Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1947/23

Номер провадження: 1-кс/511/1020/23

11.07.2023 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000414 від 22.07.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області поштою надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 21.06.2023 року до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від старшого оперуповноваженого Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_5 про те, що в ході проведення заходів з огляду місць залежу корисних копалин, які відповідно до Постанови кабінету міністрів України №827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» віднесено до переліку корисних копалин загальнодержавного значення, а саме «вапняку» на території Калантаївського старостату Роздільнянської міської ради Одеської області встановлено місце видобування невідомими особами «каменю пиляного» механічним способом за допомогою електричного устаткування за координатами: - 46,7371366, 30,3586226.

08.07.2023 року було здійснено огляд місця події розташованого за координатами: - 46,7371366, 30,3586226. В ході проведення огляду місця події було встановлено, що об`єктом огляду являється відкрита ділянка місцевості, на якій, по всій площині, було розміщено місця скупчення каменю природнього походження типу «вапняк», який був виготовлений механічним способом за допомогою електричного устаткування в загальному об`ємі 10,3 кубічних метри, що було в подальшому вилучені в якості речового доказу з метою встановлення точної суми завданого збитку.

Також, було здійснено огляд безпосереднього місця видобування природнього каменю типу «вапняк», а саме «шахти» в ході проведення якої було виявлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: металева тачанка, за допомогою якої здійснювався вивіз добутого каменю на зовні, та електричних каміне-ріжучий станок, за допомогою якого здійснювалось добування каменю.

В подальшому, у зв`язку з неможливістю подальшого повного вилучення каміне-ріжучого станку, у зв`язку з його велико-габаритністю та великою вагою, було здійснено демонтаж наступних головних частин механізму: цепка металева ріжуча, що була вилучена та упакована до сейф-пакету WAR1479571, шина металева, що була вилучена та опечатана биркою з підписами слідчого та понятих, двигун малогабаритний, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих, двигун великогабаритний, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих, редуктор із серійним номером №1853, що був вилучений та упакований до сейф-пакету PSP3226826, редуктор Б/Н із умовним номером №1, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих, редуктор Б/Н із умовним номером №2, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих.

Металеву тачанку коричневого кольору також було вилучено та опломбовано підписами слідчого та понятих.

Слідчий в клопотанні зауважив, що вищевказане майно має значення речового доказу.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділенням Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000414 від 22.07.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 10 липня 2023 року, вищевказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відносно розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При цьому, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі встановлених обставин, а також зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу та є підстави вважати, що в подальшому може бути використане, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає вказане клопотання обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на вказане в клопотанні тимчасово вилучене майно, а саме: - : камінь природнього походження типу «вапняк» в загальному об`ємі 10,3 кубічних метри; цепка металева ріжуча, що була вилучена та упакована до сейф-пакету WAR1479571, шина металева, що була вилучена та опечатана биркою з підписами слідчого та понятих; двигун малогабаритний, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих; двигун великогабаритний, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих; редуктор із серійним номером №1853, що був вилучений та упакований до сейф-пакету PSP 3226826; редуктор Б/Н із умовним номером №1, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих; редуктор Б/Н із умовним номером №2, що був вилучений та опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих; металеву тачанку коричневого кольору що було вилучено та опломбовано биркою з підписами слідчого та понятих, у вигляді заборони володіння, відчуження та користування.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1