ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 Справа №607/2711/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003494 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, безробітного, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 02 грудня 2015 року близько 01.00 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував поблизу входу у нічний клуб «Бомба», що по вул.Братів Гжицьких, 3, у м.Тернополі, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час конфлікту із ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він тоді ж і там же, з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, умисно наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці її лівого кута та садно лобової ділянки.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Про вчинене на даний час щиро шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу винуватого, його молодий вік, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді у виді обмеження волі у мінімальному розмірі.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, загалом позитивних даних про особу обвинуваченого, того, що останній тривалий час, а саме більше 7 років нових кримінальних правопорушень не вчиняв, що свідчить про те, що останній став на шлях виправлення, не є суспільно-небезпечною особою, об`єктивних обставин кримінального провадження, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, за вищенаведеного, виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливі без реального відбування призначеного йому судом покарання.

Разом із тим, провадження з розгляду цивільного позову прокурора в інтересах держави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину слід закрити унаслідок повного добровільного відшкодування їх обвинуваченим.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, завданих унаслідок кримінального правопорушення на суми, зокрема, 4 868 грн. та 25 000 грн., відповідно, вирішити які слід наступним чином.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи наведене, а також повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 цивільного позову, в тому числі, у частині відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що наведений цивільний позов у цій його частині є обґрунтованими та таким, що підлягає до повного задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 4 868 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Крім цього, відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому було спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні ним сильного нервового стресу унаслідок кримінального правопорушення, що створювало нервозність, погіршило стан здоров`я, змушувало проходити лікування та докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань потерпілим, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 25 000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди, повністю також задовольнивши таким чином цивільний позов представника в інтересах останнього також в цій його частині.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провадження з розгляду цивільного позову прокурора в інтересах держави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити та стягнути із ОСОБА_3 на користь даного потерпілого 4 868 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення матеріальної та 25000 грн. моральної шкоди.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1