Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6891/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 жовтня 2022 року, -
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 13.12.2022 року включно, з покладенням процесуальних обов`язків: заборонено цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивня, Хмільницького р-ну, Вінницької обл., не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00445 від 13.10.2022.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Зазначає, що при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Звертає увагу, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди, а пасажир велосипеда ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, з якими госпіталізована до реанімаційного відділення КНП «Бердичівська міська лікарня». Посилається на те, що суд не врахував ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що наїзд ОСОБА_12 на потерпілих стався на пішохідному переході, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного. Додатково зазначає, що існує ризик неявки підозрюваного за викликами слідчого та суду, оскільки він зареєстрований та проживає на території Вінницької області, яка значно віддалена від органу досудового розслідування.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які вважали ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 від 13 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

14 жовтня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
14 жовтня 2022 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 за погодженням прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 13.12.2022 року включно, з покладенням процесуальних обов`язків: заборонено цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що застосування відносно ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_8 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Водночас, стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу та не наведено реальних обставин, які б свідчили про наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та не вказано конкретних дій підозрюваного, які він вчиняв з цією метою. Водночас, слідчим суддею обґрунтовано враховано ризик переховування ОСОБА_8 від слідства та суду, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим підозрюваний, усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, може вчинити спроби щодо ухилення від слідства і суду. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).
При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключні обставини для тримання ОСОБА_8 під вартою відсутні, оскільки органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено, що наявні ризики виправдовують застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
Слідчий суддя, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема, останній раніше притягався до кримінальної відповідальності, зі слів неофіційно працює, наявність позитивної характеристики за місцем реєстрації, міцність соціальних зв`язків проживає разом із матір`ю похилого віку, на утриманні має малолітню доньку, дійшов висновку про можливість застосування щодо останнього альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею у повній мірі враховано ризики щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, колегія суддів звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
В той же час, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, прокурором не доведено даних, які б свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою. Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.
При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому висновки слідчого судді про недоведеність вказаного ризику є обґрунтованими.
У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На переконання апеляційного суду, слідчим суддею враховано існуючі обставини у справі, характер протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, його спосіб життя, соціальні зв`язки, домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий та прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчим суддею також враховано, що слідчим та прокурором не надано доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на даному етапі кримінального провадження є найбільш дієвим та не є обтяжливим для підозрюваного ОСОБА_8 . Також прокурором не надано доказів того, що підозрюваний ОСОБА_8 з моменту обрання йому запобіжного заходу, порушує умови застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що орган досудового розслідування не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На переконання апеляційного суду факт того, що ОСОБА_8 зареєстрований та проживає на території Вінницької області, а також те, що наїзд на потерпілих стався на пішохідному переході, є недостатніми, оскільки вказані обставини не можуть бути підставами для скасування судового рішення та прийняття нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, у зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який, на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді під час апеляційного розгляду не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 жовтня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 13.12.2022 року включно, з покладенням процесуальних обов`язків: заборонено цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: