Провадження №1-кп/523/393/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002564 від 11.07.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, не маючого місця реєстрації на території України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
-03.12.2020 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.15-ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт (згідно листа ДУ «Центр пробації» відомості щодо відбуття призначеного покарання матеріали кримінального провадження не містять),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
10.07.2019 року приблизно о 18:55 годині, підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія 113-Д, діючи умисно, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, взяв з торгової полиці належні вказаному ТОВ одну пачку кави «Якобс», вагою 200гр і вартістю 195,60грн, та одну пачку кави «Якобс», вагою 400гр і вартістю 259,90грн, які сховав у сумку та під футболку, відповідно.

В подальшому, будучи зупиненим охоронцем магазину ТОВ «АТБ-маркет» на виході із вказаного магазину, підсудний ОСОБА_4 з метою утримання викраденого, діючи відкрито і з метою утримання викраденого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не приділяючи уваги законним вимогам охоронця припинити злочинні дії, вирвався від останнього та з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши таким чином означеному ТОВ матеріальну шкоду у загальному розмірі 455,50 гривень.
В судове засідання представники потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з`явилися, попередньо надавши до суду відповідні заяви щодо розгляду справи без їх участі, на підставі чого, з урахуванням позиції інших сторін процесу і з метою дотримання розумності строків розгляду, суд вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутністю означених представників потерпілого.

Підсудний ОСОБА_4 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому й викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах відкритого викрадення чужого майна (грабіж), не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.186 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що карається (станом на час вчинення інкримінованого правопорушення) штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 вказаного Кодексу, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер, обставини і суспільну небезпечність вчиненого ним та те, що скоєне ним в силу ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, а також судом ураховується у певній мірі викладена у відповідних заявах позиція представників потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з цього приводу, відшкодування вказаному ТОВ матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна та характеризуючі дані підсудного.

Так, з матеріалів судової справи вбачається, що підсудний ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованого діяння у цьому кримінальному провадженні не судимий, але станом на теперішній час є засудженим за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за ч.2 ст.15-ч.1 ст.185 КК України від 03.12.2020 року до покарання у виді 100 годин громадських робіт (набрав законної сили 04.01.2021 року та відомості щодо відбуття призначеного покарання матеріали розглядуваного кримінального провадження не містять) і притягається до кримінальної відповідальності по іншим кримінальним провадженням №№0002564, 0000391 корисливої спрямованості (з листа ДУ «Центр пробації» від 13.05.2021 року), за якими утримується під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор»; на диспансерному обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» не перебуває; забезпечений місцем проживання та за попередньою адресою мешкання характеризується незадовільно; в межах розгляду кримінального провадження жодного разу до суду не з`являвся; не має місця реєстрації та постійного проживання на території України; раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (з характеристики за місцем мешкання); офіційно не працевлаштований і суспільно-корисною працею не займається, сукупність чого свідчить про стійку схильність до протиправної поведінки, про небажання стати на шлях виправлення та про недоцільність його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, протягом розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

Втім, зважаючи на позицію сторони обвинувачення та досліджуючи питання можливості застосування положень статті 75 КК України при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, суд виходить з такого.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.75 КК України (в редакції, чинної на час вчинення інкримінованого діяння), якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього певних обов`язків.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві розкрито у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 року (справа №634/609/15-к), яке охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, ст.67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості призначення більш м`якого покарання або виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.ст.69, 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.
Разом із тим, як вбачається з матеріалів судового провадження, підсудний ОСОБА_4 засуджений за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.12.2020 року за вчинення замаху на вчинення кримінального проступку корисливої спрямованості, відомості про відбуття покарання за яким матеріали справи не містять, а згідно листа ДУ «Центр пробаці» в Одеській області вказаний підсудний від відбування покарання за означеним вироком суду ухилявся та його місцезнаходження органом пробації встановлено не було.

З огляду ж на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_4 (зокрема, його не працевлаштованість, відсутність легальних джерел доходів, попереднє засудження і притягнення в теперішні час до кримінальної відповідальності по іншим кримінальним провадженням), його поведінку під час розгляду цього кримінального провадження, комплексність яких обумовлюють неможливість його виправлення в умовах суспільства, суд незважаючи на наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, у контексті ст.ст.4, 5, 50, 65 КК України доходить висновку про доцільність призначення зазначеному підсудному покарання у виді арешту в межах строку, встановленого санкцією ч.1 ст.186 означеного Кодексу, а остаточне покарання з урахуванням вироку суду від 03.12.2020 року слід визначити за правилами ч.4 ст.70 цього ж Кодексу, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, яке належить відбувати реально, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення вказаного підсудного та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Положення ст.60 КК України регламентують, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяця.

Відповідно до ч.4 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.12.2020 року, шляхом поглинення менш суворого призначеного покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді арешту строком на 3 (три) місяця.

Згідно зі ст.60 КК України, ст.ст.15, 50-51 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Виконання вироку в частині поміщення засудженого ОСОБА_4 до арештного дому для відбування покарання, покласти на начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні 2 упаковки кави «Jacobs Monarch», вагою 400 та 200 гр, відповідно, які передані на зберігання під розписку представнику потерпілого ТОВ «АТБ-маркет», - вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1