Справа № 711/6352/22
Номер провадження 1-кп/711/213/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002745 від 17.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, неодруженого, з вищою освітою, приватного підприємця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2022 поліцейський відділення № 1 взводу № 1 роти конвойної служби ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно наказу № 249 РКС ГУНП в Черкаській області від 17.11.2022 здійснював конвоювання арештованого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою обрання міри запобіжного заходу з ІТТ № 4 ГУНП м. Канів до Придніпровського районного суду.

У подальшому, приблизно о 16 год. 00 хв. 17.11.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні залу судових засідань № 4 Придніпровського районного суду м. Черкаси, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 316 в ході спілкування з ОСОБА_7 , який перебував у форменому одязі, під час несення останнім служби, у зв`язку з виконанням ОСОБА_7 службових обов`язків, ігноруючи законні вимоги поліцейського щодо необхідності пред`явлення переданих арештованому речей, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої надбрівної ділянки, після чого один удар кулаком правої руки в область правої щоки та при спробі застосувати до ОСОБА_5 , згідно ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» прийом рукопашного бою, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область потиличної ділянки голови. Згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/812 ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: садно лівої надбрівної ділянки, травматичний набряк та крововилив лівої скроневої ділянки. Дані тілесні ушкодження, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого до ОСОБА_5 , згідно з ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками поліції було застосовано засіб обмеження рухомості - кайданки.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, не визнав та суду пояснив, що 17.11.2022 приїхала конвойна служба з м. Черкаси в м. Канів, щоб етапувати його в судове засідання з приводу обрання запобіжного заходу. Потерпілий ОСОБА_7 ще при огляді чіплявся до нього та провокував його через наявність шнурка на штанях. В судовому засіданні він не чув про що каже суддя, тому що ОСОБА_7 разом з напарницею розмовляли голосно, сміялися, через що він зробив їм зауваження. Але вони уваги на це звертали, навіть суддя вимушений був зробити їм зауваження. Після судового засідання адвокат передав йому візитну картку, а ОСОБА_7 спитав його, що це за предмет, але він не відповів. ОСОБА_7 його ще раз спитав підвищеним тоном, але він так і не відповів. Потім ОСОБА_7 почав махати руками і сам зачепив свій автомат, яким і наніс собі удар в брову. Він відмовився від вимоги ОСОБА_7 надати візитку. Потім приїхала поліція, розбиралися, вони потисли руки один одному і ОСОБА_7 сказав, що писати заяву в поліцію він не буде. Тому вважає, що потерпілий та свідки оговорюють його.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що до цих подій з Морозом не був знайомий, неприязних відносин не було, підстав оговорювати його він не має. 17 листопада 2022 року він був у складі конвойної групи по конвоюванню ОСОБА_5 на розгляд клопотання в Придніпровському районному суді м. Черкаси для обрання міри запобіжного заходу. Після оголошення ухвали про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 , адвокат передав обвинуваченому предмет зовні схожий на банківську картку. На його питання, скероване ОСОБА_5 щодо уточнення переданого предмету, останній відмовився відповідати. Проте, відповідно до наказу № 60, затриманим взагалі нічого не можна передавати. Він спитав у ОСОБА_5 що то таке, однак у відповідь почув, що той не зобов`язаний йому відповідати. А адвокат пояснив, що він передав візитну карточку. Він повторно запитав у ОСОБА_5 що йому було передано, однак останній відповів у грубій формі, а після підійшов до нього та наніс два удари кулаком в голову, в область обличчя біля лівої брови. Потім прибігли його колеги-конвоїри, допомогли надіти кайданки на ОСОБА_5 та завести його у камеру. Просив не суворо карати обвинуваченого.

На уточнюючі питання пояснив, що, на його думку, ОСОБА_5 поводив себе агресивно, оскільки йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підтвердив, що під час засідання відповідав напарниці на запитання, тому ОСОБА_5 і міг зробити їм зауваження, що погано чує суддю. Він жодними діями не провокував ОСОБА_5 на вчинення таких дій. На даний час він пам`ятає, що точно йому було нанесено не менше двох ударів в область голови. В лікарні фіксували побої на наступний день та було зафіксовано - почервоніння біля лівої брови, на щоці та гематома на потилиці. Особисто він ОСОБА_5 ударів не наносив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що точної дату та часу події, за якими обвинувачується ОСОБА_5 , він сказати не може, оскільки не пам`ятає. Проте пам`ятає, що в той день він мав приймати участь в судовому засіданні, яке мало відбутися в залі суду, в який його та інших учасників справи завели для очікування початку судового розгляду. В цьому залі були присутні люди, які, на його думку, були учасниками попереднього судового розгляду, що відбувався у цьому залі. Свідок побачив, що в той час в залі був присутнім обвинувачений ОСОБА_5 та двоє працівників поліції (чоловік та жінка). ОСОБА_5 намагався поспілкуватися з іншим чоловіком, присутнім у цьому залі, проте, як йому здалось, працівник поліції (чоловік) зробив останньому зауваження з цього приводу. Що саме сказав працівник поліції обвинуваченому, свідок не почув, оскільки це було зроблено тихим, спокійним голосом. Після зробленого зауваження, обвинувачений вдарив поліцейського кулаком в область обличчя, або шиї (він точно не побачив куди), а потім зав`язалася бійка, вони впали на підлогу. Оскільки він сидів на лавці, то йому не було видно як проходила в подальшому бійка між обвинуваченим та працівником поліції та механізм нанесення ударів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що 17.11.2022 він здійснював конвоювання попередньо ув`язнених осіб з ІТТ м. Канів до Придніпровського районного суду в першій половині дня. Конвойна група була у складі 4 чоловік, а саме він, старша групи ОСОБА_10 , та конвоїри ОСОБА_11 та Кайдаш. В Придніпровському районному суді м. Черкаси безпосередньо конвоювання обвинуваченого ОСОБА_5 він не здійснював, його конвоювали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Судове засідання відбувалось близько 16-00 години, в цей час свідок перебував у конвойному приміщенні. Після того як ОСОБА_5 завели в зал судового засідання для проголошення ухвали про обрання запобіжного заходу, свідок почув із залу суду голосну нецензурну лайку зі сторони ОСОБА_5 і щось сказав ОСОБА_7 , але він не розібрав його слів. В цей час він вирішив зайти в зал та подивитись що там відбувається та побачив, що ОСОБА_5 з пів оберту кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_7 в обличчя, а саме в область лівої брови. Він забіг у скляну огорожу і побачив ще один удар кулаком правої руки, який ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 в область голови (куди саме сказати не може). Підбігаючи до них, він перескочив через лавочку і в цей момент боковим зором помітив третій удар, який наніс ОСОБА_5 в область голови ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_7 ухопив ОСОБА_5 за шию і трохи пригнув його до лавочки, а він в цей момент схопив праву руку ОСОБА_5 і завів її за спину обвинуваченого. Також підскочив Мельник (працівник поліції) та надів кайданки на ОСОБА_5 , якого потім вивели у конвойне приміщення та помістили до боксу.

На уточнюючі питання пояснив, що конвоювання здійснював в одному автомобілі з обвинуваченим та конвоїром ОСОБА_7 , але чи були між ними сварки він сказати не може,оскільки він був за кермом вказаного автомобіля, тому не чув будь-яких розмов між ними. Конвоїр ОСОБА_7 ударів ОСОБА_5 не наносив, він його ухопив за шию та пригнув до лавочки. Що саме було причиною конфлікту він не знає, оскільки перебував у конвойному приміщенні та не чув.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні по обставинах події пояснив, що в той день він здійснював конвоювання в іншому залі судових засідань. Потім його покликала старша групи та попросила допомогти. Коли він зайшов до залу суду, то побачив що конвоїри ОСОБА_11 та ОСОБА_14 намагаються завести за спину руки обвинуваченому ОСОБА_5 , але в них не виходило, оскільки останній боровся та виражався нецензурною лайкою. Він підбіг до них та допоміг завести руки ОСОБА_15 за спину та надів на нього кайданки. Що стало причиною такої поведінки обвинуваченого йому не відомо, оскільки він не був присутнім під час початку цих подій, а також не знає, чи були якісь суперечки чи сварки до цього між обвинуваченим та ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що будучі старшою конвойної групи, 17.11.2022 перебувала в камері разом з затриманим ОСОБА_5 та конвоїром ОСОБА_7 після проголошення ухвали про обрання міри запобіжного заходу, і в цей момент адвокат ОСОБА_5 передав йому предмет, зовні схожий на банківську картку, але вони не встигли з`ясувати що це був за предмет та попередити адвоката про заборону передачі затриманому будь-яких речей. На вимогу видати цей предмет, ОСОБА_5 відреагував у грубій формі та почав висловлюватися нецензурною лайкою по відношенню до ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_5 повернувся та наніс кулаком ОСОБА_7 один удар в надбрівну частину голови. Потім забіг старший сержант ОСОБА_9 , який також перебував в наряді конвойної групи, вони спробували застосувати до затриманого залом руки за спину. В подальшому вона вибігла та почала телефонувати колегам, які перебували в Черкаському районному суді, з метою надання допомоги. Після цього, вона більше нічого не бачила, оскільки не перебувала на місці події. Бачила лише коли вже були застосовані кайданки до затриманого ОСОБА_5 .

На уточнюючі питання зазначила, що коли ОСОБА_11 просив видати отриману від адвоката річ, він не поводився грубо по відношенню до затриманого. В момент передачі адвокатом предмету, вона стояла ближче до дверей, а ОСОБА_11 стояв ближче до ОСОБА_5 . По інструкції вони мали стояти з обох боків від затриманого, але вона була саме ближче до дверей, оскільки вони збиралися виводити затриманого і тому вона не мала змогу побачити, що саме передав адвокат. Як потім з`ясувалось, адвокатом було передано затриманому візитку.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона була прокурором під час судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 в Придніпровському районному суді м. Черкаси за підозрою у вчиненні злочину за ч.2 ст. 307 КК України. На обрання запобіжного заходу його доставив конвой у складі 2 хлопців та 2 дівчат до великого залу Придніпровського районного суду м. Черкаси. Після проголошення рішення, суд вийшов, а ОСОБА_5 залишився під вартою у скляній камері і спілкувався зі своїм адвокатом. В цей час вона збирала свої речі після засідання і не звертала увагу на те, що відбувалось в залі. Потім її увагу привернула фраза: «Пошел вон», яка була повторена через пару секунд затриманим ОСОБА_5 . Конвоїр зробив зауваження ОСОБА_5 , після чого останній повернувся обличчям до конвоїра та наніс йому удар кулаком в обличчя. Після чого розпочалася боротьба, працівники поліції скрутили ОСОБА_5 , наділи на нього кайданки та вивели з зали суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що з обвинуваченим не знайома, 17.11.2022 побачила його вперше. Вона проходила виробничу практику в Черкаській окружній прокуратурі і 17.11.2022 прийшла з прокурором на відкрите судове засідання, як вільний слухач до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Пройшли до своїх місць, вона сіла ближче до прокурора, а з іншого боку за скляною огорожею знаходився обвинувачений ОСОБА_5 . Суперечка між ОСОБА_5 та конвоїром сталася через візитку, яку передав захисник обвинуваченому, оскільки останній відмовився її віддавати на прохання конвоїра. Працівник поліції просив її віддати спокійним тоном, але обвинувачений не відреагував, а потім голосно та агресивно сказав: «Пошел вон». Батько ОСОБА_5 попросив його віддати візитку, але він також не відреагував. В подальшому ОСОБА_5 зробив крок в бік працівника поліції та наніс йому удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, у брову. Після чого, наніс ще приблизно 2 удари, можливо більше, але вона точно не бачила, оскільки піднявся адвокат та ближче до скляної клітки підійшов батько обвинуваченого. Потім забігли інші працівники поліції, які допомагали затримати обвинуваченого, наділи на нього кайданки та вивели.

На уточнюючі питання свідок пояснила, що спочатку цих подій з обвинуваченим були два працівника поліції, які були у формі. Вони стояли ближче до виходу з камери. Агресії з боку працівника поліції вона не побачила. Також вказала, що не бачила, щоб працівники поліції наносили удари обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду пояснив, що в листопаді 2022, точної дати він не пам`ятає, він був вільним слухачем в судовому засіданні в Придніпровському районному суді м. Черкаси під час обрання запобіжного заходу його сину ОСОБА_5 . ОСОБА_5 знаходився в камері за склом (в зоні для підозрюваних), там з ним перебувало ще двоє працівників поліції. Під час судового засідання працівники поліції між собою спілкувалися і його син зробив їм зауваження. Після закінчення судового засідання, адвокат передав ОСОБА_5 якийсь документ і це була візитка. Він встав та підійшов ближче до скляної зони для затриманих і в цей момент побачив, що виник конфлікт між його сином та конвоїром через те, що конвоїр вимагав віддати йому предмет, отриманий його сином від адвоката. Вказує, що конфлікт супроводжувався нецензурною лайкою з обох боків, і він не бачив як наносились удари. З метою припинення цього конфлікту, він сказав: «Федя, заспокойся». Потім зайшов ще один працівник поліції і вони почали його заспокоювати.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 є її рідним сином. 17.11.2022 у великому залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси під час проведення судового засідання, ОСОБА_21 знаходився у приміщенні для затриманих під конвоюванням двох працівників поліції, які впродовж всього судового засідання спілкувалися між собою, сміялися та поводили себе дуже голосно. У зв`язку із цим, суддею було зроблено їм зауваження. Коли суддя видалився, адвокат передав ОСОБА_22 візитівку, а працівник поліції почав вимагати в нього цю візитівку, через що і почалася сварка між конвоєм та ОСОБА_5 . Його штовхали автоматами у спину, просили віддати візитку. Федір нікому удари не наносив, хоча вона виходила на 3-4 хвилини, то не бачила в цей момент події, що відбувалися. Вона бачила тільки те, що викручували руки та штовхали ОСОБА_5 через те, що він не виконав вимогу поліцейського. Вона вибігала із залу суду та забігла в службове приміщення, бо хотіла розняти поліцейських та її сина. Потім ОСОБА_22 вивели, а вона сиділа в коридорі.

На уточнюючі питання зазначила, що коли вона вибігла із зала суду, її не було хвилини 3-4. Хто кого бив, вона не бачила. Разом з її сином у службовому приміщенні були присутні 4 конвоїри, з яких 2 чоловіка та 2 дівчини. Вони періодично змінювалися, то заходили, то виходили. Вона бачила тільки одного чоловіка, який зайшов до них та погладив ОСОБА_22 по голові і просив його заспокоїтися.

На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, стороною обвинувачення надані наступні докази, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.11.2022, ОСОБА_7 заявив про те, що 17.11.2022 приблизно о 16.00 год. під час несення служби у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси по вул. Гоголя, 316 в м. Черкаси ОСОБА_5 умисно заподіяв йому тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. (Т.2 а.с. 2)

Згідно висновку експерта № 02-01/790 від 18.11.2022, у ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно лівої надбрівної ділянки, травматичний набряк та крововилив лівої скроневої ділянки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння. (Т.2 а.с.3)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 з диском для лазерних систем зчитування, на який записаний слідчий експеримент, та який був переглянутий в судовому засіданні, слідчий СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 , за участі потерпілого ОСОБА_7 та інших осіб провела слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.11.2022. В ході якого потерпілий пояснив та показав, що 17.11.2022 о 08.00 год. він спільно зі старшим конвою ОСОБА_16 , старшим сержантом ОСОБА_9 , сержантом ОСОБА_24 згідно наказу № 247 здійснювали конвоювання ОСОБА_5 з ІТТ № 4 у м. Канів до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Доставили ОСОБА_5 вони приблизно о 12.30 год. до суду для обрання запобіжного заходу останньому, суддя ОСОБА_25 . Розгляд клопотання відбувся приблизно о 15.15 год., в подальшому, після проголошення суддею ухвали про обрання міри запобіжного заходу, захисник ОСОБА_5 передав йому предмет, схожий на банківську картку. Він побачив це, запитав у підозрюваного, що це за предмет, однак той його проігнорував, запитав у адвоката і той відповів, що це була візитка. Він попросив ОСОБА_5 показати дану візитку, у відповідь він сказав, що не зобов`язаний це робити. Він знову попросив декілька разів показати його візитку, але він ігнорував і на чергове прохання показати візитку висловився нецензурною лайкою і підійшовши наніс три удари кулаком правої руки, а саме перший удар наніс в область лівої надбрівної ділянки, після чого відразу наніс один удар кулаком правої руки в область правої щоки та один удар в область потиличної ділянки голови. Також під час слідчої дії потерпілим механізм нанесення тілесних ушкоджень було відтворено на статисту. (Т.2 а.с.4-7)

Згідно наказу роти конвойної служби ГУНП в Черкаській області № 249 від 17.11.2022, командиру взводу № 1 РКС ГУНП ОСОБА_26 наказано 17.11.2022 забезпечити здійснення конвоювання згідно заявок в установлений час, підсудних та арештованих, серед яких є і ОСОБА_5 , який рахується за СУ ГУНП в Черкаській області з метою обрання міри запобіжного заходу з ІТТ № 4 ГУНП м. Канів до Придніпровського районного суд м. Черкаси та до ІТТ № 3 м. Сміла (Т.2 а.с. 18)

Згідно копії журналу реєстрації цільових інструктажів про заходи безпеки при поводженні з вогнепальної зброєю РКС ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_7 пройшов інструктаж 17.11.2022, про що розписався в даному журналі. (Т.2 а.с.18)

Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Черкаській області № 321 о/с від 28.10.2021, відповідно до ст. 56 ЗУ «Про національну поліцію» прийняти на службу в поліцію та призначити ОСОБА_7 поліцейським відділення № 1 взводу № 1 роти конвойної служби ГУНП в Черкаській області, з 29 жовтня 2021 року. (Т.2 а.с. 19)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 з диском для лазерних систем зчитування, на який записаний слідчий експеримент, та який був переглянутий в судовому засіданні, слідчий СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 , за участі інших осіб, а саме слідчого СВ ЧРУП ОСОБА_27 та слідчого СВ ЧРУП ОСОБА_28 провела слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей допиту свідка ОСОБА_9 від 21.11.2022. В ході якого свідок пояснив та показав, що 17.11.2022 о 08.00 год. він спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 згідно наказу № 247 здійснювали конвоювання ОСОБА_5 з ІТТ № 4 у м. Канів до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Доставили ОСОБА_5 вони приблизно о 12.30 год. до суду для обрання запобіжного заходу останньому. Розгляд клопотання відбувся приблизно о 15.15 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_16 перебували в скляній загорожі разом з ОСОБА_5 , а свідок ОСОБА_29 перебували у конвойному приміщенні суду. Приблизно о 16.00 год. свідок почув нецензурну лайку з боку ОСОБА_5 і відразу вирішив зайти подивитись, що відбувається. Коли він зайшов до скляної загорожі то побачив, як ОСОБА_5 з розвороту повернувся обличчям до ОСОБА_7 та наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої надбрівної ділянки, після чого все відбулось дуже швидко і він побачив, як ОСОБА_5 наніс ще один удар кулаком правої руки в область потиличної ділянки голови ОСОБА_7 , був ще один удар, але він не запам`ятав куди саме він був нанесений, але кудись в область обличчя. Далі він підбіг до ОСОБА_5 та разом з ОСОБА_7 намагались застосувати до ОСОБА_5 згідно ст. 44 ЗУ «Про національну поліцію» фізичну силу залом руки за спину та він застосував до останнього спеціальний засіб для обмеження рухомості кайданки. Також під час слідчої дії свідком механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 було відтворено на статисту. (Т.2 а.с.20-23)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 з диском для лазерних систем зчитування, на який записаний слідчий експеримент, та який був переглянутий в судовому засіданні, слідчий СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 , за участі інших осіб, а саме слідчого СВ ЧРУП ОСОБА_30 та слідчого СВ ЧРУП ОСОБА_31 провела слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей допиту свідка ОСОБА_32 від 23.11.2022. В ході якого свідок пояснила та показала, що 17.11.2022 приблизно 14.30 год. вона прийшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси, оскільки там мав би розпочатись судовий розгляд по справі за обвинуваченням ОСОБА_33 , а вона з метою навчання прийшла на нього. Засідання мав проводити суддя ОСОБА_25 . Прийшла вона разом з прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілим по справі, а також захисником підозрюваного. Коли вони зайшли до залу судового засідання № 4 приблизно о 15.40 год., то з правого боку від входу знаходилась скляна загорожа, де утримують затриманих/заарештованих осіб. В даній загорожі перебував, як вона зрозуміла, затриманий, який через вікно спілкувався зі своїм батьком та захисником, з ним перебував поліцейський, що здійснював супровід. Вона разом з прокурором пішла до столу, що розташований навпроти загорожі, за столом ще знаходилась жінка учасник попереднього судового засідання, яка збирала свої речі. Через декілька хвилин після того як вони зайшли, вона почула, що затриманий на прохання поліцейського, який його супроводжував, показати йому предмет, який був переданий, відповів: «Іди геть». Поліцейський ще декілька разів попросив затриманого показати йому переданий предмет, однак той його проігнорував, батько затриманого наполягав, щоб він показав візитку, але він його не слухав. На чергове звернення працівника поліції до затриманого останній підвівся з лави, розвернувся до нього обличчям, зробив один крок і відразу наніс один удар кулаком правої руки в область лівої надбрівної ділянки. Після чого наніс йому ще приблизно два удари кулаком в область обличчя, але вона не бачила куди саме, так як було дуже багато осіб і це все відбувалось дуже швидко. Вказує, що працівник поліції перебував у форменому одязі, спокійно спілкувався до затриманого, жодних активних дій до нього не вчиняв, навпаки, затриманий зверхньо себе поводив, висловлювався нецензурною лайкою на його адресу і сам перший наніс йому удар. Також під час слідчої дії свідком механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 було відтворено на статисту. (Т.2 а.с.24-27)

Згідно заяви ОСОБА_5 від 17.11.2022, він добровільно віддав візитну картку, яку отримав від свого адвоката в судовому засіданні. (Т.2 а.с.28)

Відповідно до протоколу огляду предмету від 23.11.2022, об`єктом огляду являється візитка, коричневого кольору, розмірами 9х5 см, на одній стороні якої наявний напис « ОСОБА_34 , адвокат із зазначенням контактного номеру телефону та електронної пошти», на звороті будь-якої інформації не містить. (Т.2 а.с. 29)

Згідно постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 23.11.2022, візитка коричневого кольору визнана речовими доказами в кримінальному провадженні та зберігається в матеріалах кримінального провадження. (Т. 2 а.с. 30)

Відповідно до висновку експерта № 02-01/812 судово-медичної експертизи по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , яка була проведена 25.11.2022 встановлено, що у ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно лівої надбрівної ділянки, травматичний набряк та крововилив лівої скроневої ділянки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 за його участю. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 за участю ОСОБА_9 . Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.11.2022 за участю ОСОБА_32 (Т. 2 а.с. 31-32)

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При цьому, при аналізі інших зібраних доказів, суд вважає, що заявлені прокурором в якості доказів - витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, запит до РКС ГУНП в Черкаській області від 18.11.2022 та супровідний лист РКС ГУНП в Черкаській області від 22.11.2022 не є джерелом доказів, а частина з них є процесуальними рішеннями прийнятими під час досудового розслідування, а відтак вони не мають жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні в межах інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину. Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР, запит та супровідний лист не є процесуальними джерелами доказів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к (провадження № 51-500 км 18).

Стороною захисту суду докази не надавались.

Невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушенні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, суд розцінює як вибрану обвинуваченим позицію свого захисту. Проте така позиція обвинуваченого повністю спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідків, допитаних безпосередньо під час судового провадження, сумнівів у правдивості яких суд не має, оскільки вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами кримінального провадження, дослідженими судом.

Так, версія обвинуваченого ОСОБА_5 , що він не наносив ударів потерпілому, а той сам вдарив себе автоматом, зачепивши його, спростовується поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що в ході конфлікту обвинувачений наніс йому удари кулаком в голову, в область лівої брови, та свідків, які в судовому засіданні пояснили, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_5 . Тобто, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України та приведені до присяги, потерпілий ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 чітко, ретельно та послідовно свідчили на підтвердження вини обвинуваченого до інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, наполягаючи, що саме ОСОБА_5 першим наніс удар потерпілому та зазначивши механізм спричинення ним тілесних ушкоджень. Підстав сумніватися у показах потерпілого та вказаних свідків або недовіряти їм суд не вбачає, оскільки вони є такими, що повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів. Разом з тим, наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи №02-01/812 від 25.11.2022 року, який було надано компетентним спеціалістом, та який узгоджується з іншими об`єктивними доказами по кримінальному провадженню, протоколами слідчих дій, що здійснені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність - такою, що з достатністю доводить винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні обвинуваченим та захисником не надано суду жодного доказу у частині його заперечень щодо вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину.

Так, стороною захисту було звернено увагу суду на розбіжності у показах свідків щодо дати вчинення злочину та механізму нанесення ударів. Суд вважає, щодо доводи сторони захисту щодо наявності у вищевказаних доказах певних недоліків заслуговують на увагу, однак виходить з того, що зазначені недоліки не вказують на недопустимість таких доказів, при відсутності для того передумов регламентованих КПК.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, є умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень саме працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Ці вимоги закону свідчать, що особа, яка завдає шкоди, повинна усвідомлювати, що завдає її особі, яка є працівником правоохоронного органу. Таким чином, на думку суду, при скоєнні злочину, передбаченого ст. 345 КК України, основним мотивом буде невдоволення виконанням потерпілим службових обов`язків або його службовою діяльністю. І кінцевою основною метою злочину є запобігти виконанню потерпілим службових обов`язків, припинити або змінити характер такого виконання чи вчинити посягання із помсти за минулу діяльність (постанова Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, справа № 446/1110/14-к).

У судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження знайшло своє підтвердження те, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження саме у зв`язку з виконанням останнім таких обов`язків, з мотиву невдоволення виконанням ОСОБА_7 службових обов`язків, з метою запобігти виконанню потерпілим службових обов`язків, тобто присутні та підтверджені обов`язкові елементи об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень саме у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Англія, США та ін.) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Скажімо, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Іншими словами, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, в їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є приватним підприємцем, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, інвалідом не являється, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, має на утриманні батьків пенсіонерів, вину не визнав.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Разом з тим, з урахуванням вищевикладених обставин по справі, думки потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази по справі: візитка коричневого кольору, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1