В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0003569 внесеному 30.08.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 19.01.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу розміром 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; 19.01.2018 штраф соплачено. 2) 09.08.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київській області: ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до зміненого обвинувачення прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , судом визнано доведеним, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік) тобто опій ацетильований, включений до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 17, 19, 20 та 23 цього Закону.

Однак, всупереч встановлених Законом вимогам, 30.08.2018 приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, проходячи біля сміттєвих баків, що розташовуються у дворі будинку АДРЕСА_3 , на землі незаконно придбав - знайшов медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору. Визначивши за зовнішнім виглядом, що дана речовина є наркотичним засобом, поклав вищевказаний медичний шприц до лівої кишені шортів, в які був одягнений та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, приблизно о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 біля будинку № 55 по вулиці Леваневського в місті Біла Церква, Київської області було зупинено працівниками поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області на предмет перевірки зберігання останнім заборонених в обігу предметів чи речовин. У подальшому, під час особистого обшуку в присутності понятих у ОСОБА_3 виявлено та вилучено із лівої кишені шортів ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл., закритий ін`єкційною голкою у футлярі, який містить рідину коричневого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в рідині становить 0,062 г, яку ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та показав, що 30.08.2018 приблизно о 13 годині 00 хвилин, проходячи біля будинку № 55 по вул. Леваневського в м. Біла Церква, Київської області, знайшов на землі медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, який частково був заповнений коричневою речовиною. Визначивши за зовнішнім виглядом, що дана речовина є наркотичним засобом, оскільки ОСОБА_3 мав раніше досвід вживання наркотичних засобів, поклав його до лівої кишені шортів, в які був одягнений та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту. Цього ж дня його було зупинено працівниками поліції та під час особистого обшуку у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено вказаний шприц заповнений наркотичним засобом.

Вказані показання обвинуваченого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

У той же час, крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину його вини доводиться з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України у судовому засіданні, показань свідка, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, в наслідок чого встановлено наступне.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_6 показав, що з ОСОБА_3 не знайомий та відношення не підтримує.

30.08.2018 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_6 проходив біля будинку № 55 по вул. Леваневського в м. Біла Церква, Київської області, де до останнього підійшли працівники поліції та запросили прийняти участь в якості понятого в ході особистого обшуку затриманого, яким був, як потім свідку стало відомо ОСОБА_3 . Останній був одягнутий у шорти в лівій кишені яких працівником поліції був виявлений медичний шприц, ємністю 5 мл., який на половину був заповнений речовиною коричневого кольору. Виявлений медичний шприц слідчим був вилучений у спец конверт. Перед початком слідчої дії слідчим роз`яснювались всім права та обов`язки, зауважень під час проведення обшуку затриманого не виникало.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх достовірності. Об`єктивних підстав недовіряти показанням обвинуваченого, свідка, у суду не вбачається.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні письмових доказів, а саме документів, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, внесені 30.08.2018 о 14:04:30 год. за № 0003569 на підставі повідомлення від ДОП ОСОБА_7 про те, що 30.08.2018 приблизно о 13.55 год., за адресою: АДРЕСА_3 , був зупинений гр. ОСОБА_3 , який зберігав при собі заборонені в обігу речовини.

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0003569 розпочато 30.08.2018 о 14:04:30 год. за повідомленням ДОП ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, де також викладений короткий виклад обставин зазначений у витязі з ЄРДР, який підтверджує покази обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ними безпосередньо в суді.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.08.2018 о 14 год. 51 хв. (фактичний час затримання о 13.55 год.) у порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_3 , затриманий ОСОБА_3 , у якого під час особистого обшуку в присутності понятих виявлено та вилучено із лівої кишені шортів ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл., закритий ін`єкційною голкою у футлярі, який містить рідину коричневого кольору.

Під час вказаної слідчої дії застосовувалися технічні засоби фіксації, носій інформації був переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні, який містить дані зазначеної слідчої дії, тобто події, зафіксовані на відеозаписі, відповідають протоколу затримання від 30.08.2018 щодо алгоритму його проведення та порядку учинених дій, які дають підставу вважати про відсутність жодних процесуальних порушень з боку слідчого.

Отже, в судовому засіданні було достеменно встановлено, що ОСОБА_3 затриманий у відповідності до вимог ст. 208 КПК України, таким чином порушень при особистому обшуку обвинуваченого ОСОБА_3 з боку працівників поліції не виявлено.

Згідно постанови про звільнення особи від 30.08.2018, після встановлення місця проживання ОСОБА_3 , останнього було звільнено з Білоцерківського відділу поліції.

Наявна у справі постанова від 30.08.2018 про визнання рідини коричневого кольору, яка знаходиться в медичному шприці одноразового використання, ємкістю 5 мл, речовим доказом, підтверджують факт набуття ним відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Крім цього з досліджених судом, висновку експерту, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Даними висновку експерта № 11-2/4919 від 12.09.2018 з ілюстративною таблицею до нього встановлено, що: надана на дослідження рідина коричневого кольору масою 1,751 г містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацительований та наркотичний засіб, біг якого обмежено метадон (фенадон). Маса опію ацительованого (в перерахунку на суху речовину) рідині становить 0,062 г., маса метадону (фенадону) у рідині становить 0,0002 г.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначений висновок суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Крім цього, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За клопотанням учасників кримінального провадження речові докази в судовому засіданні не оглядалися, у зв`язку з погодженням зі встановленими фактичними обставинами по справі.

Отже, за таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обставину, яка пом`якшує його покарання, а саме визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім цього, судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, під час іспитового строку обвинувачений на шлях виправлення не став та знов вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, перебуває на профілактичному нагляді у лікаря-нарколога з приводу вживання ПАР із шкідливими наслідками з 2017 року, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, має місце постійного проживання, яке не співпадає з його місцем реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на військовому обліку військовозобв`язаних солдатів та сержантів запасу при Білоцерківському ОМКВ як засуджений, розлучений, у якого відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі із застосування ч. 1 ст. 71 КК України, позицію сторони захисту, яка просила призначити мінімальне покарання, а також судом при призначенні покарання враховується особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.

Таким чином суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції ч. 2 ст. 309 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв зазначений злочин до повного відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2018, згідно з яким ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Таким чином ОСОБА_3 необхідно остаточно призначити покарання відповідно до вимог ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином суд вважає, що виправлення і перевиховання, попередження з боку обвинуваченого ОСОБА_3 здійснення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, не можливо без ізоляції його від суспільства.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, дія обов`язків по якому 05.03.2018 закінчилися.

Суд, враховує заявлене клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави вважати, що ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили може переховуватися від відбування покарання, а також продовжити вчиняти інші злочині, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, суд вважає необхідним застосувати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що в ході досудового розслідування ОСОБА_3 був затриманий 30.08.2018 фактично о 13 год. 55 хв. і у цей же день 30.08.2018 о 18 год. 45 хв. останній звільнений з-під варти, отже зазначений один день попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню до строку відбуття покарання, з розрахунку, передбаченому ч. 1 ст. 72 КК України, а саме одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Відповідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 31.08.2018 по справі № 357/14579/17; 1-кп/357/452/18 на майно, яке вилучено під час затримання ОСОБА_3 , а саме: медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, з рідиною коричневого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб опій ацетильований, підлягає скасуванню.

Речовий доказ: медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, з рідиною коричневого кольору, який є опій ацетильований, після набрання вироком законної сили, підлягає знищенню.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2018, та остаточне призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на два роки один місяць.

Після набрання вироком законної сили доручити Білоцерківському районному Управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області затримати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направити для відбування покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , рахувати з часу його фактичного затримання, після набрання вироком законної вили.

Застосувати до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме не відлучатися за межі м. Біла Церква, Київської області без дозволу суду.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його тримання під вартою 30.08.2018 (один день), із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1144 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривень).

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2018 на майно, яке вилучено під час затримання ОСОБА_3 , а саме: медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, з рідиною коричневого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб опій ацетильований - скасувати.

Речовий доказ по справі: медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, наповнений рідиною коричневого кольору, який згідно квитанція від 20.09.2018 №51 зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області, після вступу вироку в законну силу - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_9