Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3980/22
Провадження № 1-кп/490/516/2022
У Х В А Л А

11 жовтня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

її захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000894 про обвинувачення

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дубна Дубинського району Тульської області, є росіянкою, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2022 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів, вислуховування прокурора та обвинуваченого суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 28 вересня 2022 року слідчим старшим слідчим СВ слідчого відділу відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 та у той же день затверджений прокурором окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 .

1. Як зазначив автор обвинувального акту:

12.07.2022, близько 03 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 перебувала в приміщенні кухні за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де готувала їжу.
В подальшому, до приміщення кухні, зайшов чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , який прокинувся від шуму приготування їжі та між ними, з цього приводу , розпочалася сварка, в ході якої ОСОБА_9 почав висловлюватися образливо нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_4 , у зв`язку з чим у останньої виникла образа та неприязнь до ОСОБА_9 , яка послугувала мотивом до виникнення умислу на позбавлення останнього життя, який ОСОБА_4 вирішила реалізувати відразу в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , де відбулася сварка.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне позбавлення життя свого чоловіка - ОСОБА_9 , близько 03:10 годин, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , яка стояла біля кухонного столу в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 навпроти свого чоловіка - ОСОБА_9 , взяла з кухонного столу до правої руки кухонний ніж, який порахувала зручним знаряддям для вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети - умисного вбивства.
В подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_9 , який був повернений до неї передньою частиною тіла та утримуючи кухонний ніж у правій руці , завдала ОСОБА_9 зверху вниз, ножем один удар в область верхньої третини лівого плеча, пошкодивши підшкірно-жирову клітковину та м`язи плеча.
Розуміючи, що ОСОБА_9 ще подає ознаки життя, з метою довести свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 до кінця, ОСОБА_4 утримуючи ніж у правій руці, завдала ОСОБА_9 зверху вниз, ножем один удар в область грудної клітини зліва, пошкодивши м`язи 3-го міжреберного проміжку. пристінкову плевру, нижню частину верхньої долі лівої легені наскрізь, серцеву сорочку, сорочку по передньо-боковій поверхні, ліве передсердя, порожнину правого шлуночка серця.
Після отримання тілесних ушкоджень в область верхньої третини лівого плеча та в область грудної клітки, потерпілий ОСОБА_9 з приміщення кухні зайшов до приміщення ванної кімнати будинку, де через декілька хвилин перестав подавати ознаки життя та помер.
Смерть ОСОБА_9 настала в результаті одного проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням серця, лівої легені, яке супроводжувалося гострою кровотечею та послідуючою гострою крововтратою.

2. Вказані дії обвинуваченої органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України як умисне вбивство, тобто - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Б. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2. Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченої, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.
Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.
Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

В. Стосовно питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Під час підготовчого судового засідання кожному з обвинувачених було роз`яснене право просити про розгляд цього кримінального провадження колегією у складі трьох професійних суддів.

Протягом підготовчого судового засідання обвинувачена змінювала свою думку з цього приводу неодноразово. За наслідками судового засідання обвинувачена зазначила, що наразі визначилась із позицією з цього приводу; остаточно просить розглядати цю справу одноособово.

При цьому судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки розгляду справи у визначеному їй складі, а також переконатися, що її остаточна позиція з цього приводу є усвідомленою та стійкою.
Інші учасники судового розгляду, а саме - захисник, потерпіла та прокурор - також вважали за доцільне розглядати цю справу суддею одноособово.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого це кримінальне провадження слід здійснювати суддею одноособово.

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет, навантаження суду та учасників кримінального провадження, а також оперативну обстановку у місті Миколаєві та пов`язані із нею особливості в організації роботи суду, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 28 жовтня 2022 року на 11:00 годину.

3. При цьому враховуючи, що в цьому випадку про проведення закритого судового засідання сторони не просять, та передбачені законом підстави для такого є відсутніми, розгляд справи слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

4. Судове засідання у цьому кримінальному провадженні слід здійснювати за участі обвинуваченої, їх захисника, прокурора та потерпілої.

Г. Стосовно застосування запобіжного заходу, що має бути застосованим до обвинуваченої.

І......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

1. В обґрунтування послався, загалом, про те, що та обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, з огляду на що існують ризики того, що вона може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому прокурор вказував, що свідками цього кримінального провадження є сусіди обвинуваченої, які не були безпосередніми свідками подій, але - чули гомін та стукіт.

Прокурор вказував й про те, що під час досудового розслідування обвинувачена свою вину у вчиненні злочину визнавала частково, але слідчий експеримент для перевірки її версії проведений не був через те, що обвинувачена сама відмовилась від його проведення.

2. Обвинувачена під час судового розгляду проти задоволення клопотання прокурора заперечувала.

2.1. По суті висунутого їй обвинувачення вказувала, що воно не повною мірою відповідає дійсності.

Зокрема, підтвердила, що її чоловік помер, при цьому - саме від ножового поранення, а ніж, яким була нанесена рана, був в її руці.

Разом з таким, наполягала на тому, що чоловік через свій стан сам впав на ніж, внаслідок чого й настала його смерть.

2.2. Обвинувачена вказувала й про те, що аналогічні покази надавала під час досудового розслідування, але її покази не були взятими до уваги.

2.3. Вона підтвердила й те, що відмовилась від проведення слідчого експерименту за її участі.

В той же час зазначила, що слідчий експеримент планувалось провести у приміщенні райвідділу, але - не за місцем події злочину, до того ж - в умовах, які геть різнились від обстановки на місці вчинення злочину.

2.4. За наслідками підготовчого судового засідання обвинувачена вказувала, що вважає, що її належна процесуальна поведінка може бути забезпеченою у разі її знаходження піл домашнім арештом.

3. Захисник під час судового розгляду кримінального провадження просив змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт, наполягаючи на тому, що цей запобіжний захід повною мірою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

4. Потерпіла під час судового розгляду кримінального провадження просила змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт.

4.1. Вона вказувала, що обвинувачена є її мамою, а загиблий ОСОБА_9 - її батьком.

4.2. Стосовно обставин вчиненого злочину вказувала, що під час подій, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, перебувала за кордоном.

Проте, може засвідчити, що вони збирались виїжджати за кордон разом - вона /потерпіла/ з дитиною та її батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

Проте, перед самим виїздом батько захворів та виїхати не зміг.

Вони знайшли для нього ліки, але змушені були залишити батьків у місті Миколаєві.

4.3. Потерпіла також зазначила, що дійсно в родині її батьків були сварки, але ці сварки завжди швидко закінчувались примиренням та ніколи не були тривалими. При цьому бійок у родині ніколи не було.

Дійсно, батько пив, з огляду на що лікувався, проте таке не було та, як на її думку, не могло стати приводом для його вбивства матір`ю.

4.4. Потерпіла також вказувала, що на її переконання трагедія, яка сталась. є наслідком бойової обстановки у місті Миколаєві.

4.5. Вона також категорично заперечувала можливість протиправного впливу з боку матері на неї та заявила про свою готовність у разі обрання відносно матері запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надавати тій всіляку допомогу у забезпеченні свого перебування вдома.

ІІ......Вирішуючи клопотання прокурора суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 від 14 липня 2022 року відносно обвинуваченої ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 вересня 2022 року включно.

Ухвалою цього ж слідчого судді від 08 вересня 2022 року строк застосування до неї цього запобіжного заходу був продовжений до 12 жовтня 2022 року включно.

2. Під час застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя виходив з наявності ризиків того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, іншим чином зашкодити кримінальному провадженню, а також - вчинити інше кримінальне правопорушення.

3. Відповідно до Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

4. Наразі територія міста Миколаєва є наближеною до тимчасово окупованих територій, в зв`язку із чим піддається обстрілам артилерією та засобами повітряної атаки.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

2. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

3. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
/частина 1/

4. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

5. Відповідно до процитованих вище приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та норм статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

5.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

5.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.
"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання
При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

5.3. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

5.4. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

ІV…...З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Оскільки по справі лише завершене підготовче провадження, наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що їй інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення її вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжного заходу відносно неї наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. Разом з таким, стосовно обставин цього кримінального провадження, суд відзначає таке.

2.1. Припущення органів досудового розслідування у частині того, що в цьому випадку злочин відносно ОСОБА_9 був вчинений є обґрунтованим, адже сторони не заперечують того, що йому були завдані ножові поранення.

2.2. Припущення органів досудового про причетність ОСОБА_4 /тією чи іншою мірою/ до смерті ОСОБА_9 , самою обвинуваченою не заперечується.

Обвинувачена заперечує лише свою роль у подіях, що призвели до її смерті.

Але твердження органів досудового розслідування про те, що саме обвинувачена завдала ударів, від яких сталась її смерть наразі не може бути ані - спростованим, ані - відкинутим.
Що ж стосується заперечень обвинуваченої, то результати їх перевірки можуть знайти своє втілення лише у вироку суду по суті висунутого обвинувачення та не можуть аналізуватись під час вирішення питання про застосування відносно неї запобіжного заходу.

Отже, висунута ОСОБА_4 "підозра" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу є "обґрунтованою".

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Ухвалами слідчого судді встановлена наявність ризику того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

1.1. Наявність цього ризику наразі випливає з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя людини за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а строк її перебування під вартою наразі не є домірним покаранню, що загрожує їй у разі визнання її винною за вироком суду.

Отже, наявність цього ризику суд вважає доведеною.

1.2. В той же час, ОСОБА_4 вочевидь не має ані - коштів, ані - можливості для ефективного переховування від суду. Додатковою перешкодою для вжиття нею таких заходів є її вік.

Ці обставини істотно знижують актуальність такого ризику.

2. Ухвалами слідчого судді встановлена також наявність ризику того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може вчинити новий злочин.

2.1. Наявність такого ризику підтверджується, на цій стадії процесу, головним чином тим, що характер висунутої підозри, відповідно до вимог діючого законодавства, свідчить про те, що запобігти вчиненню нею нових злочинів можливо лише шляхом її тривалого перебування в умовах позбавлення свободи.

Наразі ж строк перебування обвинуваченої в таких умовах не є домірним визначеному законом строку, що є необхідним для її виправлення.

2.2. В той же час, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину на тлі тривалих сімейних відносин. Та умови стверджуваного злочину та обставини, що призвели до його вчинення, вочевидь не можуть бути повтореними.

Таке, з огляду на підстави, що в цьому випадку визначають наявність цього ризику характер підозри/ доводить, що актуальність цього ризику в цьому випадку також є зниженою.

2.3. В обґрунтування наявності цього ризику прокурор посилається на покази зятя обвинуваченої, ніби та погрожувала йому ножем.

Але ці пояснення наразі не є підтвердженими належними та допустимими доказами та опосередковано спростовуються поясненнями потерпілої, зміст яких достовірність вказаних прокурором показів спростовує.

За такого ці посилання прокурора не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

3. Ухвалами слідчого судді встановлена наявність ризику того, що обвинувачена може незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Але наявність цього ризику на цій стадії кримінального провадження суд вважає недоведеною.

3.1. Так, сторони, зокрема - обвинувачення - погоджуються із тим, що вказані в обвинувальному акті свідки не були очевидцями кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Таке, з урахуванням позиції обвинуваченої щодо суті висунутого їй обвинувачення, вочевидь позбавляє вплив на цих осіб будь-якого сенсу.

3.2. Матеріали справи також доводять, що в цьому кримінальному провадженні також позбавленим сенсу є й протиправний вплив на потерпілу.

Так, в дійсності потерпілій не відомі обставини кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

До того ж, вона є донькою як обвинуваченої, так й загиблого, з огляду на що підстави вважати, що її ставлення до скоєного зміниться, також є відсутніми.

До того ж, сама потерпіла можливість протиправного впливу на неї з боку її матері категорично заперечує та ладна надати тій всіляку допомогу. Така позиція потерпілої позбавляє, з огляду на обставини цього кримінального провадження, вплив на неї будь-якого сенсу.

4. Прокурор стверджує, що обвинувачений може перешкодити кримінальному провадженню "іншим чином".

В обґрунтування такого посилається про те, що та не визнає своєї винуватості у вчиненні злочину.

4.1. В той же час, досудове розслідування наразі є завершеним, отже - вжиття заходів для перешкоджання його перебігу вочевидь не є можливим.

4.2. До того ж, посилання прокурора не містять відомостей про протиправні дії з боку ОСОБА_4 , отже про наявність ризиків, на запобігання яким спрямовані запобіжні заходи, не свідчать.

4.3. В іншій частині посилання прокурора, що аналізуються, є надто загальними, через що не можуть бути перевірені судом.

Отже, ці посилання прокурора не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Стосовно можливості запобігти встановленим судом ризикам шляхом обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

1. Вирішуючи питання про можливість запобігти встановленим судом ризикам шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд виходе з сутності таких ризиків.

З огляду на таке суд відзначає, що встановленим судом ризикам вчинення обвинуваченим нових злочинів об`єктивно неможливо запобігти інакше, ніж шляхом обмеження свободи ОСОБА_4 .

2. Суд також відзначає, що такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання, та застава не є здатними забезпечення виконання мети запобіжного заходу в цьому випадку.

2.1. Так, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не передбачає ані - утримання особи /що є необхідним для запобігання ризику зникнення обвинуваченої/, ані - контролю за його поведінкою /що є необхідним для запобігання ризику вчинення нею нових злочинів/.

2.2. Запобіжний захід у вигляді застави ж передбачає можливість запобігти ризику втечі обвинуваченої, але - не передбачає заходів щодо запобігання ризику вчинення нею нових некорисливих злочинів.

3. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки в цьому випадку не є можливим через відсутність в обвинуваченого поручителів.

4. В той же час, наявність наведених вище обставин, що істотно знижують актуальність встановлених судом ризиків, а також вік та стан здоров`я обвинуваченої у своїй сукупності доводять, що її належна процесуальна поведінка може бути повною мірою забезпечена шляхом обмеження її свободи в умовах режиму, що є притаманний домашньому арешту.

Переконливих міркувань же на спростування такого прокурором не наведено.

Отже, відносно обвинуваченої слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Стосовно виду домашнього арешту, який має бути застосованим відносно обвинуваченої.

Вирішуючи питання про вид домашнього арешту, який має бути застосованим відносно обвинуваченої /із забороною залишати житло цілодобово або ж лише у певний період доби/ суд враховує таке.

1. Обвинувачена має право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якому мешкає сама.

2. Такі умови її мешкання фактично унеможливлюють застосування до неї цілодобового домашнього арешту, оскільки у такому випадку вона буде практично позбавлена можливості ефективно отримувати засоби для існування.

Посилання потерпілої про можливість надати такі засоби в цьому випадку не є достатніми, адже потерпіла мешкає на значній відстані від обвинуваченої, а оперативна обстановка у місті Миколаєві є такою, що не дозволяє безперешкодно пересуватись містом у разі виникнення необхідності.

Отже, відносно обвинуваченої слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло протягом певного часу доби.

Стосовно умов застосування цього запобіжного заходу до обвинуваченої.

1. Зміст цього запобіжного заходу становить обов`язок не залишати житло протягом певного періоду доби.

В той же час, оперативна обстановка на території міста Миколаєва час від часу вимагає вжиття негайних заходів щодо самозбереження, які не можуть бути вжитими у цьому приміщенні /зокрема у разі оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій (повітряної тривоги, обстрілів в районі житлового будинку тощо)/

Отже, обвинувачену слід зобов`язати у визначений проміжок часу не залишати житло, окрім випадків необхідності вжиття вказаних заходів.

За такого в зв`язку із застосуванням відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу на неї слід покласти обов`язок не залишати житло протягом визначеного періоду, окрім випадків оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій (повітряної тривоги, обстрілів в районі житлового будинку тощо).

2. До того ж, на обвинувачену слід покласти обов`язок прибувати за всіма викликами суду, адже цей обов`язок є загальним та покладається на обвинуваченого на весь період застосування до нього відповідного запобіжного заходу.

З метою виконання ж цього обов`язку обвинуваченій слід дозволити залишати житло з метою явки за викликами суду.

3. Окрім того з метою забезпечення можливості повідомлення її про час та місце судового розгляду суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену також обов`язок повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну.

4. Додатково суд вважає за доцільне покласти на ОСОБА_4 обов`язок утримуватись від спілкування у будь-яких спосіб особисто або через третіх осіб з особами, вказаними, як свідки, в реєстрі матеріалів досудового розслідування

Отже, клопотання захисту щодо застосування відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу слід задовольнити, а клопотання прокурора з цього приводу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбачених частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 жовтня 2022 року на 11:00 годину.

4.Клопотання прокурора - задовольнити частково, клопотання захисту - задовольнити.
Змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло у період з 13:00 години до 07:00 години наступного дня.

Визначити місцем перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом на виконання цієї ухвали будинок АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-не залишати будинок АДРЕСА_1 протягом періоду з 13:00 години до 07:00 години наступного дня, окрім випадків явки до суду та оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій (повітряної тривоги, обстрілів в районі житлового будинку тощо);

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-утримуватись від спілкування у будь-яких спосіб особисто або через третіх осіб з особами, вказаними, як свідки, в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 11 грудня 2022 року.

Зобов`язати начальника Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" звільнити ОСОБА_12 з-під варти.

СУДДЯ = ОСОБА_13 =