Справа №463/7660/22
Провадження №1-кс/463/1686/23
У Х В А Л А

09 березня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , що погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури в оборонній сфері ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000231 від 25 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0000231 від 25 жовтня 2022 року за підозрою за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин.

Вважає, що підставою застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Слідство вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціаліста у кримінальному провадженні; продовжити злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник під час розгляду клопотання проти такого заперечили.

Підозрюваний зазначив, що з 24 лютого 2022 року був на війні. Отримав звільнення на 5 днів, дозвіл отримав 6 березня, займався евакуацію поранених та померлих. Його дійсно затримали та вилучили наркотичні засоби. Разом з тим, з запобіжним заходом не погоджується, просить врахувати, що він має дитину, сім`ю, воював, вину не заперечує, психічний стан потребує реабілітації.

Захисник проти клопотання заперечив. Підозрюваний вину визнає, сприяє слідству. Просить врахувати, що підозрюваний тільки повернувся з війни, потребує психічної реабілітації, має постійне місце проживання. Ризики не підтверджуються, він з`являється за всіма викликами. А тому просять застосувати запобіжний захід у вид домашнього арешту, оскільки підозрюваний має зареєстроване місце проживання. У випадку обрання тримання під вартою, запропонований розмір застави є непосильним, оскільки він є єдиним годувальником у сім`ї.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне проводження №0000231 від 25 жовтня 2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме що молодший сержант ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, 24.11.2022, точний час слідством не встановлено, через застосунок «Telegram» незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у м. Львові по вул. Петра Панча неподалік церкви Князя Володимира особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», обіг якої заборонено, яку зберігав при собі з метою збуту.

У подальшому, молодший сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори», якою визначено, що діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, цього ж дня приблизно о 17 год. 00 хв., з метою подальшого незаконного збуту, розмістив згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено «PVP» у парку «Білогорський» у м. Львові, та зберіг на власному мобільному телефоні інформацію про місцеперебування цього згортка для подальшого відправлення інформацію, необхідну для відшукання особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP» до відповідного «Telegram»-каналу.

Так, 24.11.2022 в період часу з 21 год. 22 хв. до 21 год. 41 хв., в ході проведення огляду місця події, території парку «Білогорський» по вул. Рудненській у м. Львові, ОСОБА_5 добровільно видав слідчому 33 згортки, обмотані клейкою стрічкою чорного кольору та вказав на місцевості, де розмістив для продажу один згорток, обмотаний клейкою стрічкою чорного кольору.

В результаті проведення вказаного огляду місця події, виявлено та вилучено 24 згортки, обмотані клейкою стрічкою чорного кольору, у яких містилися зіп-пакети з кристалічною речовиною блакитного кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», 10 згортків, обмотані клейкою стрічкою чорного кольору, у яких містилися зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP». Загальна маса вилученого особливо небезпечних психотропних речовин, обіг якої заборонено - «PVP» становить 6,4003 грам.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом працівника ВАЗОЧ ТУ ДБР у м. Львові від 25.10.2022; протоколом огляду місця події від 24.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.02.2023; висновком експерта № СЕ-19/114-22/19109-НЗПРАП від 26.01.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 08.03.2023. Слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний міг вчините інкриміноване правопорушення, а отже підозра на даному етапі слідства є достатнього обґрунтованою.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. При цьому КПК України передбачає обрання запобіжного заходу по кожному провадження самостійно, незалежно від наявності такого у іншому провадженні.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється слідчими органами у вчиненні тяжкого злочину та до нього може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний зможе переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та може покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України.

Додатковою підставою вважати цей ризик реальним є триваюча активна фаза збройної агресіє РФ проти України, яка через додаткове навантаження на відповідні правоохоронні органи ускладнить здійснення контролю за дотриманням ОСОБА_5 інших не пов`язаних з ізоляцією від суспільства запобіжних заходів. Разом з цим, останній проходить службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні, підрозділи якого активно приймають участь в обороні територій України від збройної агресії з боку РФ.

До того ж, ОСОБА_5 є військовослужбовцем та в умовах активних бойових дій на сході та півдні України може під приводом участі у їх проведенні ухилитись від органу досудового розслідування чи суду, що суттєво ускладнить чи зробить неможливим виконання покладених на нього як на підозрюваного обов`язків та не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний зможе впливати на ще невстановлених та недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також інших осіб, експертів та спеціалістів, які залучені та будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких для покращання процесуального становища підозрюваного але у позапроцесуальний спосіб.

Крім цього у кримінальному провадженні не встановлено ще усіх осіб, можливо причетних до вчинення даних кримінальних правопорушень, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Знаходячись на волі підозрюваний зможе координувати свої дії із невстановленими на цей час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Крім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

А тому є всі підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Окрім цього, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий пропонує визначити максимальний розмір застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому посилається на можливість внесення такої підозрюваним, виходячи з його майнового стану.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням наданих недостатніх даних слідчим про можливість внесення максимального розміру застави і обґрунтовані доводи сторони захисту щодо недостатності майнового стану підозрюваного для сплати максимального розміру застави, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно визначити розмір застави, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу проголошення ухвали 09 березня 2023 року о 15:30.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень)

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 14 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1