СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1471/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2023 року за №0002223, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

потерпіла - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 01.10.2021 року, 11.01.2023 року, 25.02.2023 року та 14.03.2023 року вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_7 , за що був притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (згідно постанов суду від 25.10.2021 року, 21.02.2023 року, 17.03.2023 року та 31.03.2023 року); в період з 01.06.2021 року по 09.05.2023 року неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , за що був притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП; крім того, 02.04.2021 року, 06.05.2022 року, 11.01.2023 року, 23.06.2023 року був неодноразово на підставі постанов суду в порядку ст. 22 КУпАП звільнений від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (за малозначністю діяння, суд обмежувався усним зауваженням).

Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», належних висновків для себе не зробив, і 08.06.2023 року близько 17 години, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, у присутності своєї малолітньої доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання на ґрунті особистих неприязних відносин, повторно вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється особою похилого віку, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя.

Так, 01.06.2021 року, близько 18:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП згідно постанови суду від 23.09.2021 року, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який станом на 20.07.2023 не сплачений).

Крім цього, 11.10.2021 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку, в ході якої висловлював в адресу своєї матері ОСОБА_6 словесні образи та погрози, чим вчинив психологічне домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП згідно постанови суду від 08.11.2021 року, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який станом на 20.07.2023 не сплачений).

Крім цього, 05.12.2022 року, близько 00:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , влаштував сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , в ході якої висловлював словесні образи та погрози, чим вчинив психологічне домашнє насильство (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП згідно постанови суду від 31.01.2023 року, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який станом на 20.07.2023 не сплачений).

Крім цього, 27.02.2023 року, близько 19:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП згідно постанови суду від 22.03.2023 року, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який станом на 20.07.2023 не сплачений).

Крім цього, 09.05.2023 року, близько 17:30 години, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , застосував дії психологічного та фізичного характеру, чим вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП згідно постанови суду від 18.05.2023 року, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який станом на 20.07.2023 не сплачений).

Крім цього, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив і 08.06.2023 року близько 17 години, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи систематично, умисно, вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 : не зважаючи на її похилий вік, вчинив конфлікт з останньою, в ході якого, будучи агресивно налаштованим, у присутності своєї малолітньої доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висловлював в адресу ОСОБА_6 словесні образи, використовуючи нецензурну лайку, принижуючи її честь і гідність та погрожуючи фізичною розправою. Внаслідок вказаних протиправних діянь ОСОБА_3 завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Отже, ОСОБА_3 систематично вчиняв відносно своєї матері ОСОБА_6 дії психологічного насильства, що виражались у словесних образах з використанням нецензурних висловлювань у її бік, приниженні її честі і гідності, залякуванні, погроз в бік потерпілої, в результаті чого завдав систематичні психологічні страждання ОСОБА_6 .

Багаторічна стресова сімейна ситуація, обумовлена діями ОСОБА_3 , сформувала у ОСОБА_6 ознаки Розладу адаптації, пролонгованої депресивної реакції; сформувала стресогенні негативні психоемоційні зміни (страх за життя та здоров`я своє та чоловіка, тривожне очікування неприємностей, почуття приниженої гідності, образи, сорому перед близьким оточенням) з неможливістю повноцінного відпочинку, роботи та спілкування, що погіршило її поточне соціальне функціонування та істотно знизило якість життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Просив його суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи, та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини; обставину, яка пом`якшує його покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.05.2023 року з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий., перебуває на обліку у Святошинському УП ГУНП у м. Києві за категорією "кривдник".

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ст. 126-1 КК України у виді арешту, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду покарання.

Під час судових дебатів прокурор просила суд обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи поведінку обвинуваченого після інкримінованих подій, який продовжує протиправні дії відносно матері.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України), враховуючи поведінку ОСОБА_3 , який в період з 09.06.2023 року по 27.08.2023 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності в тому числі за ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Підпункт «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що нікого не може бути позбавлено свободи окрім, як, серед іншого, відповідно до процедури, встановленої законом законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

У пунктах 46, 47 рішення у справі «Руслан Яковенко проти України», заява № 5425/11, рішення від 04.06.2015, ЄСПЛ чітко розмежував підстави обмеження гарантій, встановлених статтею 5 Конвенції.Суд зазначив, що попереднє ув`язнення в розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції. Також Суд вказав, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. У зв`язку з цим, Суд дійшов висновку, що словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили, оскільки це виключатиме випадки затримання під час судового засідання осіб, яких за результатами судового розгляду було засуджено і які на такий судовий розгляд з`явилися, ще будучи вільними, незалежно від доступних їм засобів юридичного захисту (див. рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany), від 27.06.1968, С. 23, п. 9, Series А № 7).

Отже, наведені обставини у сукупності дають підстави дійти висновку, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є необхідність у обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 177-178, 183, 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти його під варту в залі суду.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме: 30.08.2023 року.

Речові докази: 1 диск DVD-R, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1