315 КПК України, суд

у х в а л и в

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 16 лютого 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня оголошення судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1