31.03.2023
Справа № 642/3213/21
Провадження № 1-кс/642/913/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2023 року старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з вищевказаним клопотанням, погодженим з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 22.01.2021, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти у таємниці, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як зазначено у клопотанні, в ході досудового розслідування встановлено, що увечері, 24.05.2019, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи загальний умисел, спрямований на вимагання чужого майна, прибули на перехрестя вул. Комуни та вул. Рудика, розташованому неподалік від Меморіалу Слави у м. Харкові, та, маючи інформацію про місцезнаходження «закладки» з невідомою речовиною, розосередились на прилеглій території та організували засідку.

В той же день в період часу з 20 год. 40 хв. до 23 год. 00 хв. до вказаного місця прибув ОСОБА_12 , на автомобілі ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , та підняв зазначену «закладку» з невідомою речовиною і направився в бік вказаного транспортного засобу. Побачивши що ОСОБА_12 взяв «закладку, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підбігли до ОСОБА_12 та нанесли йому декілька ударів кулаками рук та ногами по голові та тулубу завдавши потерпілому ОСОБА_12 фізичного болю, таким чином подавивши волю до опору з боку потерпілого. Далі, для досягнення своєї мети, діючи умисно, з корисливих мотивів, користуючись психічною вразливістю потерпілого ОСОБА_12 , розуміючи, що не мають права на його майно, погрожуючи завданням ударів та інших насильницьких дій, почали вимагати у потерпілого грошові кошти у сумі 3000 доларів США за непритягнення його до кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_12 , сприймаючи погрози ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , як реальні та перебуваючи у пригніченому стані, вирішив виконати незаконні вимоги вказаних осіб.

Наступного дня, тобто, 25.05.2019 в період часу з 13 год. 00 хв. до 14 год. 20 хв. співучасники відвезли потерпілого ОСОБА_12 до відділення АК «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Малом`ясницька, 2-а в якому останній під наглядом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діяли з відома та в інтересах всіх членів групи, отримав грошовий переказ на суму 2145,15 доларів США, що еквівалентно 56494,02 гривень, та передав зловмисникам.

За викладених вище обставин ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти у таємниці, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

14.08.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, у спосіб передбачений ч. 1 ст. 135, ст. ст. 133, 136, 137 КПК України та 20.10.2020 ОСОБА_4 оголошено у розшук.

22.01.2021 зазначене кримінальне провадження виділено в окреме провадження з матеріалів кримінального провадження № 0001771 від 12.12.2019.

Причетність ОСОБА_4 до вчиненого вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- заявою потерпілого ОСОБА_12 від 11.12.2019, який просить притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб, які вимагали отримати від нього грошові кошти в травні 2019 року;

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 від 13.01.2020, який вказав на обставини вимагання та отримання групою осіб від нього грошових коштів у травні 2019 року на перехресті вулиці Комуни та вулиці Рудика у місті Харкові;

- показаннями потерпілого ОСОБА_13 від 24.06.2020 щодо обставини вимагання у його брата - ОСОБА_12 грошових коштів в травні 2019 року на перехресті вулиці Комуни та вулиці Рудика у місті Харкові групою осіб;

- показаннями свідка ОСОБА_14 від 30.01.2020 про обставини нанесення тілесних ушкоджень та вимагання у потерпілого ОСОБА_12 грошових коштів в травні 2019 року на перехресті вулиці Комуни та вулиці Рудика у місті Харкові групою осіб;

- показаннями свідка ОСОБА_15 від 24.06.2020 про обставини, за яких ОСОБА_12 були надіслані грошові кошти у розмірі 2000 євро в травні 2019 року;

- протоколом огляду від 27.04.2020 - автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію ТЗ - серії НОМЕР_2 ;

- проколом квитанції AT КБ «Приватбанк» від 16.07.2020, щодо отримання потерпілим ОСОБА_12 грошових коштів;

- проколом огляду за участю потерпілого ОСОБА_13 відеоматеріалів з камер відеоспостереження відділення AT КБ «Приватбанк» від 10.08.2020, щодо отримання ним грошових коштів;

- протоколами впізнання за фотознімками проведених з потерпілим ОСОБА_12 , під час яких останній вказав на ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , як на осіб, як і у травні 2019 року вимагали та отримали від нього грошові кошти;

- протоколи впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_16 , під час якого останній вказав на ОСОБА_7 , як на особу яка підтримувала дружні стосунки з підозрюваним ОСОБА_8 та займалися збутом психотропних речовин;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 , який розповів та показав, яким саме чином 24.05.2019, відносно нього підозрюваними було вчинено інкримінований їм злочин;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовується обставини вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13.02.2023 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою доставлення його для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26.03.2023 підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий уповноваженою особою на підставі ст. 191 КПК України та доставлений до слідчого.

26.03.2023 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_4 вину визнав та розкаявся.

Таким чином на теперішній час наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, не має на утриманні дружини та дітей, тимчасово безробітній, не має сталих соціальних та родинних зв`язківпідозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може покинути територію Харківської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на заявника, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою своїх друзів здійснити вплив на потерпілого, свідків, понятих, експертів як благаючі або умовляючи їх, так і безпосередньо з використанням зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, потерпілому, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується), враховуючи характер скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_4 , який не має постійного місця роботи, тобто в нього відсутні постійне джерело доходу, може вчинити нові злочини проти власності, життя і здоров`я, тощо. Перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

Враховуючи викладене слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозри кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно висунутої підозри ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти у таємниці, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За змістом положень ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в кримінальному провадження обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

При розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення); та п.2 (наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України) переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Що стосується ризиків про вплив на заявника, свідка, експерта, спеціаліста, то слідчий суддя вважає, що існування вказаних ризиків ні слідчим, ні прокурором не доведено, дані ствердження є голослівні, слідчому судді не надано жодного пояснення свідка чи потерпілого, які б стверджували, що підозрюваний вчиняв на них тиск.

Крім того, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не було доведено, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується).

За вказаних обставин, слідчий суддя, враховуючи, що злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, беручи до уваги процесуальну поведінку після повідомлення про підозру, а також не доведення стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, вважає можливим обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що на переконання суду, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти заявленим ризикам.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті. Такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 179, 183,184, 193, 194, 196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що у разі невиконання встановлених щодо нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний засіб та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали до 10 квітня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду..

Слідчий суддя ОСОБА_1