Справа № 496/6393/22
Провадження № 1-кп/496/352/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000716 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строком на 60 днів.

При цьому посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому у відповідності з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились. В обґрунтування обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 прокурор звертає увагу суду на наявність ризиків, які не зменшились, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 був раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, позитивних висновків не зробив та умисно вчинив новий злочин. Також ОСОБА_5 не працевлаштований та не має легального джерела отримання доходів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду від 23.02.2023 року, закінчується 23.04.2023 року о 24:00 год, однак судове провадження не закінчено, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість і просила змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, зокрема має зареєстроване місце проживання, де мешкає разом зі своїми батьками, має на утриманні неповнолітню дитину. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 хворіє та потребує отримання постійної замісної терапії, приймання спеціальних медичних препаратів, а також здійснення хірургічної операції, оскільки у нього є ознаки перетяжки тіла жовчного міхура, про що надала медичну довідку з Одеської міської медичної частини № 21 від 14.04.2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку та клопотання захисника. В свою чергу, у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки цей запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, він раніше судимий, офіційно не одружений та не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, переховувався, у зв`язку з чим був наданий дозвіл на його затримання, тому суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування від суду.

Крім того, ОСОБА_5 раніше судимий, а саме 05.07.2022 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Наведене свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Будь-яких даних про недоведеність ризиків, передбачених п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, про застосування якого просила захисник, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Разом з цим, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор в судовому засіданні не довів.

Вислухавши прокурора, який просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, захисника та обвинуваченого, які просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а також ту обставину, що розгляд кримінального провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Водночас, відповідно до положень ст. ст. 11, 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», особи, які перебувають під вартою, мають право на надання їм медичної допомоги, обов`язок забезпечення якої покладається на адміністрацію установи, де особа утримується під вартою.

Відповідно до медичної довідки Одеської міської медичної частини № 21 від 14.04.2023 року № 152/ОММЧ-21-23-вн ув`язнений ОСОБА_5 прибув до установи 21.12.2022 року та був оглянутий черговим медичним працівником установи, скарг на стан здоров`я не висловлював, при огляді тілесних ушкоджень не виявлено. Крім того, з вказаної медичної довідки вбачається, що у ОСОБА_5 відібрані аналізи, пройдені огляди у лікарів, 17.03.2023 року він був викликаний до медичної частини № 21 з метою огляду, але він відмовився, а 20.03.2023 року був оглянутий терапевтом, стан задовільний, 31.03.2023 року здійснено УЗД органів черевної порожнини, висновок: УЗ-ознаки перетяжки тіла жовчного міхура та рекомендована консультація хірурга.

Разом з цим, стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 не може бути забезпечений належною медичною допомогою, з урахуванням його стану здоров`я, під час перебування в установі попереднього ув`язнення, як і об`єктивних даних на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_5 погіршується та перешкоджає його утриманню під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», він потребує лікування, належне забезпечення якого неможливе за умови утримання в установі попереднього ув`язнення. Не надходило відповідних даних та повідомлень також і безпосередньо з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та з Сектору в Одеській області філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях.

Підсумовуючи викладене, жодних об`єктивних, достатніх і переконливих даних, які свідчать про зміну та виникнення нових обставин, які істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та можуть стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, в тому числі домашній арешт, стороною захисту не надано та судом під час судового засідання не встановлено, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду цей запобіжний захід не забезпечить дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченим ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 194, 314, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 21.04.2023 року по 19.06.2023 року і утримувати в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Розмір застави, визначений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.01.2023 року у розмірі 134200 гривень, а також обов`язки, покладені на ОСОБА_5 цією ж ухвалою залишити без змін.

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня проголошення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1