Справа № 711/640/23
Номер провадження 1-кп/711/266/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221 від 21.01.2023, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаїва, громадянина України з середньо спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій, не являється, у лікарів нарколога, псіхіатра на обліку не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 26.06.2003 вироком Корабельного районного суду м.Миколаїв за ч.3 ст.263, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ст.69, ст.70 КК України до 4 роки позбавлення волі; - 21.07.2011 вироком Корабельного районного суду м.Миколаїв за ч.4 ст.296, ст.198, ч.1 ст.309, ч.1 ст.129, ст.70 КК України до 4 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України - виправданий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В невстановлений в ході судового розслідування період часу і невстановленому місці, ОСОБА_4 знайшов виготовлений саморобним способом телескопічний кийок. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння холодної зброї, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи, що предмет, який він придбав, є холодною зброєю, носіння якої без відповідного дозволу є незаконним, порушуючи п.п. 8,9,10,11,12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи відповідного дозволу, передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, взяв вказаний телескопічний кийок і умисно, незаконно носив при собі у сумці через плече, до моменту зупинки працівниками патрульної поліції 21.01.2023.

Так, 21.01.2023, близько 11 год 00 хв, ОСОБА_4 , маючи при собі телескопічний кийок, перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, був помічений співробітниками патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, якими, в ході проведення поверхневої перевірки, на підставі ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію», у ОСОБА_4 виявлено вищевказаний телескопічний кийок.

У подальшому, на підставі ч. 7 ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку із виявленням слідів правопорушення, поліцейськими викликано слідчо-оперативну групу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, яким ОСОБА_4 надав добровільну згоду для огляду та вилучення телескопічного кийка, самостійно виклавши його на капот службового автомобіля поліції, та слідчим, у період часу з 12 год 29 хв до 12 год 34 хв, проведено огляд місця події, у ході чого вилучено вказаний предмет, який відповідно до висновку судової експертизи холодної зброї №СЕ-19/124-23/999-ХЗ від 25.01.2023, являється холодною зброєю ударно- дробильної дії - телескопічним кийком, який виготовлений саморобним способом. Вищевказаний телескопічний кийок, ОСОБА_4 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення та подальшого вилучення працівниками поліції в ході проведення огляду місця події.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, а саме незаконне носіння холодної зброї (телескопічним кийком), без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він дійсно знайшов виготовлений саморобним способом телескопічний кийок, розуміючи, що цей предмет є холодною зброєю, носіння якої без дозволу є незаконним, та не маючи такого дозволу, взяв телескопічний кийок і носив при собі у сумці через плече, до моменту зупинки його працівниками патрульної поліції 21.01.2023, поблизу будинку 307, бульвар Шевченка, м.Черкаси. Він все добровольно видав патрульній поліції. В скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнання ним у судовому засіданні обставин, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України - незаконне носіння холодної зброї (телескопічного кийка), без передбаченого законом дозволу.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має непогашені судимості, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, групи інвалідності не має, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку та осудив свою поведінку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.01.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід - домашній арешт. На думку суду відсутні підстави для зміни чи скасування до набрання вироком законної сили обраного у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлений.

При вирішенні питання про долю речових доказів, суд враховує наступне.

Санкція статей, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого, передбачає покарання у виді позбавлення волі. Речовий доказ, а саме: телескопічний кийок, який відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом, є предметами злочину. За таких обставин, в частині речових доказів, на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України слід застосувати щодо ОСОБА_4 спеціальну конфіскацію та конфіскувати речовий доказ у власність держави.

Питання інших речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України, яку підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді домашнього арешту.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати щодо ОСОБА_4 спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речовий доказ - телескопічний кийок, який відноситься до категорії холодної зброї, виготовлений саморобним способом, упакований у спеціальний пакет, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: -DVD - диск з записами боді-камер працівників патрульної поліції від 21.01.2023, який знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення: судової експертизи холодної зброї №СЕ-19/124-23/999-ХЗ від 25.01.2023 у розмірі 755 грн. 12 коп., стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючого ОСОБА_1