ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/606/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/375/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА

Іменем України

03 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Слатине Дергачівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 14.12.2022 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі,

засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 6 місяців виправних робіт.

Відповідно до ст. 71 КК України, з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано покарання, призначено за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2022 та остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Згідно вироку, 15.01.2023 близько 20-00 годині ОСОБА_8 знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше знайомою йому потерплою ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , знаходячись у положенні стоячи, обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_9 , в результаті чого остання втратила координацію та опинилась у положенні напівлежачи, на колінах, передніми кінцівками, опираючись об підлогу. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , знаходячись у положенні стоячи, нахилившись до ОСОБА_9 , наніс їй один удар кулаком правої руки в область потилиці та один удар кулаком правої руки в область правої скроні.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 відповідно до висновку експерта № 09-92/2023 від 19.01.2023 тілесні ушкодження, а саме: синець в правій орбітальній ділянці з переходом в праву виличну ділянку, жовто-зеленого кольору, синюшного забарвлення по центру, розміром 9.0*4.0 см. Аналогічного характеру синці є на лівій скроні з переходом в ділянку лівої щоки, розміром 16.0*8.0 см. В потиличній ділянці ліворуч є поверхнева вертикально орієнтована, покрита скоринками світло-коричневого кольору, які підіймаються на рівнем оточуючої шкіри, розміром 2.0*4.0 см. Ці ушкодження утворились від травматичної дії тупих твердих предметі, за механізмом удар чи удар-здавлення та могли бути отриманні за 3-6 діб до огляду. За ступенем тяжкості синці та забита рана на тілі ОСОБА_10 викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі зі зміненими доводами прокурор просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Відповідно до ст. 71 КК України, з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2022 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років 1 (трьох) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (а. с. 21 - 23), який ухвалений за результатами спрощеного провадження передбаченого ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засідання або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Так як, судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив в умисне легке тілесне ушкодження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , районний суд вказав, що врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений: 14.12.2022 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення, дотримуватись встановлених у суспільстві норм та правил, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, з 30.08.2022 перебуває на обліку Холодногірського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.

Обставиною, що пом`якшує покарання визнано щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому - рецидив злочину.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до правомірного висновку, що ОСОБА_8 повинен нести в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що в достатній мірі відповідає вимогам процесуального та матеріального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Прокурор в апеляційній скарзі в обґрунтування свого твердження про незаконність вказаного вироку суду зазначив, що відповідно до резолютивної частини вироку ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді виправних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

У вступній частині вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 суддею вірно зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 не працює. Також те, що обвинувачений не працює, зазначено в обвинувальному акті та вбачається з матеріалів кримінального провадження, які досліджувалися судом.

Враховуючи те, що покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого, тож таке покарання не може бути призначено обвинуваченому, який не працевлаштований.

Крім того, призначаючи покарання у виді виправних робіт суд першої інстанції повинен був встановити розмір відрахування із заробітку засудженого в дохід держави. Проте такий розмір відрахування в оскаржуваному вироці суду також не зазначено.

Тому виходячи з викладеного колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції при постановленні вироку стосовно ОСОБА_8 не враховані вимоги ст. 57 КК України, у зв`язку із чим суд необґрунтовано призначив останньому покарання у виді виправних робіт.

Отже, зазначене прокурором в апеляційній скарзі неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність встановлене вищенаведеним аналізом колегією суддів.

Разом з цим, враховуючи вищенаведений висновок про відсутність підстав для призначення більш суворого покарання, виходячи з положення передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, яке дозволяє змінити вирок суду судом апеляційної інстанції в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе змінити вирок в частині визначення порядку призначення покарання за сукупністю злочинів.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання зміні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, п. 4 ч. 1 ст. 408, 409, п. 2 ч. 1 ст. 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовільнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Відповідно до ст. 71 КК України, з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2022 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів обмеження волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді