Єдиний унікальний номер: 343/734/17
Номер провадження: 1-кп/0343/42/23
У Х В А Л А

26 червня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в присутності запасного судді - ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження № 0000409 від 25.08.2017 відносно

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 - ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 - ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 - ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 - ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262 КК України,

ВСТАНОВИВ:

на розгляді в суді перебувало дане кримінальне провадження.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 здійснюється адвокаткою ОСОБА_10 (ордер серії ІФ №002974 від 18.12.2016), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №954 від 11.09.2012, яка здійснює свою діяльність самостійно за адресою м. Івано - Франківськ, вул. Довга, 26/108 та адвокаткою ОСОБА_11 (ордер серії АХ №1105700 від 30.10.2022), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002236.

Дослідивши матеріали кримінального провадження судом встановлено, що захисниця ОСОБА_10 не прибула в судові засіданні призначені 12.08.2022, 13.10.2022, 14.10.2022, 27.12.2022, 20.01.2023, а захисниця ОСОБА_11 не прибула в судові засідання призначені 02.02.2023, 05.04.2023, 07.04.2023, 12.05.2023.

Згідно зі ст. 52 КПК України, участь захисника в даному кримінальному провадженні є обов`язковою.

Частиною 1 статті 324 Кримінально процесуального кодексу України встановлено, якщо в судове засідання не прибув за повідомленням захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття його до суду. Одночасно, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність адвоката, який не прибув, перед органом, що згідно із законом уповноважений притягати його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 47 КПК України, захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого. Захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю підозрюваного, обвинуваченого. У разі неможливості прибути у призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити суд про таку неможливість та її причини.

Згідно зі ст. 138 КПК України, поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Взявши до уваги обставини, на які посилаються захисниці в обгрунтування свого неприбуття в судові засідання, суд доходить висновку про те, що вони є неповажними з огляду на таке.

Стосовно неприбуття захисниці ОСОБА_10 в судове засідання 13.10.2022, 27.12.2022.

13 жовтня 2022 року захисниця ОСОБА_10 електронною поштою подала

клопотання, в якому зазначила, що з 10.10.2022 перебуває на амбулаторному лікуванні, а тому

розгляд справи призначений 13.10.2022 та 14.10.2022 просить відкласти на іншу дату.

Документів на підтвердження даного факту захисницею надано не було.

27 грудня 2022 року захисницею ОСОБА_10 на електронну пошту суду було надіслано клопотання про те, що вона не може прибути в судове засідання призначене 27.12.2022 у зв`язку із тим, що перебуває на лікарняному.

Однак підтверджуючих документів також надано не було.

Стосовно неприбуття захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання 20.01.2023, 02.02.2023, 05.04.2023, 07.04.2023, 12.05.2023.

20 січня 2023 року захисниця ОСОБА_10 на електронну пошту суду надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, у зв`язку із зайнятістю в іншій справі.

Захисниця ОСОБА_11 на електронну пошту суду 01.02.2023, 04.04.2023, 07.04.2023, 12.05.2023 надіслала клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в інших справах.

Слід зазначити, що судом було завчасно визначено графік судових засідань у цьому кримінальному провадженні, про що були повідомлені належним чином захисниці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Суд звертає увагу, що чинний КПК України не покладає на суд обов`язок узгоджувати

призначені дати судового засідання із учасниками. Більше того, вказане у провадженнях із

великою кількістю учасників може призвести до неможливості організації судового розгляду

таким чином, щоб він був швидким та ефективним, про що зазначає ЄСПЛ у рішенні "Биков проти України" від 16.04.2009, п. 40.

До того ж, у даному провадженні суд завжди узгоджував дати судового

засідання із учасниками провадження, під час чого, у переважній більшості хтось із учасників,

зокрема, із сторони захисту, заперечував. Більше того, окремі із них не прибували навіть в

узгоджені дати. Варто наголосити, що цим складом суду розглядаються й інші справи,

кримінальні провадження та матеріали, де дати судових засідань також визначаються завчасно,

про що повідомляються їх учасники. Тому, у випадку неможливості проведення заздалегідь

визначеного судового засідання, суд позбавлений можливості призначати додаткові дати, оскільки робочий графік уже сформовано з урахуванням судових засідань в інших справах та

провадженнях, як суду, так і сторони обвинуваченя, чи захисту, враховуючи, в тому числі, і значну кількість учасників даного провадження.

Отже, така неможливість проведення заздалегідь визначеного судового засідання впливає на

розумні строки провадження, про що добре обізнані захисники.

Водночас, за змістом ст. 134 КПК України, суд під час судового провадження має право за власною ініціативою здійснити судовий виклик певної особи, якщо встановить наявність достатніх підстав вважати, що участь такої особи у процесуальній дії є обов`язковою.

Відповідно до ч. 9 ст. 135 КПК України, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Отже, з метою належної організації судового розгляду, відповідно до вимог КПК України, суду достатньо направити чи вручити учаснику провадження судову повістку з тим, щоб він її отримав не пізніше ніж за три дні до дня, коли зобов`язаний прибути за викликом.

Відповідно, належною процесуальною поведінкою учасника провадження буде планування свого робочого графіку у відповідність з тим, щоб він зміг прибути у судове засідання, за виключенням існування обставин, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик. Однак, такими обставинами не є зайнятість в інших судових засіданнях, тим паче, що про дати судових засідань в даному кримінальному провадженні захисниці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були обізнані завчасно.

Таким чином, у захисників відсутні поважні причини неприбуття в зазначені вище судові засідання.

Участь захисника, у кримінальному провадженні, де це є обов`язковим, необхідна за для забезпечення додержання судом права на справедливий суд. Однак, якщо захисник неодноразово не прибуває у судове засідання, з неповажних причин, то така поведінка не забезпечує належного захисту інтересів обвинуваченого. Адже, відповідно до ч. 1 ст. 324 КПК України, якщо в судове засідання не прибув захисник, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття його до суду. А зважаючи на те, що вищенаведене має наслідком вчинення судом ряду процесуальних дій, що в будь-якому разі впливає на швидкість судового розгляду, то захисник як кваліфікований правник не може не усвідомлювали та не передбачати таких наслідків.

З огляду на викладене, дії захисника щодо неприбуття в судове засідання не тільки не відповідають меті отримання права на справедливий суд, але й порушують права інших учасників кримінального провадження, а також суперечать завданням і засадам кримінального провадження в частині отримання швидкого і ефективного судового розгляду.

Більше того слід звернути особливу увагу на поведінку захисниці ОСОБА_11 , яка в судових засіданнях виходила із системи захищеного відеоконференцзв`язку без пояснення причини, або мотивуючи це повітряною тривогою, якої на той час в місті її перебування не було.

Окрім цього, 19.06.2023 у судовому засіданні під час судових дебатів, захисниця ОСОБА_11 періодично заходила та виходила із системи захищеного відеоконференцзв`язку, мотивуючи це тим, що втомилась, оскільки судове засідання довго триває.

Також варто зазначити, що судом було надано можливість захисницям подати суду докази поважності своїх неявок у судові засідання, однак останні до закінчення судового слідства жодних обґрунтувань з приводу своїх дій, які призводили до затягування розгляду справи, так і не подали.

Вищенаведене зобов`язує суд реагувати.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Гювеч проти Туреччини» від 20.01.2009 відзначив, що держава не може зазвичай відповідати за дії або рішення адвоката обвинуваченого тому, що поведінка захисту є по суті справою обвинуваченого та його адвоката, незалежно від того, чи призначається він за схемою безоплатної правової допомоги або фінансується приватно. Проте, у разі явної неспроможності адвоката, призначеного відповідно до схеми правової допомоги, забезпечил и ефективне представництво. підпункт (с) пункту 3 статті 6 Конвенції вимагає від національних органів влади втрутитися. У цій справі ЄСПЛ дійшов висновку про можливість застосування такого підходу і в контексті надання правової допомоги адвокатом, обраним обвинуваченим на власний розсуд. ЄСПЛ при цьому врахував, зокрема, серйозність злочинів, відсутність захисника на судових засіданнях. За цих обставин ЄСПЛ визнав, що суд першої інстанції повинен був терміново реагувати, аби забезпечили ефективне юридичне представництво заявника. Врешті, ЄСПЛ відзначив, що обвинувачений має право на захисника, призначеного судом за його власного ініціативою, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд зважає на обов`язковість участі захисника у даному кримінальному провадженні, а також на тривале здійснення судового розгляду. Водночас, судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку із неявкою захисників, у тому числі адвокаток ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Неприбуття захисниць у перелічені вище судові засідання враховуючи викладені вище судом обставини, містять ознаки недотримання захисниками правил адвокатської етики.

Зокрема, ст. 8 Правил адвокатської етики зобов`язує адвоката у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта, а не своїх власних інтересів.

У діях захисниць ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що полягають у неналежному виконанні своїх процесуальних обов`язків щодо неприбуття у судові засідання.

Дії захисниць не можна розцінювати як спосіб захисту, адже така поведінка суперечить нормам кримінального процесуального законодавства.

Власне, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься, розумність строків (ч. 1 ст. 7 К1ІК України).

Водночас, такі строки відповідно до змісту ст. 28 КПК України обчислюються загалом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій. необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження: 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Натомість, неодноразове неприбуття в судове засідання захисниць ОСОБА_10 та ОСОБА_11 призводило до невиправданого затягування судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Правил адвокатської стики, у ході судового розгляду справи адвокат не повинен вчиняти дії спрямовані на невиправдане затягування судового розгляду справи.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись віддій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандере проти Іспанії" від 07.07.1989.

Водночас, захисниці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 маючи значний досвід адвокатської діяльності, були обізнані із тим, що проведення судового засідання у разі незабезпечення захистом обвинуваченого у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, є неможливим. Як наслідок, захисницями штучно створювались умови для перешкоджання швидкому судовому розгляду, що відповідно до ст. 2 КПК України є завданням кримінального провадження

Тому, такі дії захисниць ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд розцінює як спробу затягування судового розгляду.

Поведінка захисниць на переконання суду, є такою, що не узгоджується із встановленими етичними стандартами адвокатської діяльності та суперечить загальним засадам кримінального провадження.

Отже, з урахуванням наведених обставин, у діях адвокаток вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що полягають у порушенні правил адвокатської етики та у неналежному виконанні свого професійного обов`язку щодо явки в судове засідання.

Па підставі викладеного, суд вважає за необхідне порушити перед органом, який згідно із законом уповноважений притягати адвоката до дисциплінарної відповідальності, питання про дисциплінарну відповідальність адвокаток ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Па підставі викладеного, ст. 7, 28, 46, 47, 52, 138, 324 КПК України, керуючись ст.ст. 369, 372, 392 КПК України, суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

порушити перед Кваліфікаційно дисциплінарною комісією адвокатури Івано - Франківської області та Кваліфікаційно дисциплінарною комісією адвокатури Харківської області питання про диципліпарну відповідальність відповідно адвокаток ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3