печерський районний суд міста києва
Справа № 757/699/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000082 від 08.06.2021,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000082 від 08.06.2021.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.10.2022 року №757/27891/22-к було надано дозвіл прокурорам групи прокурорів та слідчим групи слідчих на проведення обшуку зазначеного автомобіля, який належить ОСОБА_7 з метою відшукання: паспортних документів, їх копій, що належать незаконно перенаправленим через державний кордон України громадянам України, що підлягають мобілізації; банківських карток, на які вони перераховуються; робочих записів, чернеток; оптичних дисків, жорстких магнітних дисків, флзш-накопичувачів; компютерної техніки; мобільних терміналів, які містять інформацію про спілкування, переміщення та зв`язки учасників злочинної групи на території України; проекти та бланки документів, які використовуються в злочинній діяльності.

На виконання зазначеної ухвали, 29.10.2022 року слідчим СВ Печерського управління поліції у м.Києві ОСОБА_8 складено протокол обшуку згідно якого вилучено:

-особисті документи: паспорт, свідоцтво про реєстрацію авто, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 вилучено до пакету №ЕХР00177228;

- чекова книжка; вилучено до пакету №ЕХР00177228;

-банківська картка № НОМЕР_1 Ощадбанк, вилучено до пакету №ЕХР00177227;

-сім пакет «Київстар» НОМЕР_2 , вилучено до пакету №ЕХР00177227;

- мобільний телефон «Redmi» ІМЕI: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ;

вилучено до пакету №NPU1508346;

- мобільний телефон «ОРРО» ІМЕІ: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6

вилучено до пакету № NPU111508346;

- сумка чорного кольору до вилучено пакету №ЕХР0373098;

- документи вилучено до пакету №ЕХР0446015;

- документи вилучено до пакету №ЕХР0453849;

- автомобіль «Ford Fokus» д.н.з. НОМЕР_7 та ключі від нього (вилучено до поліетиленового пакету (ключі));

- планшет "ASUS"; (протокол обшуку квартири )

-мобільний телефон чорного кольору Самсунг (поміщено до сейф- Пакету № KiU139902); (протокол обшуку квартири);

- мобільний телефон Nокіа чорного кольору (поміщено до сейф- пакету№KiU1138801); (протокол обшуку квартири).

ОСОБА_6 , зазначає, що слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно у кримінальному провадженні №0000082 від 08.06.2021 року за підозрою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.06.2022 року за №0000082, а саме на кошти, однак на арешту вилученого майна слідчі до слідчого судді всупереч вимог КПК України, не зверталися.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 30.11.2022 року №757/33678/22-к частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 зобов`язано слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_8 повернути ОСОБА_6 посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , яке вилучено 29.10.2022 року під час проведення обшуку, в іншій частині скаргу направлено процесуальному керівнику у кримінальному провадженні №0000082 від 08.06.2021 року, для прийняття процесуального рішення в порядку ст.169 КПК України.

Разом з цим, особа, яка подала скаргу стверджує, що прокурором не було виконанно вимог ст. 169 КПК України.

ОСОБА_6 неодноразово зверталася до прокурора Печерської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 з проханням виконати вимоги Ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 30.11.2022 року №757/33678/22-к, однак, на свої звернення жодної відповіді не отримала.

Зокрема 12.12.2022 року ОСОБА_6 подала клопотання про виконання вимог зазначеної ухвали суду, яка зареєстрована в Печерській окружній прокуратурі м.Києва за №6606/22, однак всупереч вимог закону відповіді не отримала.

26.12.2022 року ОСОБА_6 надіслала клопотання до прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про виконання вимог зазначеної ухвали.

З врахуванням зазначеного, ОСОБА_6 просить суд:

- зобов`язати прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 виконати вимоги ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 30.11.2022 року №757/33678/22-к.

- зобов`язати покурора Печерської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 припинити незаконну дію щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами п.3, ч.1, статті 169 КПК України.

- зобов`язати прокурора Печерської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 вчинити дію передбачену п.3 ч.1 ст.169 КПК України, частиною п ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України в частині повернення тимчасово вилученого майна:

- -особисті документи: паспорт, свідоцтво про реєстрацію авто, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 вилучено до пакету №ЕХР00177228;

- чекова книжка; вилучено до пакету №ЕХР00177228;

-банківська картка № НОМЕР_1 Ощадбанк, вилучено до пакету №ЕХР00177227;

-сім пакет «Київстар» НОМЕР_2 , вилучено до пакету №ЕХР00177227;

- мобільний телефон «Redmi» ІМЕI: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ;

вилучено до пакету №NPU1508346;

- мобільний телефон «ОРРО» ІМЕІ: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6

вилучено до пакету № NPU111508346;

- сумка чорного кольору до вилучено пакету №ЕХР0373098;

- документи вилучено до пакету №ЕХР0446015;

- документи вилучено до пакету №ЕХР0453849;

- автомобіль «Ford Fokus» д.н.з. НОМЕР_7 та ключі від нього (вилучено до поліетиленового пакету (ключі));

- планшет "ASUS"; (протокол обшуку квартири )

-мобільний телефон чорного кольору Самсунг (поміщено до сейф- Пакету № KiU139902); (протокол обшуку квартири);

- мобільний телефон Nокіа чорного кольору (поміщено до сейф- пакету№KiU1138801); (протокол обшуку квартири);

- договір про надання послуг та заяви водія-волонтера вилучено та поміщено до сейф -пакету №ЕХР0372712.

ОСОБА_6 та адвокат в судовому засіданні підтримали скаргу та зазначили, що зазначили, що в ухвалі слідчого судді не було надано дозволу на вилучення даного автомобіля та паспорту ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, оскільки вважає, що ухвалою слідчого судді, було передбачено вилучення документів та автомобіля.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000082 від 08.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 12.10.2022 задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_7 та використовується ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, а саме: паспортних документів, їх копій, що належать незаконно переправленим через державний кордон України громадянам України, які підлягають мобілізації, банківських карток, на які вони перераховуються, робочих записів, чернеток, оптичних дисків, жорстких магнітних дисків, флеш-накопичувачів, комп`ютерної техніки і мобільних терміналів, які містять інформацію про спілкування, переміщення за зв`язки учасників злочинної групи на території України, проекти та бланки документів, які використовуються для злочинної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні - вони мають бути повернуті власнику.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, суд дослідивши матеріали скарги, прийшов до висновку, що ухвалою слідчого судді не було передбачено вилучення транспортного засобу та в подальшому слідчими не було накладено нього арешту, відтак, слідчий суддя вважає, що автомобіль має статус тимчасово вилученого майна.

З врахуванням зазначеного, даний транспортний засіб підлягає поверненню, а доводи прокурора є необгрунтованими.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно із цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 41 Конституції України, яка визначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Окрім цього, слідчий суддя вважає, що вилучений паспорт на ім`я ОСОБА_6 теж підпадає під критерії тимчасово вилученого майна та підлягає поверненню заявнику, оскільки таке вилулення майна порушує її права.

Щодо вилучених інших речей та документів, то слідчий суддя вважає, що вони не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу, оскільки ухвалою слідчого судді було передбачено їх вилучення.

Також, щодо вимоги про визнання зобов`язання виконати ухвалу, слідчий суддя вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки така вимога не може бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Відтак, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000082 від 08.06.2021,- задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно, а саме:

- автомобіль «Ford Fokus» д.н.з. НОМЕР_7 та ключі від нього (вилучено до поліетиленового пакету (ключі);

- свідоцтво про реєстрацію автомобіля, яке було розміщено до пакету №ЕХР00177228;

- паспорт на ім`я ОСОБА_6 , який було розміщено до пакету №ЕХР00177228.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1