ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/192/21 Номер провадження 11-кп/814/99/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2019 року за №0000148, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2019 року за № 0000148, щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Либохора Турківського р-ну Львівської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що прокурор звернувся до суду з новоскладеним обвинувальним актом (після постановлення судом рішення про його повернення) поза межами строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, з дня повідомлення ОСОБА_11 про підозру.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, за таких обставин.

15 травня 2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_11 біля кафе «Таверна» по вул. Генерала Пащенка, 66-А в с. Сагайдак Шишацького р-ну Полтавської обл., діючи з прямим умислом на вчинення грабежу, схопив ОСОБА_8 правою рукою за волосся та смикнув, унаслідок чого вона впала на асфальтне покриття на спину. Затим ОСОБА_11 кулаками правої і лівої рук наніс ОСОБА_8 не менше п`яти ударів в область голови, а від того, що ОСОБА_8 закривала голову руками - удари по обох руках останньої, чим застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синців, розташованих на: зовнішніх поверхнях середньої й нижньої третин лівого плеча, задніх поверхнях лівого ліктьового суглобу та правого плеча. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_11 відкрито викрав у ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung SM-J700 HZDDSEK», вартістю 2 300 гривень.

Такі дії ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

В апеляційних скаргах прокурор ОСОБА_13 та представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 , просять скасувати ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: строк досудового розслідування повинен обчислюватись з моменту фактичного надходження прокурору із суду повернутого обвинувального акта, а, отже, цей строк на час направлення нового обвинувального акта до суду не закінчився; ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який одночасно належить до злочинів проти власності та проти здоров`я особи, через це закриття кримінального провадження з визначеної в п.10 ч.1 ст.284 КПК України підстави є неможливим; КПК України не передбачено право суду під час судового провадження на закриття кримінального провадження за вказаною вище підставою.

Представник потерпілої наведені ним вимоги обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення вчасно направила обвинувальний акт до суду, оскільки час його повернення із суду до органу прокуратури для усунення недоліків не враховується в строк досудового розслідування.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора, потерпілої та її представника на підтримку апеляційних скарг, заперечення обвинуваченого і його захисників проти апеляційних скарг, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційних скарг та дійшла висновку про те, що вони підлягають задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, оскаржувана ухвала цим вимогам закону не відповідає.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Виходячи з положень ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частиною 1 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» унормовано, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

На підставі ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За результатами судового розгляду 15 червня 2021 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області закрив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2019 року за №0000148, щодо ОСОБА_11 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_11 про підозру (а.п.96-99).

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням місцевого суду та вважає слушними доводи апелянтів, які зводяться до відсутності підстав для закриття даного кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Приписами п.10 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

У цьому аспекті апеляційний суд насамперед зауважує, що п.10 ч.1 ст.284 КПК України в частині вживання поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» не містить прямої відсилки до конкретних норм іншого нормативно-правового акта, на відміну, до прикладу, від положення п.9 ч.1 ст.284 КПК України, котре прямо відсилає до норм ст.212 КК України та підрозділу 92 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

За доктриною кримінального права всі склади кримінальних правопорушень за характером їх структури поділяються на дві категорії: прості та складні (ускладнені).

До простих складів зазвичай відносять ті, які містять ознаки одного суспільно небезпечного діяння, що посягає на один об`єкт.

У той же час, одним із видів складного (ускладненого) кримінального правопорушення, є склад, законодавча конструкція якого передбачає наявність двох і більше (обов`язкових чи факультативних) об`єктів посягання, один із яких є основним, а інший(і) додатковим(и) в складі поліоб`єктного кримінального правопорушення. Виходячи з основного об`єкта, як відомо, здійснена класифікація усіх кримінальних правопорушень (із їх структуризацією) у відповідних розділах Особливої частини КК України та диференціація кримінальної відповідальності. Проте, додатковий об`єкт також відіграє істотне значення для правозастосування.

Наявність у складі кримінального правопорушення додаткового об`єкта свідчить про те, що в такому складі кримінального правопорушення цим суспільним відносинам поряд з основним об`єктом заподіюється (може заподіюватись), чи створюється (може створюватися) реальна загроза заподіяння шкоди.

Додатковим об`єктом є цінності, які підлягають одночасному захисту разом з основним об`єктом кримінально-правової охорони. Це такі цінності, яким завдається (може завдаватися) шкода від кримінального правопорушення одночасно з основним об`єктом посягання, що через типове поєднання із характером кримінально-караного діяння та з огляду на передбачені законом спосіб його вчинення, застосовані знаряддя, обстановку й інші ознаки, зумовлює застосування законодавцем особливого підходу до побудови відповідного складу кримінального правопорушення.

Такі цінності як життя і здоров`я можуть бути основним об`єктом для ряду кримінальних правопорушень, передбачених розділом ІІ «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи» Особливої частини КК України, але водночас утворювати додатковий об`єкт кримінальних правопорушень з інших розділів КК України.

Згідно з висновком щодо застосування норми права, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року (справа №932/8842/20, провадження №51-5954 кмо 21) зазначене у п.10 ч.1 ст.284 КПК України поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» охоплює не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК України, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи.

При вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України необхідно виходити з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховувати, з огляду на положення ст.12 КК України, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи.

Якщо з огляду на приписи ст.12 КК України та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК України охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Однією з кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

За змістом обвинувального акта ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої (а.п.1-2).

Зазначене вище свідчить про наявність у складі інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, з урахуванням фактичних обставин обвинувачення, додаткового об`єкта посягання, яким є життя та здоров`я особи.

Відповідно до положень ст.12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

Таким чином, кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 не підлягало закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку із закінченням визначеного ст.219 КПК України строку досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_11 про підозру), а тому висновки першої судової інстанції про протилежне не ґрунтуються на вимогах закону та є помилковими.

Аналогічний підхід за результатами застосування правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року викладено в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 березня 2023 року (справа №753/1552/2022, провадження №51-3335 км 22), у якій предметом дослідження було закриття кримінального провадження також щодо особи, обвинуваченої у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допущені місцевим судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, через це відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України оскаржувану ухвалу належить скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У зв`язку з тим, що судове рішення місцевого суду підлягає скасуванню з наведеної вище підстави, інші доводи апеляційних скарг колегією суддів не вирішуються.

Під час нового розгляду необхідно врахувати викладене вище, провести судовий розгляд згідно з положеннями КПК України, за наслідком чого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Отже, апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року щодо ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4