Справа №: 343/472/20
Провадження №: 1-кп/0343/47/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2022 року м/Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_10 та

ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.01.2020 року за номером № 0000018, про обвинувачення

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Княжолука, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, згідно ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_14 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та, маючи змогу надати допомогу потерпілому, якого сам поставив у небезпечний для життя стан, завідомо залишив його без допомоги, коли той перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану через отримані тілесні ушкодження.

Злочини вчинено за таких обставин.

10 січня 2020 року близько 21:00 год. ОСОБА_14 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Р-21 сполученням Долина-Хуст, що знаходиться між м.Долина та смт. Вигода Калуського району Івано-Франківської області, в напрямку м.Хуст Закарпатської області. В цей час по правому узбіччі проїзної частини дороги вздовж правого її краю та в попутньому з автомобілем напрямку рухався пішохід ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При наближенні до пішохода водій ОСОБА_14 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, не обрав безпечної швидкості транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_14 порушив вимог пунктів 1.5., 1.10., 2.3 (п.п. б,д), 10.1., 12.1 Правил дорожнього руху. Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_14 в порушення вимог п. 2.10 (п.п. а,г) Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що своїми діями він поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, маючи можливість надати допомогу, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих завходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстренної (швидкої) допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм автомобілем, а умисно залишив його в небезпечному для життя стані та з місця події втік. В результаті порушення ОСОБА_14 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та крововиливами під тверду, м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку, в м`які тканини голови, саден, синців та рани в ділянці голови, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, пішохід ОСОБА_15 помер.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та пояснив, що 10 січня 2020 року близько 21:00 год. на території АЗС «ОККО» в м.Долина він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_16 , з яким вони поговорили про роботу. На АЗС він приїхав на білому бусі «Т-4», а ОСОБА_16 на синьому бусі «Спринтер». Випивши чаю та поспілкувавшись близько 5-10 хвилин, вони роз`їхалися. Він поїхав додому, а ОСОБА_16 збирався ще повернути в смт. Вигода до брата, тому поїхав відразу за ним. Того вечора був туман, мряка, дорога була мокра та обледеніла, на узбіччях був сніг і калюжі. Виїхавши за місто, він проїхав перший поворот на с.Новоселиця і рухався зі швидкістю 50-60 км/год. Їхав прямо, ближче до центру дороги, оскільки обочина була мокрою, дорожня розмітка там відсутня, дорожнє покриття було в ямах та вибоїнах. В якийсь момент йому назустріч виїхав вантажний автомобіль і засліпив його світлом фар та обмежив видимість. Він пригальмував і відчув удар, тоді зупинив автомобіль, ввімкнув «аварійку» та вийшов. Побачив, що позаду автомобіля лежить чоловік. Тут же зупинився ОСОБА_16 і підійшов до нього. Він сказав, що збив людину. Чоловік лежав перпендикулярно до дороги, ноги на асфальті, а головою в напрямку с.Новоселиця. Наїзд на потерпілого стався на проїзній частині дороги. Він хотів подивитися до чоловіка, але ОСОБА_16 порадив, що краще його не торкатися. Тоді він сказав ОСОБА_16 , щоб той викликав швидку, бо в нього розрядився телефон. Почав зупиняти інші автомобілі, проте ніхто не зупинявся, окрім одного чоловіка та ОСОБА_17 , якого він попросив викликати швидку, однак останній відмовився, сказавши, що не має часу. Він знову сказав ОСОБА_16 дзвонити на швидку, де відповіли, що машина вже виїхала. Тоді він сів у свій автомобіль та проїхав вперед десь 50 м і заховав його під гіллям дерева, оскільки побоявся, що зі швидкою приїде поліція. Коли вийшов з машини, то побачив, що під`їхала швидка, було 2 людей, мабуть лікар та водій, які оглянули потерпілого, занесли до машини, розвернулися і поїхали в м.Долина. ОСОБА_16 поїхав за ними, а він поїхав додому. Дружині нічого не сказав, а розповів про все лише вранці. Хотів зателефонувати до ОСОБА_16 , однак не зміг, тому що телефон впав у калюжу і не вмикався. Наступного дня близько 10:00 год. до нього додому приїхав ОСОБА_16 та сказав, що справи погані, що чоловік в лікарні. Тоді він сів в машину і поїхав в поліцію. Там розповів про те, що вчинив ДТП, його провели до кабінету, де працівники поліції склали протокол затримання та повідомили, що треба написати заяву на ім`я начальника поліції й продиктували її. Написавши заяву, він чекав у кабінеті, його автомобіль загнали на штрафмайданчик. Бачив у вікно, як якісь люди оглядали автомобіль, в якого було пошкоджено праве крило, права фара і лобове скло з правої сторони. Потім приїхав адвокат і його відвезли у лікарню на визначення стану алкогольного сп`яніння, результат був негативний. Алкоголь він не вживає, оскільки хворіє на гепатит «С». Про те, що ОСОБА_15 помер в лікарні, він дізнався від сусідів. Коли дружина їздила до батьків потерпілого, ті відповіли, що допомоги не потребують. Він особисто приходив до потерпілих 4 рази, однак йому ніхто не відчиняв. Двічі давав кошти потерпілому ОСОБА_7 в рахунок відшкодування шкоди, завданої ДТП. У вчиненому щиро розкаюється, шкодує, що так сталося, що загинула людина, неодноразово був у нього на могилі.

Незважаючи на тільки часткове визнання самим обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілих, свідків, висновками експертів, письмовими та речовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що померлий ОСОБА_15 був його сином. 10 січня 2020 року близько 20.00 год. до нього зателефонував син та сказав, що йде пішки в смт. Вигода до бабусі і там залишиться ночувати. Після того, близько 23.00 год. подзвонив знайомий працівник поліції ОСОБА_18 і повідомив, що син потрапив в лікарню. Вони з дружиною відразу поїхали до лікарні на приймальне відділення. Згодом він дізнався, що його сина, який йшов по узбіччю дороги, збив ОСОБА_14 , який, вчинивши ДТП, втік з місця події. Коли його доставили у лікарню, син був живий, діагностували мозкову кому ІІ ступеню. Вважає, що сина можна було врятувати, якби йому надали вчасно медичну допомогу. В подальшому, до нього приїжджав чоловік, який назвався « ОСОБА_19 » та повідомив, що вони з ОСОБА_14 того дня пиячили разом і коли сталася ДТП, ОСОБА_14 телефонував ОСОБА_16 за допомогою. ОСОБА_16 знав, що сталося, він викликав швидку допомогу. Вимагає для ОСОБА_14 максимально суворого покарання, оскільки син був єдиною дитиною в сім`ї, втрата ця є непоправною, він не може змиритися з тим, що сина більше немає.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що їх син ОСОБА_15 10.01.2020 року близько 20.00 год. подзвонив до чоловіка і сказав, що буде ночувати в бабусі. Десь після 22.00 год. до неї зателефонувала мати і сказала, що ОСОБА_20 досі не прийшов і з ним немає зв`язку. Поки вони розмовляли, до чоловіка подзвонили з поліції й повідомили, що сина привезли в лікарню з тілесними ушкодженнями. Це було вже близько 23.00 год. Вони виїхали до лікарні, де працівники поліції їм сказали, що син травмований і невідомо, чи його побили, чи він потрапив у ДТП. На той час в лікарні був ще один чоловік - ОСОБА_16 , який викликав швидку. Близько 03.30 год. вони відвезли сина до ОКЛ в м.Івано-Франківськ. Вже коли були в м.Івано-Франківську, до них зателефонував слідчий ОСОБА_21 і сказав, що в поліцію прийшов ОСОБА_14 та написав явку з повинною. Потім до них зателефонував ОСОБА_16 , який сказав, що хочуть приїхати родичі ОСОБА_14 : дружина та батько. Вже в лікарні ОСОБА_16 обмовився, що того дня перед ДТП він бачився з ОСОБА_14 , вони були трьома бусами на заправці « ОСОБА_22 ». Пізніше до них приїжджав невідомий чоловік, що назвався « ОСОБА_19 » і повідомив сказав, що ОСОБА_14 і ОСОБА_16 10.01.2020 року їхали двома бусами, ОСОБА_14 попереду, а ОСОБА_16 за ним. ОСОБА_14 був п`яний, тому коли сталася аварія, вони спочатку вирішували, що робити, потім ОСОБА_14 втік з місця події, а ОСОБА_16 залишився. Вважає, що сина можна було врятувати, оскільки ДТП сталася о 21.00 год., а швидку допомогу ОСОБА_16 викликав тільки через 20 хвилин після аварії. Вона тяжко переживає втрату сина, на підставі постійних стресів та переживань її здоров`я дуже погіршилося, вона тривалий час змушена приймати антидепресивні ліки, оскільки постійно перебуває в стані тривоги. Просила суворо покарати ОСОБА_14 , який в стані алкогольного сп`яніння збив її сина та залишив його в небезпеці.

Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 10.01.2020 року до неї подзвонив онук і сказав, що прийде ночувати. Костя дуже часто приходив до неї та залишався на ніч, оскільки мав у смт. Вигоді багато друзів, з якими проводив час, спілкувався. О 20:50 год. вона до нього зателефонувала і ОСОБА_20 сказав, що пройшов поворот на с.Новоселицю та буде вдома через 10 хвилин. Коли внук не прийшов в зазначений час, вона подзвонила до нього на мобільний телефон, але зв`язку вже не було. Трохи почекавши, вона зв`язалася з дочкою ОСОБА_23 і дізналася, що ОСОБА_20 забрали до лікарні. Коли всі приїхали до медичного закладу, там був ОСОБА_16 . Саме він викликав для внука швидку допомогу та розповів, що він їхав в напрямку смт. Вигода, коли побачив лежачого на боку чоловіка. Спочатку він проїхав повз нього, але подумавши, повернувся і зрозумів, що то молодий хлопчина, з яким сталася біда, тому він викликав швидку допомогу, а потім слідував за ними до лікарні. Згодом їм стало відомо від швагра ОСОБА_24 , який знайомий з ОСОБА_16 , що останній йому розповідав про те, що того дня перед ДТП він разом з ОСОБА_14 був на заправці « ОСОБА_22 ». Просила для ОСОБА_14 суворого покарання, так як ОСОБА_20 був в їх сім`ї єдиною дитиною, для неї єдиним внуком, його втрата є непоправним і нестерпним болем для них на все життя.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 10.01.2020 року близько 21:00 год. він зустрівся на АЗС «ОКК» з ОСОБА_14 . Вони обоє працюють перевізниками, тому поговорили про роботу та роз`їхалися. Першим поїхав ОСОБА_14 , а він за ним. Дорога була суха (проїжджа частина), а на узбіччях сніг і болото. Рухався на власному автомобілі марки «Mercedes Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, з м.Долина в смт. Вигода. Проїхавши поворот на с.Новоселиця, побачив, що автомобіль ОСОБА_14 стоїть на проїзній частині. Тоді він зупинив свій автомобіль позаду буса ОСОБА_14 та перед потерпілим, що лежав на землі, ногами до дороги, а головою до лісу. Тут же до нього підійшов ОСОБА_14 , який був у шоковому стані, сказав, що збив людину та просив викликати швидку, говорив йому «допоможи». Оскільки швидка не приїжджала, то він вдруге подзвонив на 102, інтервал між першим і другим дзвінком був близько 15-20 хв. Вони побоялися самі везти потерпілого до лікарні, щоб не нашкодити йому. Дочекавшись приїзду швидкої допомоги, він поїхав з ними до лікарні, на той момент ОСОБА_14 з місця ДТП вже поїхав. До 04:00 год. 11.01.2020 року він пробув в лікарні, говорив з батьками хлопця, яким тоді не сказав, що сталося насправді. Згодом до лікарні приїхали працівники поліції і його забрали на місце події, а потім знову привезли до лікарні, оскільки там залишилася його машина. Того ж дня ОСОБА_14 сам пішов в поліцію і написав явку з повинною. Під вечір він зустрівся з батьком і дружиною ОСОБА_14 і разом з ними поїхав до родичів потерпілого хлопця в лікарню до м.Івано-Франківська, щоб допомогти. На досудовому слідстві він говорив, що не знає, що сталося того вечора 10.01.2020 року.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 вказав, що він працює автомеханіком на СТО в м.Долина Калуського району Івано-Франківської області. Того дня, 10.01.2020 року, після роботи перед 21.00 год. він поїхав на заправку «Окко» випити каву, де зустрів знайомих, з якими став розмовляти. Там же були ОСОБА_14 і ОСОБА_16 , які згодом кудись поїхали. Обох він знав до цього часу, оскільки вони були його клієнтами. Випивши каву, він поїхав в напрямку смт. Вигода. Проїхавши поворот на с.Новоселицю, побачив, що на узбіччі дороги в попутному з ним напрямку стоять буси ОСОБА_14 та ОСОБА_16 : білий «Volkswagen Transporter Т4» та синій «Mercedes Sprinter». Він зупинився позаду цих автомобілів та вийшов з машини. В цей час до нього підійшли ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , останній сказав, що збив людину. Просили його допомоги, викликати швидку і залишитися на місці події, однак, він відмовився, сів в автомобіль та поїхав далі. Наступного дня з соціальних мереж дізнався, що було збито хлопця невідомою особою, яка втекла з місця ДТП. Потерпілий був десь на узбіччі, оскільки на проїзній частині дороги не було нікого, автомобілі ОСОБА_14 та ОСОБА_16 також були на узбіччі дороги.

Неповнолітній свідок ОСОБА_25 , допитана в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_26 , пояснила, що з ОСОБА_27 вони зустрічалися близько 8 місяців. 10.01.2020 року вони зустрілися біля 19.30 год. в кафе «Рома», а через півгодини ОСОБА_20 провів її додому. ОСОБА_28 він в подальшому направився, вона не знає. Вже від батьків ОСОБА_27 дізналася, що з ним трапилося нещастя.

Свідок ОСОБА_29 суду вказав, що на той час працював оперуповноваженим СКП Долинського ВП і згідно доручення слідчого, що здійснював досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, 11.01.2020 року проводив слідчу дію допит свідка ОСОБА_16 . Дані допиту записані зі слів свідка. Будь-яких інших слідчих дій він не проводив.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні вказав, що був присутній під час проведення огляду місця події 11.01.2020 року та зазначений в протоколі огляду як спеціаліст, а пізніше проводив досудове розслідування в даному кримінальному провадженні як слідчий. Огляд місця події проводив слідчий, були присутні працівники Долинського відділення поліції, зупинялося багато людей, які проїжджали по дорозі. Всі виявлені уламки та сліди ДТП знаходилися на узбіччі дороги, на проїзній частині жодних слідів не було. Саме він виносив постанову про призначення інженерно-транспортної експертизи та надавав експерту на дослідження протокол огляду місця події від 11.01.2020 року та план-схему до них. Якщо вихідних даних для проведення експертизи недостатньо, то експерт має право звернутися до слідчого з відповідним клопотанням. Під час здійснення досудового розслідування зі сторони захисту заяв, скарг чи клопотань не надходило. ОСОБА_14 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, написав явку з повинною.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_31 вказав, що він в ніч з 10 на 11 січня 2020 року приймав участь в огляді місця події в даному кримінальному провадженні. Він шукав речові докази та сліди аварії. Проведеним оглядом було виявлено та вилучено уламки скла та пластмаси, що розміщувалися на узбіччі дороги, частково у воді. Всі сліди були на узбіччі, на проїжджій частині не було жодних. Освітлювали місце події та відшукували сліди за допомогою ліхтарика. Потерпілого на той час вже не було, на узбіччі частково були калюжі.
Свідок ОСОБА_32 суду пояснив, що в п`ятницю ввечері 10.01.2020 року він був залучений до проведення огляду місця події в складі слідчо-оперативної групи. Приїхавши на місце події, побачив, що потерпілого вже не було. Оглядом встановлено наявність уламків скла, монет та розламаних окулярів на узбіччі дороги, яке на той час було мокрим, також були калюжі. Вилучені предмети передав слідчому ОСОБА_33 для належного упакування. Крім ОСОБА_33 були спеціалісти з області, які приїхали пізніше, та поняті, а також працівники патрульної поліції. Він відразу припустив, що сталася ДТП, хоча ніхто таку версію не висував. Заміри проводив слідчий ОСОБА_33 . Межа між проїзною частиною та узбіччям була розмитою, було багато бруду. Спочатку він все фіксував на свій фотоапарат поки не розрядилася батарея, тому далі фотографував спеціаліст з області. Місце події не освітлювалося, було темно, тому техніка відключалася. На додатковому огляді місця події від 11.01.2020 року, що проводився вже вдень, був він та ОСОБА_33 . Було виявлено мікрочастинки уламків скла зеленуватого відтінку.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_34 вказав, що працює старшим судовим експертом сектору автотехнічних досліджень Івано-Франківського НДЕКЦ МВС. В даному кримінальному провадженні він проводив інженерно-транспортну експертизу, вихідні дані для проведення якої було надано слідчим, а саме: протоколи огляду місця події від 11.01.2020 року та план-схеми до них. Фотознімки не надавалися, тому вони і не досліджувалися. З фототаблиць до протоколів огляду місця події від 11.01.2020 року, оглянутих ним в судовому засіданні, не вбачається можливим встановити закінчення проїзної частини і початку узбіччя та стан дорожнього покриття, оскільки зображення є неякісними. Вихідних даних, наданих для проведення експертизи, було достатньо, висновок експертизи є достовірним, за умови достовірності цих даних. План-схема ДТП відображає фіксацію слідової інформації. Протокол огляду автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , на досліження не надавався. Місце знаходження телефона потерпілого важливого значення не має і на висновок експертизи не впливає. Проїжджа частина дороги була сухою.

Згідно рапорту старшого інспектора-чергового Долинського ВП, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) від 10.01.2020 року за № 195 (т. 1 а.с. 131), 10 січня 2020 року о 21.57 год. по телефону до чергової частини надійшло повідомлення від чергової медсестри ОСОБА_35 про те, що до лікувального закладу з с.Новоселиця Долинського району доставлено невідомого чоловіка з тілесними ушкодженнями: мозкова кома, синці на обличчі та тілі.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.01.2020 року, схеми та долученої фототаблиці (т. 1 а.с. 132-144), місцем події є ділянка автодороги P-21 ДолинаХуст 5 км+87 м, що між м.Долина та смт. Вигода Долинського району Івано-Франківської області. Огляд проводився у напрямку м.Хуст Закарпатської області. Проїздна частина в місці огляду асфальтована, у справному стані, без ям та вибоїн, загальною шириною 7,7 м. Справа та зліва до проїзної частини прилягають грунтово-трав`яні узбіччя, які у вологому стані, за якими є насадження дерев. Ширина правого узбіччя 5 м, лівого 5,1 м. На правому узбіччі виявлено слід кочення автомобіля, який розпочинається на межі правого краю проїзної частини та узбіччя на відстані 87,4 м від умовної лінії, має загальну довжину 32,30 м, ширину 22 см. На відстані 10,8 м від початку сліду кочення та 1,6 м від правого краю проїзної частини виявлено одну лінзу від окулярів. На відстані 2,8 м від даної лінзи на правому узбіччі та 3,15 м від правого краю проїзної частини виявлено ще одну лінзу від окулярів. На одному рівні з даною лінзою ліворуч від неї на відстані 1,9 м по правому краю проїзної частини виявлено частину від оправи окулярів. На відстані 1,9 м від вказаної оправи та 1,8 м від правого краю проїзної частини на узбіччі виявлено другу частину оправи від окулярів, на одному рівні з якою знаходився мобільний телефон «iPhone», з корпусом сірого кольору. На узбіччі на відстані 1,8 м від вказаного телефона та 0,5 м від правого краю проїзної частини розпочинається ділянка осипу уламків прозорого скла, що має довжину 4,6 м та ширину 2 м, які покриті брудом, при цьому лівий край даної ділянки знаходиться на відставні 0,3 м від правого краю проїзної частини дороги. На відстані 17,8 м від закінчення осипу та 7,3 м від правого краю проїзної частини серед дерев виявлено кросівок на праву ногу, чорного та сірого кольорів.

З протоколу додаткового огляду місця події від 11.01.2020 року, схеми до нього та фототаблиць (т. 1 а.с. 154-165) вбачається, що в ході огляду правої сторони проїзної частини на відстані 90 м від умовної лінії та 1,5 м від правого краю проїзної частини виявлено мікрочастинки білого кольору. Далі на відстані 0,8 м від цих мікрочастинок та на відстані 1,8 м від правого краю проїзної частини дороги зафіксована інша мікрочастинка білого кольору. На відстані 0,4 м від даної мікрочастинки та 1,1 м від краю дороги розпочинається ділянка осипу скла довжиною 12 м. На відстані 6,5 м від почакту даної ділянки осипу скла та 2,2 м від правого краю проїзної частини виявлено монету номіналом 10 копійок. В подальшому на відстані 1 м від даної монети та на відстані 0,8 м від краю проїзної частини виявлено 2 монети по 25 копійок, на тому самому рівні та на відстані 2,9 м від краю проїзної частини виявлено монету номіналом 50 копійок. На відстані 4 м від монети номіналом 50 копійок та 3,2 м від краю проїзної частини виявлено пляшку від енергетичного напою «Pit Bull», ємністю 0,5 л. На відстані 1,8 м від пляшки та 6,75 м від краю проїзної частини серед дерев знайдено запальничку.

У відповідності до протоколу огляду приміщення від 11.01.2020 року та долучених до нього фототаблиць (т. 1 а.с. 145-153), об`єктом огляду є приміщення кабінету, що знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_3 по вул. О.Грицей, 15 в м.Долина. Медсестра ОСОБА_36 видала одяг, що належить ОСОБА_15 , якого 10.01.2020 року доставлено до приміщення Долинської ЦРЛ із діагнозом: кома головного мозку. За добровільною згодою медсестри вилучено джинсові штани потерпілого, труси, один кросівок на ліву ногу, чорну майку, светр сірого кольору, куртку та шапку полотняну.

Відповідно до висновку експерта № 52 від 19.02.2020 року (т. 1 а.с. 208-210), на спинці куртки ОСОБА_15 в нижній частині, задній поверхні штанів виявлено сліди ковзання у вигляді потертості тканини, деформації сплощення пучків волокон, які утворилися внаслідок ковзання по травмуючій поверхні, якою могла бути поверхня автомобіля; при цьому внаслідок дії осколків скла могли утворитися розрізи поєднані з розривами на шапці справа, капюшоні куртки справа, правому борті у верхній частині, спинці куртки справа у нижній частині, правій накладній кишені штанів, а від зачеплення тканини - кутастий розрив на задній поверхні куртки справа у нижній частині. На капюшоні куртки, її спинці та рукавах, правій зовнішній поверхні майки у нижній частині, передній і задньо-зовнішніх поверхнях штанів виявлено сліди ковзання у вигляді потертості тканини, деформації сплощення пучків волокон, накладень напівпрозорих частинок піску та непрозорих частинок глини, які утворилися внаслідок ковзання по травмуючій поверхні, якою могла бути поверхня автодороги. Слід вважати, що мало місце зіткнення автомобіля з потерпілим, коли останній перебував у вертикальному положенні і був обернений до автомобіля задньою поверхнею тіла; при цьому, внаслідок первинного удару виступаючими частинами автомобіля утворилися сліди ковзання на задній поверхні лівої штанини у нижній частині та розрізи, поєднані з розривами на спинці куртки справа у нижній частині. На одязі ознак наїзду транспортних засобів, переїзду, волочіння або падіння на поверхню дороги з висоти власного зросту не виявлено.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.02.2020 року та долучених фототаблиць (т. 1 а.с. 166-173), місцем події є територія Долинського ВП, що по вул. Яворницького, 8 в м.Долина, на якій знаходиться автомобіль «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_37 . На момент огляду на автомобілі є наступні пошкодження: деформована права частина капоту, тріснута у вигляді павутини права частина лобового скла, розбите та відсутнє скло передньої правої фари та показник правого повороту, деформована планка, що розташована під решіткою радіатора справа.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/109/13/3-52 ІТ/20 від 04.02.2020 року (т. 1 а.с. 217-222), на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/13/3-112 ІТ/20 від 26.02.2020 року (т. 1 а.с. 224-227), наїзд транспортним засобом на пішохода ОСОБА_15 відбувся на правому узбіччі в напрямку руху до смт. Вигода та відносно елементів дороги знаходиться в місці, що передує початку зафіксованій ділянці осипу скла.

З висновку експерта № 24 від 14.02.2020 року (т. 1 а.с. 197-202) вбачається, що смерть ОСОБА_15 настала від закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та крововиливами під тверду, м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку, в м`які тканини голови, саднами, синцями та раною в ділянці голови, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку. У ОСОБА_15 також виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку, крововиливами в м`які тканини голови в правій та лівій лобно-скронево-тім`яній ділянках, під тверду, м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку в правій та лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці, садна в ділянках лобній, виличній справа та зліва, обох щік, носа справа, верхньої губи зліва, крововиливи в слизову оболонку верхньої та нижньої губи зліва, забійною раною в ділянці нижньої губи зліва, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що є небезпечним для життя в момент спричинення; закрита тупа травма органів грудної клітки з забоями та крововиливами під легеневу плевру та в тканину обох легень, яка має ознаки легких тілесних ушкоджень; садна в ділянках лівої кисті, правої стопи, садно та синець в ділянці лівої гомілки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.Вищевказані тілесні ушкодження утворилася незадовго до поступлення на стаціонарне лікування потерпілого від дії тупих твердих предметів.
Згідно висновку експерта № 156 від 31.01.2020 року (т. 1 а.с. 203-204), ОСОБА_15 незадовго до настання смерті спирні напої не вживав.
У відповідності до постанов про визнання речовими доказами та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 11.01.2022 року (т. 1 а.с. 185-190), вилучені з місця ДТП мобільний телефон марки «iPhone 5», пошкоджені окуляри, один кросівок, уламки прозорої пластмаси, запальничка жовтого кольору, пляшка з-під енергетичного напою «Pit Bull», уламки скла, мікрочастинки білого кольору, копійки номіналом: 50, 25, 25, 10, видані в лікарні труси, джинсові штани чорного кольору, чорна майка, светр сірого кольору, куртка темно-синього кольору, шапка полотняна сірого кольору, автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , змиви з ручки коробки передач, ручки лівих дверей та чохол з руля цього автомобіля визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_14 від 11.01.2020 року на ім`я начальника Долинського відділення поліції (т. 1 а.с. 129), останній вказав, що правою стороною вчинив наїзд на пішохода, перелякався і поїхав додому, а також зазначив, що ця заява написана власноруч без будь-якого тиску.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази підтверджують той факт, що 10 січня 2020 року близько 21:00 год. ОСОБА_14 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ділянкою автодороги Р-21 сполученням Долина-Хуст між м.Долина та смт. Вигода, в порушення вимог ПДР проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, не обрав безпечної швидкості транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_15 , який рухався по правому узбіччі проїзної частини вздовж правого її краю в попутному напрямку, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та крововиливами під тверду, м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку, в м`які тканини голови, саден, синців та рани в ділянці голови, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, від яких в подальшому помер. Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_14 достовірно знаючи, що своїми діями він поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, маючи можливість надати допомогу, не виконав свого громадянського обов`язку, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих завходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстренної (швидкої) допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм автомобілем, а умисно залишив його в небезпечному для життя стані та з місця події втік.

При цьому суд вважає способом захисту та критично оцінює показання обвинуваченого про те, що наїзд на пішохода відбувся не на узбіччі, а на проїзній частині дороги, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями свідка ОСОБА_17 , який вказав, що потерпілий був десь на узбіччі, оскільки на проїзній частині дороги не було нікого, автомобілі ОСОБА_14 та ОСОБА_16 також були на узбіччі дороги, даними протоколів огляду місця події з доданими схемами, згідно з якими всі сліди ДТП виявлено на обочині, висновком експерта № СЕ-19/109/13/3-112 ІТ/20 від 26.02.2020 року, яким встановлено, що наїзд на пішохода ОСОБА_15 відбувся на правому узбіччі в напрямку руху до смт. Вигода та відносно елементів дороги знаходиться в місці, що передує початку зафіксованої ділянки осипу скла.

Щодо невизнання ОСОБА_14 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, то вона підтверджується, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_16 , який вказав, що на той момент, коли на місце події прибула швидка, ОСОБА_14 з місця ДТП вже поїхав. Та й сам обвинувачений суду пояснив, що до потерпілого він не підходив, ніякої допомоги йому не надавав, в лікарню не відвіз, хоч і мав таку можливість, а одне тільки його прохання до ОСОБА_16 викликати швидку, на думку суду, не свідчить про бажання надати потерпілому допомогу, тим більше, що приїзду швидкої він навіть не дочекався.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_12 подав ряд клопотань про визнання доказів недопустимими, які мотивував тим, що досудове розслідування даного кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 218 КПК України було розпочато та здійснювалося слідчим Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_38 . Однак, 23.01.2020 року заступником прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_39 прийнято необґрунтовану і невмотивовану постанову, якою доручено проведення досудового розслідування цього кримінального провадження слідчому управлінню ГУНП в Івано-Франківській області. Мотивувальна частина цієї постанови прокурора не містить оцінки досудового розслідування, яке здійснювалося слідчим Долинського ВП, та констатації його неефективності, що є обов`язковим згідно з ч. 5 ст. 36 КПК України. Того ж дня 23.01.2020 року ОСОБА_39 скерував дане кримінальне провадження начальнику слідчого управління ОСОБА_40 для організації досудового розслідування і далі досудове розслідування цього кримінального провадження було доручено слідчому слідчого управління ОСОБА_30 . Доручаючи здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування первісним органом досудового розслідування, уповноважені особи діють поза межами своїх повноважень. Порушення даної процедури має наслідком визнання доказів, зібраних слідчим ОСОБА_30 , недопустимими на підставі ст. 86 та ч.ч. 2,3 ст. 87 КПК України, як таких, що отримані неуповноваженою особою в даному кримінальному провадженні та з порушенням встановленого законом порядку. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять процесуального рішення керівника органу досудового розслідування про доручення проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_30 , а тому останній не був уповноважений здійснювати досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, приймати процесуальні рішення та збирати докази. Відтак, повідомлення про підозру ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, та пред`явлення ОСОБА_14 обвинувачення є неправомірними, вчиненими без дотримання встановленого КПК України порядку. Також зі змісту протоколу первинного огляду місця події від 11.01.2020 року вбачається, що до участі в його проведенні залучалися спеціалісти: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Водночас, з витягу з ЄРДР від 23.01.2020 року, повідомлення про початок досудового розслідування від 23.01.2020 року та інших процесуальних документів вбачається, що досудове розслідування здійснював слідчий ОСОБА_30 , тобто службова особа, яка вже залучалася до цього як спеціаліст і згідно вимог ст. 80 КПК України зобов`язана була заявити самовідвід. За таких обставин обвинувальний акт щодо ОСОБА_14 складений неуповноваженою на те особою слідчим ОСОБА_30 . Крім цього, прокурор, як докази винуватості ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих злочинів, надав протоколи огляду місця події від 11.01.2020 року з додатками до них та висновок інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2020 року № СЕ-19/109/13/3-112ІТ/20. Первинний огляд місця події розпочався із значним запізненням через 3 год. 20 хв., а додатковий - через 14 год. 20 хв. від моменту ДТП. При цьому, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про забезпечення охорони місця події до початку проведення огляду місця події і дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Допитані як свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ствердили, що як на час події ДТП, так і після неї на місці події спостерігався інтенсивний рух автомобілів та були складні дорожні умови. Відтак, через недоліки в організації проведення оглядів місця події, обстановка місця ДТП зазнала суттєвих змін, а деякі докази були втрачені. Надані прокурором протоколи огляду місця події та додатки до них не відповідають вимогам ст.ст. 104,105 КПК України, оскільки за допомогою відомостей, які зафіксовані у цих процесуальних документах, неможливо встановити чітку матеріальну обстановку місця події, місця розташування об`єктів, що мають відношення до події ДТП, їх розмірну прив`язку до елементів дорожнього облаштування. Крім того, ці важливі процесуальні документи містять недостовірні і неповні відомості щодо учасників проведення цих слідчих дій. Зокрема, у протоколах первинного і додаткового огляду місця події розміри проїзної частини дороги, що мають базове значення для встановлення місця наїзду на пішохода, різняться між собою та з даними дорожньої служби. Так, у протоколі первинного огляду місця події зафіксовано, що ширина проїзної частини дороги становить 7,7 м, у додатковому 7,8 м, а ширина правого узбіччя 5 м. Згідно з інформацією філії «Долинська ДЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» від 21.07.2020 року № 45, ширина проїзної частини дороги Р-21 Долина-Хуст на 5 км+087 м становить 9 м, а правого узбіччя 3,75 м. Протокол первинного огляду місця події містить недостовірні відомості щодо стану дорожнього покриття та узбіччя. Зокрема, у цьому протоколі зазначено відомості про те, що проїзна частина дороги в місці огляду в сухому стані, а справа та зліва до неї прилягають грунтово-травяні узбіччя, які у вологому стані, тоді як з фототаблиць, що додані до цього протоколу, чітко видно, що проїзна частина дороги покрита суцільним обледенілим снігом, а праве узбіччя сніговим покривом в перемішку з брудом, межі елементів дороги не проглядаються. У протоколі первинного огляду зафіксовано ділянку з уламками скла шириною 2 м і довжиною 4,6 м, що розміщені свої лівим краєм на віддалі 0,3 м від правого краю дороги, тоді як у протоколі додаткового огляду місця події ця ділянка має довжину 12 м, відомості про ширину відсутні, а її крайня ліва сторона знаходиться на віддалі 0,8 м від правого краю проїзної частини дороги. Також зі змісту протоколу первинного огляду місця події вбачається, що з місця події вилучено предмети, що стосуються події ДТП (уламки пластмаси та мобільний телефон), однак у протоколі i cxeмi ДТП відсутні відомості про місце їx розташування та розмірну прив`язку до елементів дорожнього облаштування. Більше того, вилучені уламки пластмаси та скла не були ідентифіковані та не досліджувався на предмет того, чи залишені вони автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 . В протоколі первинного огляду місця події міститься інформація про те, що на правому узбіччі виявлено слід кочення автомобіля довжиною 32,30 м та шириною 0,22 м. Проте, даний слід не має прив`язки до елементів дороги та об`єктів, матеріали кримінального провадження не містять даних про його ідентифікацію на предмет причетності до події ДТП. На фотосвітлинах під № 3,4,5 до первинного протоколу огляду місця події чітко видно, що об`єкти, які позначені табличками під № 5,6,7,8 знаходяться в межах проїзної частини дороги. Однак, у цьому протоколі та cxeмi ДТП ці об`єкти розміщені на правому узбіччі. Крім того, на фотознімках, які є додатком до протоколу додаткового огляду місця події, чітко видно, що об`єкти, позначені табличками під № 3,4 (початок осипу скла) знаходяться в межах проїзної частини дороги, однак у протоколі огляду та на cxeмi ДТП зазначено, що об`єкти зафіксовані на правому узбіччі дороги. Зі змісту протоколів первинного i додаткового оглядів вбачається, що у проведенні оглядів місця події приймали участь поняті, відомості про яких містяться у протоколі первинного огляду місця події від 11.01.2022 року i cxeмі ДТП. Однак, допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_41 i ОСОБА_42 ствердили, що не приймали участі у проведенні первинного огляду місця ДТП та не підписували згадані вище процесуальні документи. Cвої показання вони підтвердили під час перехресного допиту зi слідчим ОСОБА_33 , а також вони підтверджуються висновками судово-почеркознавчих експертиз: від 23.06.2022 року № CE-19/109-22/3188-ПЧ та від 06.07.2022 року № СЕ-19/109-22/4758-ПЧ, згідно яких підписи від імені ОСОБА_41 i ОСОБА_42 у протоколі огляду місця події від 11.01.2020 року та cxeмi ДТП виконані не ними, а іншою особою. Допитаний як свідок спеціаліст ОСОБА_32 пояснив, що брав участь у проведенні первинного i додаткового огляду місця події, проте у протоколах цих оглядів та схемах ДТП відсутні його підписи. Даний свідок також пояснив, що під час проведення первинного огляду місця події осколки скла частково знаходилися на проїзній частині дороги та узбіччі, краї яких були розмиті, через що неможливо було визначити чітко їх межі. Крім того, всупереч вимогам ч. 3 ст. 104 КПК України, слідчий не вказав у протоколі додаткового огляду місця події від 11.01.2020 року відомості щодо місця проживання понятих ОСОБА_43 i ОСОБА_44 , а тому є обгрунтований сумнів щодо їх фактичної участі під час проведення цієї слідчої дії. З наведеного вбачається, що до протоколів огляду місця події від 11.01.2020 року та схем ДТП, які є офіційними документами, внесені завідомо неправдиві і неповні дані щодо матеріальної обстановки місця ДТП, yчacтi понятих та cпеціалістів, що свідчить про те, що вони отримані у незаконний спосіб. Із долучених до протоколів огляду місця події фотосвітлин вбачається, що вони виготовлені та засвідчені підписами слідчого ОСОБА_38 , відомості про якого відсутні у протоколах проведення огляду місця події. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, коли та від кого слідчий ОСОБА_38 отримав фотознімки, фотоматеріали, які застосовувались для їх виготовлення, яким чином зафіксував їx отримання. Більше того, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що слідчому ОСОБА_38 у відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України доручалось проведення досудового розслідування даного кримінального провадження. З огляду на це, відомості, які містяться у протоколах огляду місця ДТП від 11.01.2020 року з доданими до них схемами ДТП та фототаблицями, не можуть слугувати підтвердженням фактичних обставин кримінального провадження, як з підстав недотримання вимог ст.ст. 104, 105, ч. 7 ст. 223 КПК України, так i через те, що містять некоректну та завідомо неправдиву інформацію, яка ставить під сумнів їх достовірність. Разом з тим, прокурор долучив до кримінального провадження висновок інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2020 року № CE-19/109/13/3-1121T/20, предметом дослідження якої слугували копії протоколів огляду місця ДТП від 11.01.2020 року та схеми ДТП, які містять недостовірні, неповні та сумнівні відомості щодо матеріальної обстановки місця ДТП та учасників цих слідчих дій. Експерт ОСОБА_34 пояснив, що обгрунтованість висновку експерта залежить від повноти та достовірності наданих слідчим вихідних даних, а йому для проведення експертизи було надано лише копії протоколів огляду місця події та схеми. Фотосвітлини огляду місця ДТП, дані про розташування на місці події телефону потерпілого, уламків пластмаси, слідів кочення автомобіля, транспортний засіб, що причетний до ДТП, не було надано слідчим та ним не досліджувалися. Даний висновок експерта не відповідає вимогам ст.ст. 101,102 КПК України, так як грунтується на дослідженні недостовірних i неповних вихідних даних, які містили протоколи оглядів місця події та схеми ДТП, а тому не є достатньо обгрунтованим, повним та якісним. Тим більше, що ОСОБА_14 , який на час проведення експертизи вже мав статус підозрюваного, був позбавлений стороною обвинувачення можливості брати участь в проведення цієї експертизи, ставити запитання експерту, висловлювати свої зауваження та заперечення, заявляти відвід та знайомитися з матеріалами, що є порушенням права на захист. Також незаконним слід визнати затримання ОСОБА_14 11.01.2020 року о 17.00 год., тобто через 20 годин після події кримінального правопорушення, оскільки ні протокол затримання, ні інші матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_14 застали під час вчинення злочину або безпосередньо після його вчинення, чи що на його тілі або одязі виявлено сліди, які вказують, що саме він вчинив злочин. Незаконне, всупереч вимогам ст. 208 КПК України, затримання ОСОБА_14 було використано як засіб примусу для написання ним заяви про вчинення злочину, яка датована 11.01.2020 року та використана для доведення його винуватості. Отже, відомості, що містяться в протоколах огляду місця події від 11.01.2020 року з доданими до них схемами та фототаблицями, а також висновок інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2020 року не можна покласти в основу обвинувального вироку, оскільки вони здобуті з істотним порушенням норм чинного законодавства і самі по собі та в сукупності з іншими доказами прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, а тому їх слід визнати недопустимими доказами.

Заслухваши думки учасників процесу щодо заявлених клопотань, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд прийшов до наступних висновків.

Так, ч. 5 ст. 36 КПК України передбачено право прокурора доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.
Як вбачається з постанови заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_39 від 23.01.2020 року (т. 3 а.с. 53-54), здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000018 від 11.01.2020 року доручено слідчому управлінню ГУНП в Івано-Франківській області. Дана постанова мотивована тим, що з метою забезпечення ефективного розслідування та встановлення всіх обставин кримінального провадження необхідно провести значний обсяг слідчих (розшукових) дій, які є складними та потребують відповідної кваліфікації слідчого. Суд вважає вказану постанову законною, оскільки вона винесена в межах повноважень прокурора, що передбачені ст. 36 КПК України та на відповідних правових підставах. Той факт, що в тексті постанови детально не розписано, в чому саме полягає неефективність розслідування, яке проводилося слідчими Долинського ВП, на думку суду, не впливає на її законність, оскільки в ній зазначено, що підставою для винесення постанови є саме забезпечення ефективного розслідування та й сам захисник в своєму клопотанні неодноразово вказує про неефективність досудового розслідування на початковому етапі, коли кримінальне провадження перебувало в провадженні слідчих Долинського ВП.
У відповідності до п. 6 ч. 5 ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості про прізвище, ім`я, по батькові та посаду службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування.
Як вбачається з витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні № 0000018 від 11.01.20020 року (т. 3 а.с. 52), слідчий ОСОБА_30 належить до осіб, які здійснюють досудове розслідування в даному кримінальному провадженні.
В постанові від 28.10.2021 року по справі № 477/426/17к Верховний Суд в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що аналіз змісту статей 39, 214 КПК України не дає підстав для висновку про обов`язковість винесення постанови для оформлення рішення про визначення слідчого або групи слідчих, старшого слідчого групи, які здійснюватимуть досудове розслідування. Так, у пункті 1 ч. 2 ст. 39 КПК України, який стосується визначення слідчого, слідчих або старшого слідчої групи керівником органу досудового розслідування, постанова не згадується, у той час як пункт 2 для відсторонення слідчого від розслідування прямо вимагає вмотивованої постанови. Ч. 1 ст. 37 КПК України також не визначає, у якому вигляді має прийматися рішення і про визначення процесуального керівника на досудовому розслідуванні. Це означає, що керівник органу досудового розслідування може (але не зобов`язаний) винести відповідну постанову у випадку, якщо визнає це за необхідне, зокрема, з метою гарантування прав учасників кримінального провадження у разі зміни меж процесуального примусу або обмеження прав і свобод певних осіб для провадження процесуальних дій задля забезпечення реалізації ними права на оскарження.
За таких обставин суд вважає, що слідчий ОСОБА_30 був у встановленому законом порядку уповноважений здійснювати досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, приймати процесуальні рішення та збирати докази, оскільки дані про нього, як слідчого, внесено до ЄРДР, що у відповідності до викладеної позиції Верховного Суду, є достатнім для забезпечення правової визначеності приписів кримінального процесуального законодавства та гарантування прав і свобод людини в кримінальному процесі.
При цьому суд критично оцінює твердження сторони захисту про те, що слідчий ОСОБА_30 , який раніше залучався до участі в даному кримінальному провадженні як спеціаліст, згідно вимог ст. 80 КПК України зобов`язаний був заявити самовідвід та не мав права в подальшому проводити досудове розслідування, оскільки в судовому засіданні встановлено, що він фактично участі в огляді місця події не приймав, а тільки був формально присутній, так як приїхав на місце події з м.Івано-Франківська разом ОСОБА_31 , який спільно з працівником Долинського ВП ОСОБА_32 дійсно були залучені до огляду місця події як спеціалісти: відшукували речові докази та сліди аварії, фіксували та вилучали їх. Формальне зазначення ОСОБА_30 в протоколі огляду місця події як спеціаліста не вплинуло на його об`єктивність як слідчого в даному кримінальному провадженні і не може бути підставою для визнання всього досудового розслідування, проведеного останнім, незаконним.
Судом встановлено, що у відповідності до рапорту старшого інспектора-чергового Долинського ВП, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) від 10.01.2020 року за № 195 (т. 1 а.с. 131), повідомлення про факт правопорушення поступило з Долинської ЦРЛ 10 січня 2020 року о 21.57 год., а огляд місця події розпочався о 00.23 год. 11.01.2020 року. Вказаний часовий розрив суд не вважає надто значним і таким, що може вплинути на оцінку протоколу огляду місця події на предмет його допустимості як доказу в даному кримінальному провадженні.
Як передбачено ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.
Суд вважає, що огляд місця події в даному кримінальному провадженні, як первинний, так і додатковий, проведено у відповідності до вимог ст. 237 КПК України і відомості, що містяться в протоколах огляду та додатках до них відображають матеріальну обстановку на місці події, місця розташування об`єктів, що мають відношення до події ДТП, їх розмірну прив`язку до елементів дорожнього облаштування, зокрема до кілометрового знаку «5» (5 кілометр).
При цьому сторона захисту перекручує відомості, що містяться в зазначених протоколах та додатках, зокрема в обох протоколах вказана ширина проїзної частини дороги 7,7 м, а захист вказує, що в протоколі первинного огляду місця події ширина проїзної частини дороги становить 7,7 м, у додатковому 7,8 м, що не відповідає дійсності. Також не відповідає дійсності твердження сторони захисту про те, що вказані протоколи містять недостовірні відомості щодо стану дорожнього покриття та узбіччя, оскільки в обох протоколах чітко зазначено, щопроїзна частина дороги асфальтована, у справному стані, без ям та вибоїн, а справа та зліва до неї прилягають грунтово-трав`яні узбіччя, які у «вологому» стані. Долучені до протоколів фотоматеріали є неякісними та не дозволяють чітко встановити стан проїзної частини дороги, однак, з них зрозуміло, що на обочині був сніг та бруд, а проїзна частина була сухою, про що також вказали в судовому засіданні свідки, зокрема свідок ОСОБА_16 , який пояснив, що проїзна частина дороги була суха, а на узбіччях - сніг і болото. Про неякісність фотоматеріалів також стверджував допитаний судом експерт ОСОБА_34 . Твердження сторони захисту про розбіжність щодо місця позначення виявлених на місці оглядів об`єктів між зазначенням їх місця знаходження в протоколах оглядів та схемах до них і на фототаблицях також немає нічого спільного з об`єктивною дійсністю, а є перекручуванням фактів та трактуванням їх на свій розсуд, оскільки з фототаблиць, на які посилається захисник, вбачається, що вказані ним об`єкти знаходяться на узбіччі, про що також зазначено в протоколах оглядів та схемах до них. Різниця в розмірах ділянки з уламками скла, які зазначені в протоколі первинного та додаткового оглядів місця події пояснюється тим, що первинний огляд місця події проводився в нічний час при штучному освітленні, що ускладнювало виявлення всіх слідів ДТП, а під час додаткового огляду в денний час виявити та описати сліди вдалося більш повно. Суд вважає, що інформація філії «Долинська ДЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» № 45 від 21.07.2020 року (т. 1 а.с. 101), згідно з якою ширина проїзної частини дороги Р-21 Долина-Хуст на 5 км + 087 становить 9 м, а ширина узбіччя 3,75 м., не спростовує даних з цього приводу, що містяться в протоколах огляду місця події, оскільки з вказаної інформації не відомо, станом на який час зазначено параметри дороги, звідки і в який спосіб вони отримані, а дані, що містяться в протоколах огляду відображають інформацію, отриману шляхом обмірів станом на час складання цих протоколів.
Судом встановлено, що ОСОБА_41 i ОСОБА_42 , які зазначені в протоколі первинного огляду місця події як поняті, фактично участі в проведені цієї слідчої дії не приймали. Даний факт підтверджується їх показаннями як свідків в судовому засіданні та висновками судово-почеркознавчих експертиз: від 23.06.2022 року № CE-19/109-22/3188-ПЧ і від 06.07.2022 року № СЕ-19/109-22/4758-ПЧ (т. 2 а.с. 219-225, 239-246), згідно яких підписи від імені ОСОБА_41 i ОСОБА_42 у протоколі огляду місця події від 11.01.2020 року та cxeмi ДТП виконані не ними, а іншою особою. При цьому суд вважає, що цей факт є підставою для притягнення до відповідальності осіб, що внесли вказані відомості в офіційні документи, однак, не свідчить про те, що ці документи отримані у незаконний спосіб. Як зазначив Верховний Суд в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 10 грудня 2020 року по справі N 473/2485/17, провадження N 51-4454км20, КПК України не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться не в житловому приміщенні. За таких обставин відсутні підстави для визнання протоколів огляду місця події та доданих до них матеріалів неналежними та недопустимими доказами.
Відсутність в протоколах огляду місця події (як первинного, так і додаткового) та доданих схемах підпису ОСОБА_32 , який приймав участь в оглядах як спеціаліст, на думку суду, також не свідчить про незаконність цих документів, оскільки допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_32 підтвердив факт своєї участі у проведенні первинного i додаткового огляду місця події та вказав, що зазначені в протоколах дані відповідають дійсності.
Незазначення в протоколі додаткового огляду місця події від 11.01.2020 року відомостей щодо місця проживання понятих ОСОБА_43 i ОСОБА_44 , також не є підставою для визнання фактичних даних, що в них містяться, неналежними доказами, тим більше, що у відповідності до вимог ст. 237 КПК України участь понятих в проведенні цієї слідчої дії не є обов`язковою.
Твердження сторони захисту про те, що висновок експерта № CE-19/109/13/3-1121T/20 від 26.02.2020 року не відповідає вимогам ст.ст. 101,102 КПК України, так як грунтується на дослідженні недостовірних i неповних вихідних даних, які містили протоколи оглядів місця події та схеми ДТП, є безпідставним та спростовується вищевикладеними доказами, які підтверджують, що фактичні дані, які містяться в протоколах оглядів місця події та доданих до них схемах, є належними та допустимими доказами, оскільки здобуті у встановленому законом порядку та з дотриманням встановленої процедури. Цей факт підтвердив допитаний в судовому засіданні експерти ОСОБА_34 , який вказав, що вихідних даних, наданих для проведення експертизи, було достатньо, висновок експертизи є достовірним, за умови достовірності цих даних.
Безпідставним є і посилання сторони захисту на незаконність затримання ОСОБА_14 11.01.2020 року о 17.00 год., оскільки дане затримання відбулося згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.01.2020 року (т. 1 а.с. 174-178) безпосередньо після того, як він добровільно з`явився в поліцію та розповів, що вчинив ДТП, тобто не суперечить вимогам ст. 208 КПК України.
Твердження захисника про те, що ніби-то незаконне затримання ОСОБА_14 було використано як засіб примусу для написання ним заяви про вчинення злочину, є абсолютно безпідставним, оскільки в самій заяві зазначено, що вона написана власноруч без будь-якого тиску і під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_14 жодних даних, що свідчили б про недобровільний характер написання вказаної заяви чи застосування щодо нього будь-якого тиску не вказав.
Всі інші обставини, на які посилається в своєму клопотанні сторона захисту, жодним чином не підтверджують того факту, що фактичні дані, які містяться в протоколах огляду місця події від 10.01.2020 року та від 11.01.2020 року з доданими до них схемами та фототаблицями, а також висновок інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2020 року здобуті з істотним порушенням норм чинного законодавства і є недопустимими доказами, а тому в задоволенні клопотання про взнання доказів недопустимими слід відмовити в зв`язку з його безпідставністю.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та, маючи змогу надати допомогу потерпілому, якого сам поставив у небезпечний для життя стан, завідомо залишив його без допомоги, коли той перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану через отримані тілесні ушкодження.

Обираючи покарання ОСОБА_14 , суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особу винного та пом`якшуючі обставини, оскільки обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить часткове добровільне відшкодування шкоди.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_14 встановлено, що він не працевлаштований, має середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 233), на обліках в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» та КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради не перебуває (т. 1 а.с. 235,236), згідно з характеристикою № 217 від 02.03.2020 року, виданою Вигодською селищною радою (т.1 а.с. 231), позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації від 13.07.2020 року (т. 1 а.с. 83-84), ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_14 оцінюється як середній.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд також керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Враховуючи викладене, з урахуванням особи обвинуваченого, його суб`єктивного відношення до вчиненого, тільки часткового добровільного відшкодування завданих збитків, думки прокурора та потерпілих, які наполягали на суворому покаранні, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_14 слід призначити покарання у виді позбавлення волі: за ст. 135 ч.1 КК України на мінімальний передбачений термін 1 рік, за ст. 286 ч. 1 КК України: на 5 років, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаочно визначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
В даному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявлено цивільні позови про відшкодування завданої злочином шкоди.

Так, потерпіла ОСОБА_9 просила стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_14 500 000,00 грн. відшкодування завданої внаслідок вчинення ДТП моральної шкоди та витрати на правничу допомогу (т. 1 а.с. 29-33).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 12.03.2021 року Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (т. 2 а.с. 65), ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
За таких обставин провадження в справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди слід закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, де зазначено, що суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, що має місце в даному випадку.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також звернулися з позовними заявами до ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 34-38, 45-50) про стягнення з останнього на користь кожного з них по 1 000 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, під час якої був смертельно травмований їх син ОСОБА_15 та понесених витрат на правничу допомогу. Потерпілий ОСОБА_7 в позовній заяві також просив стягнути з ОСОБА_14 54 603,27 грн. відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, однак, під час судового розгляду зменшив свої позовні вимоги, відмовившись від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, оскільки цю шкоду цивільний відповідач відшкодував в добровільному порядку.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 даного кодексу, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 цього ж Кодексу, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд зазначає, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Таким чином, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної цивільним позивачам ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд приймає до уваги, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення вони втратили єдиного сина ОСОБА_15 . Непоправна втрата сина призвела до погіршення їх самопочуття, що порушило звичний для них спосіб життя та доставляє багато страждань і хвилювань. Суд вважає ці страждання інтенсивними та такими, що вимагають належного відшкодування, однак заявлений розмір відшкодування моральної шкоди в сумі по 1 000 000,00 грн., на думку суду, є завищеним. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням матеріального стану обвинуваченого, суд вважає, що цивільний позов потерпілих в частині стягнення відшкодування завданої їм моральної шкоди слід задоволити частково та стягнути з обвинуваченого на їх користь по 400 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди кожному.

При цьому цивільними позивачами не надано суду жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а тому відсутні підстави для задоволення їхніх позовів в цій частині.

Як вбачається з довідок Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (т.1 а.с. 216,223), витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 2 198,14 гривень. Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати накладений ухвалами слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2020 року (т.1 а.с. 193-196) арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_37 , жителю с.Княжолука Долинського району Івано-Франківської області, мобільний телефон марки «Айфон 5», уламки прозорої пластмаси, пошкодженні окуляри, один кросівок, які поміщенні в пакет та опечатано, труси чоловічі, джинсові штани чорного кольору, один кросівок, чорна майка, светр сірого кольору, куртка темно-синього кольору, шапка полотняна сірого кольору, які поміщено в чорний поліетиленовий пакет та опечатано, пластмаси, які поміщено в конверт, запальничку жовтого кольору, яку поміщено в конверт, пляшку з-під енергетичного напою «Піт Буль», яку поміщено в спецпакет № 0007229, уламки скла, які поміщено в конверт, мікрочастинки білого кольору, які поміщено в конверт, копійки номіналом «50, 25, 25, 10», які поміщено в конверт, змиви з ручки коробки передач, ручки дверей (лівих) автомобіля та чохол з руля, які поміщено у два конверти та спецпакет № 1007985, змиви з обох рук ОСОБА_14 на марлеві тампони та зрізи нігтів з обох рук, які поміщено у два конверти та опечатано.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 року в справі № 343/62/20 (т. 1 а.с. 182-184), ОСОБА_14 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з моменту фактичного затримання з 17.00 год. 11 січня 2020 року та одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 168 160,00 грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка була внесена 13.01.2020 року і на наступний день ОСОБА_14 був звільнений з під варти.

Таким чином,обвинувачений ОСОБА_14 перебував під вартою в період з 11.01.2020 року по 14.01.2020 року.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_14 з 14.01.2020 року запобіжний захід у вигляді застави слід залишити без змін до вступу даного вироку в законну силу, оскільки жодних підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.

Питання речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :

ОСОБА_14 , визнати винним та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 135 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_14 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Зарахувати ОСОБА_14 в строк покарання час перебування його під вартою в період з 11.01.2020 року по 14.01.2020 року тривалістю 4 дні.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до вступу даного вироку в законну силу.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь держави 2 198,14 грн. (дві тисячі сто дев`яносто вісім гривень і 14 копійок) відшкодування витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відшкодування завданої їм моральної шкоди в розмірі по 400 000,00 (чотириста тисяч) гривень кожному.
Провадження в справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_14 про відшкодування завданої внаслідок вчинення ДТП моральної шкоди закрити на підставі підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку зі смертю позивачки.
Після вступу вироку в законну силу повернути застоводавцю ОСОБА_46 грошові кошти в розмірі 168 160,00 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, які вона згідно квитанції № 0.0..1 від 13 січня 2020 року внесла в якості застави за ОСОБА_14 .
Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2020 року на майно, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_37 , мобільний телефон «Айфон 5», уламки прозорої пластмаси, пошкодженні окуляри, два кросівки, труси чоловічі, джинсові штани чорного кольору, чорну майку, светр сірого кольору, куртку темно-синього кольору, шапку полотняну сірого кольору, пластмаси, запальничку жовтого кольору, пляшку з-під енергетичного напою «Піт Буль», уламки скла, мікрочастинки білого кольору, копійки номіналом «50, 25, 25, 10», змиви з ручки коробки передач, ручки дверей (лівих) автомобіля та чохол з руля, змиви з обох рук ОСОБА_14 на марлеві тампони та зрізи нігтів з обох рук.

Речові докази в кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «iPhone 5», пошкоджені окуляри, пару кросівок, труси, джинсові штани чорного кольору, чорну майку, светр сірого кольору, куртку темно-синього кольору, шапку полотняну сірого кольору повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

уламки прозорої пластмаси, запальничку жовтого кольору, пляшку з-під енергетичного напою «Pit Bull», уламки скла, мікрочастинки білого кольору, змиви з коробки передач, копійки номіналом: 50, 25, 25, 10, змиви з обох рук ОСОБА_14 на марлеві тампони та зрізи нігтів з обох рук - знищити;

автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , ручки дверей (лівих) автомобіля, чохол з руля - повернути власнику ОСОБА_37 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_14 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_14 та прокурору.

Суддя: