ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/177/23 Справа № 182/4864/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

20 грудня 2022 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001122 від 13.10.2022, звернувся прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 в якому порушувалося питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 строком на 60 днів.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року клопотання прокурора було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на 60 діб, тобто до 17 лютого 2023 року, із залишенням раніше встановленого розміру застави у сумі 208 000 гривень та покладених обов`язків, у разі внесення застави.

Цим же рішенням суду залишено без задоволення клопотання ОСОБА_8 , яке підтримане його захисником ОСОБА_7 про обрання йому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.

Вказує на недоведеність існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК. Аргументує тим, що висновок слідчого судді про можливість ОСОБА_8 переховуватися від суду є не щось іншим, ніж припущенням, оскільки у даному випадку не має жодного посилання на будь-які докази, так як слідством вони надані не були. Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, має сім`ю: матір, батька, братів, має постійне місце проживання та позитивну характеристику, що судом взагалі враховано не було.

Щодо ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому він підозрюється зазначає, що останній під час розгляду клопотання зазначав, а іншої версії слідство не надало, що він придбав наркотичний засіб задовго до 07.08.2022 року для власного споживання, після затримання 07.08.2022 року будь-яких кримінальних правопорушень не вчиняв. При цьому, слідчий суддя взагалі не врахував, що підозрюваному раніше обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін якого давно закінчився. Будь-яких порушень обраного запобіжного заходу ним не було. Разом з тим, посилання суду на те, що під час обшуку було вилучено наркотичні засоби не може свідчити про повторність, оскільки раніше обшук за місцем проживання ОСОБА_8 не проводився та стороною обвинувачення не здобуто доказів, що вони не були придбані одночасно.

Таким чином, сторона захисту вважає, що слідчий суддя необ`єктивно застосував практику ЄСПЛ, безпідставно вдруге продовжив тримання під вартою, чим грубо порушив ст.6 Конвенцїі про основоположні права та свободи людини.

Посилаючись на практику ЄСПЛ вказує, що під час судового розгляду прокурором не доведено, а слідчим суддею не вказано, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного чи протидіяти встановленим ризикам.

Водночас, захисник просить врахувати, що на даний час досудове слідство завершено, обвинувальний акт направлено до суду та справу призначено до розгляду на 15.02.2023 року.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року та ухвалити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_7 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 на 60 діб, слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 злочину за ч. 2 ст. 307 КК, що не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому у відповідності до ч.1 ст.404 КПК судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про те, що існують передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК ризики можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, як зазначив слідчий суддя, про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, у зв`язку із чим, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує той факт, що до суду вже було скеровано обвинувальний акт стосовно нього за аналогічний злочин, такий же, який він вчинив після повідомлення про підозру у попередньому злочині. Разом з цим, слідчий суддя також врахував, що обидва злочини пов`язані зі зберіганням наркотичних та психотропних речовин з метою збуту, які він вчинив за місцем за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

13.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

19.10.2022 о 18-53 годині ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК та 20.10.2022 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

21.10.2022 ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням відповідного розміру застави.

Зі змісту клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 направлено до суду, його копію вручено останньому, захиснику та їх ознайомлено із матеріали кримінального провадження.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 діб, тобто до 17 лютого 2023 року, з альтернативною внесення застави.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, апеляційний суд враховує отриману під час апеляційного розгляду від прокурора інформацію про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні 30.12.2022 року скеровано до суду.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 строком на 60 діб, тобто до 17 лютого 2023 року, та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4