ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1048/23 Справа № 202/4347/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , подану на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року вчергове продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до вирішення судом питання про продовження строку тримання під вартою, але не більше ніж на два місяці.

Цим же рішенням суду відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 12.05.2021 року до ЄРДР за №30000300 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,6,12,13 ч.2 ст.115 КК України.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що кримінальне провадження, відомості про яке внесені 12.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст 187, п.п.4,0,12,13 ч.2 ст. 15 КК України перебуває у провадженні Краматорського міського суду Донецької області. Під час судового засідання суддею Краматорського міського суду Донецької області відносно ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 03.02.2022. Інших матеріалів, які б підтверджували, шо дія раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 18.03.2023 суду надано не було. Такі об`єктивні обставини свідчать про відсутність повноважень слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська на вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у вказаному кримінальному провадженні в порядку, визначеному ст.199 КПК України.

Не погодившись з судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій порушує питання про скасування ухвали місцевого суду та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити. Вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням законодавства України.

Обвинувачений наголошує на тому, що строк його тримання під вартою становить 1 рік 8 місяців, а справа по суті не розглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції об`єктивно зазначив про те, що відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження станом на день ухвалення оскаржуваного рішення завершено.

За змістом клопотання слідчим суддею та апеляційним судом встановлено, що кримінальне провадження, відомості про яке внесені 12.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст 187, п.п.4,6,12,13 ч.2 ст.115 КК України перебуває у провадженні Краматорського міського суду Донецької області. Під час судового засідання суддею Краматорського міського суду Донецької області відносно ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 03.02.2022.

Інших матеріалів, які б підтверджували, що дія раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 18.03.2023 суду не надано.

Відповідно до ухвали слідчого судді у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесені 12.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст 187, п.п.4,6,12,13 ч.2 ст.115 КК України не перебуває, що підтверджується довідкою спеціаліста суду від 10.03.2023.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про відсутність повноважень слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська на вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у вказаному кримінальному провадженні в порядку, визначеному ст. 199 КПК України.

З такими висновками місцевого суду, які стали підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 погоджується й суд апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини розширила дію гарантій частини 4 статті 5 Конвенції, яка зокрема згідно з доктриною Суду Конвенція вимагає періодичного перегляду тривалого тримання.

Так, аби відповідати вимогам Конвенції, такий перегляд повинен дотримуватись як матеріальних, так і процесуальних норм національного законодавства і, більше того, здійснюватись згідно з метою статті п`ятої Конвенції, тобто для захисту особи від свавілля. Остання вимога означає не тільки, що компетентний суд повинен приймати рішення «швидко», але також, що такі рішення мають прийматися з розумними інтервалами (рішення Herczegfalvy v.Austria, 1992 р.)

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Позбавлення свободи та особистої недоторканості має бути обґрунтованим. Відсутність будь-яких підстав у рішеннях судових органів, які санкціонують тримання під вартою протягом тривалого періоду часу, може бути несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим п. 1 ст. 5 (рішення у справі «Сташайтіс проти Литви» від 21.03.2002 р.(пп. 66-67).

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічного з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що такий запобіжний захід має бути продовжений до вирішення судом питання про продовження строку тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання апеляційного суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2023 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 09.07.2023 року, включно.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4