УХВАЛА

06 квітня 2023 року

м. Київ

Справа № 168/43/20

Провадження № 51-1348 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2023 року потерпілому ОСОБА_4 було поновлено строк на касаційне оскарження, надалі його касаційну скаргу було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, й було надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.

Зокрема серед недоліків було зазначено, що у касаційній скарзі не вказувалося, у чому саме полягають порушення, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, які є підставою для їх скасування. При цьому потерпілий ОСОБА_4 зазначав про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що в силу положень статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Крім цього вимоги, які були зазначені в касаційній скарзі потерпілого, не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України.

Потерпілому роз`яснювалось, що відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Тому серед недоліків було зазначено, що в поданій касаційній скарзі потерпілий не наводить обґрунтувань заявлених вимог, які в силу вимог ст. 438 КПК України є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, а прохальна частина його касаційної скарги не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Згідно з наявним у матеріалах провадження рекомендованим повідомленням потерпілий ОСОБА_4 ухвалу Верховного Суду від 02 березня 2023 року про залишення його касаційної скарги без руху отримав особисто 16 березня 2023 року.

У межах визначеного судом строку потерпілий повторно звернувся до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою, однак, як видно зі змісту скарги, вказані в ухвалі суду від 02 березня 2023 року недоліки він не усунув.

В уточненій касаційній скарзі, поданій на усунення недоліків, потерпілий знову не зазначає конкретних підстав для скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачених ст. 438 КПК України, а також не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.

Зокрема потерпілий ОСОБА_4 повторно вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оспорює оцінку доказів судом при розгляді справи щодо суті висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, наполягаючи на власній думці щодо такої оцінки, що в силу положень статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_4 знову просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Також просить перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ст. 128 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. Заявлений цивільний позов просить повністю задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 на його користь 300000 грн моральної шкоди та 180000 грн матеріальної шкоди.

Така прохальна частина уточненої касаційної скарги не відповідає вимогам ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки щонайменше скасування касаційним судом рішень місцевого та апеляційного судів з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції створить ситуацію, коли в апеляційного суду буде відсутній предмет апеляційного перегляду.

Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги; з урахуванням того, що в поданій касаційній скарзі потерпілого ставиться питання про погіршення становища засудженого, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі обґрунтування вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, а також невідповідність вимог касаційної скарги приписам ст. 436 КПК України перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК України не передбачено.

Таким чином, у наданий строк потерпілий недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Повернути потерпілому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3