справа № 619/3421/23
провадження № 1-кс/619/598/23
УХВАЛА

іменем України

17 липня 2023 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001637 від 14.07.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безлюдівка Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
підозрюваногоОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.09.2023.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами. Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість підозрюваним: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, який підтверджується тим, що він вчинив умисний злочин проти власності, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватись від слідства та суду на території України. Також, ОСОБА_5 розуміючи можливість отримати значний термін покарання та усвідомлюючи неминучість та невідворотність покарання, будучи особою, яка офіційно не працевлаштована та не навчається, не має стійких соціальних зв`язків, що свідчить про те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; 3) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час у кримінальному провадженні не встановлені та не допитані всі свідки даного кримінального провадження, показання яких мають істотне значення у кримінальному провадженні, отже перебуваючи на свободі, підозрюваний буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, чим перешкоджатиме досягненню основних завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. Отже, слідчий вважав, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам. Також слідчий вважає, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_5 , обставини вчинення правопорушення, розмір застави необхідно визначити у максимальному розмірі, а саме 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, які зазначені у ньому.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у наступному.

06.07.2023 приблизно о 20 години 30 хвилин, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились біля будинку АДРЕСА_3 де проходили у напрямку будинку № 3/2 по вул. Степова, с.Черкаська Лозова, та побачили раніше знайомого їм ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який ніс із собою пакет з продовольчими товарами та пляшкою горілки «MedoffClassic» об`ємом 0,5 літри.

Саме в цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого, а саме полімерним пакетом із продовольчими товарами яку ОСОБА_7 мав при собі. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, став навпроти ОСОБА_7 та використовуючи фактор несподіванки, відкрито, проти волі останнього, вихопив лівою рукою полімерний пакет із вказаними вище продовольчими товарами з рук потерпілого, тобто здійснив відкрите викрадення майна та ігноруючи усні вимоги ОСОБА_7 щодо повернення вказаного вище полімерного пакету із продовольчими товарами з місця скоєння злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальної шкоди на загальну суму 126,63 грн, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи.

14.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Слідчий суддя заслухавши думку прокурора, який підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, пояснення підозрюваного, який заперечував щодо його задоволення, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001637 від 14.07.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

14.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 ст.194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тобто зі змісту цієї норми вбачається право слідчого судді на власний розсуд вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, надалі «Конвенція». За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (справа K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчим суддею проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Матеріали кримінального провадження, на які послався прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 обґрунтованою.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. які містяться у: протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 14.07.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2023; протоколі огляду місця події відкритої ділянки місцевості поблизу адреси: АДРЕСА_3 , від 14.07.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 14.07.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 14.07.2023; протоколі слідчого експерименту відкритої ділянки місцевості поблизу адреси: АДРЕСА_3 , за участі потерпілого ОСОБА_7 від 14.07.2023; протоколі слідчого експерименту відкритої ділянки місцевості поблизу адреси: АДРЕСА_3 , за участі свідка ОСОБА_6 від 14.07.2023; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 14.07.2023; протоколі слідчого експерименту відкритої ділянки місцевості поблизу адреси: АДРЕСА_3 , за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 15.07.2023.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали клопотання об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах справи докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_5 , до вчинення злочину, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно чинного КПК України не виключається.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Проте, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, та розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, враховує, відомості про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, а також враховуючи, що суду не надано жодних переконливих доказів на підтвердження існування ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, який в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч. 2 ст. 28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту у нічний час, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного слідчий суддя покладає обов`язки, які передбачені п.п. 2, 3, 8 цієї частини статті.

На виконання ч. 7 ст. 194 КПК України слідчий суддя зазначає, що обов`язки, які покладені на підозрюваного ОСОБА_5 не можуть перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру 14 липня 2023 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001637 від 14.07.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повинно бути закінчене 14 вересня 2023 року.

З урахуванням викладеного, строк дії ухвали слідчого судді не повинен перевищувати 14 вересня 2023 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.

Статтею 205 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 177-179, 181, 186, 193, 194, 196, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступної доби.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 14 вересня 2023 року такі обов`язки:

- не відлучатися з с. Черкаська Лозова Харківського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для організації виконання начальнику ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Відповідна посадова особа ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повинна негайно поставити на облік ОСОБА_5 та повідомити про це слідчому ОСОБА_3 .

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 14 вересня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1