Ст. 1 із 7
Справа № 297/1225/19
У Х В А Л А
31 жовтня 2022 року м. Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , Німеччина, громадянина Туреччини,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 КК України,

з участю : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_3
перекладача ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться кримінальне провадження № 0000025, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України.
11 жовтня 2022 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 .
Клопотання мотивовано тим, що 08 жовтня 2022 року був укладений договір оренди житлового приміщення між родичем обвинуваченого ОСОБА_8 та власником житла ОСОБА_9 , згідно договору якого орендодавець передала орендарю у тимчасове користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 строком на шість місяців. Окрім того на даний час є відсутніми ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ні від свідків, ні від експертів жодної заяви такого роду не надходило, більше того, свідки, це в основному працівники митниці надавали пояснення іншій колегії суддів у цьому ж кримінальному провадженні. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 був затриманий 09.03.2019 року і з того часу перебуває під вартою, фактичних даних щодо наявності ризиків не має та з урахуванням, що обвинувачений раніше є не судимим, одружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей, є всі підстави для обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем

Ст. 2 із 7
тимчасового проживання: АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, та вказав на те, що 05 вересня 2022 року відносно ОСОБА_4 був продовжений строк запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Однією з підстав взяття та подальше тримання під вартою ОСОБА_4 було відсутність в останнього зареєстрованого місця проживання в Україні. 08.10.2022 року був укладений договір оренди житлового приміщення між родичем обвинуваченого ОСОБА_8 та власником житла ОСОБА_9 строком на шість місяців, зокрема квартири АДРЕСА_3 , що є підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під варти на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане його захисником клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під варти на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 в суді підтримав клопотання захисника ОСОБА_3 та просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на більш м`який, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, оскільки в обвинуваченого є місце проживання, що підтверджується договором оренди. Окрім того, ОСОБА_4 досить довго знаходиться під вартою, разом з тим його провина не доведена у вчиненні злочинах, а сама по собі тяжкість злочинів, які йому інкримінуються, не може бути достатньою підставою для утримання його упродовж такого досить довгого часу під вартою. Інші ризики зазначені прокурором відсутні, оскільки всі свідки у даному кримінальному провадженні допитані в попередніх судових засіданнях, під іншим головуванням, їх свідчення зафіксовані, шляхом технічного запису, а забезпечити належну поведінку його підзахисного можна саме шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Прокурор ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки таке є передчасним і необґрунтованим враховуючи те, що рішення апеляційної інстанції скасоване та дане кримінальне провадження фактично розпочато у 2021 році. Ризики, передбачені ст.177 КПК України наразі є, оскільки ОСОБА_4 є громадянином іншої держави та згідно з наданих захисниками відомостей, останній буде проживати на території іншої області, а не в Закарпатській області. Тому на даний час наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений може негативно впливати на розгляд кримінального провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у зв`язку з введенням воєнного стану та іншими технічними перебоями, у даному суді не допитані свідки. У зв`язку з чим заперечила щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 .
Одночасно, прокурор підтримала подане нею 28.10.2022 року до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, яке мотивувала наступним.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, санкція за вчинення яких, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. На даний час, ризики, передбачені ст. 177 КПК України встановлені в ході досудового розслідування не зникли і продовжують існувати, зокрема: ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки є громадянином іноземної держави (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знищити речі, які можуть бути використані, як докази у кримінальному провадженні, а саме речові докази, в томі числі наркотичні засоби, частина з яких на даний час можуть зберігатися в інших співучасників злочину (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Вказані ризики встановлені з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, тому

Ст. 3 із 7
обвинувачений, який є громадянином іншої держави, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, у зв`язку з чим застосування відносно обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку є неможливим.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з тих підстав, що наміру та можливості впливати на свідків або якимось чином на розгляд даного кримінального правопорушення не має.
Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора з тих підстав, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення не надала докази на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки всі доводи прокурора є лише припущенням, тому таке клопотання є необґрунтованим. При цьому після набрання чинності вироку суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні, який в подальшому скасований, судом було надано дозвіл на знищення речових доказів, тому є всі підстави вважати, що будь-які речові докази відсутні взагалі, а всі інші документи наявні у матеріалах даного провадження та перебувають у головуючого, оскільки суд їх не повернув прокурору, тому доводи щодо знищення речових доказів є більш ніж припущенням прокурора. Його підзахисний не має можливості якимось чином впливати на свідків, які зокрема є працівниками правоохоронних органів, а саме митниці, прикордонної служби та служби безпеки України, що спростовує аргументи прокурора з приводу впливання обвинуваченого на цих свідків. У зв`язку з відсутністю ризиків та з урахуванням тримання під вартою його підзахисного досить довгий період, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора у повному обсязі.
Захисник ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора з тих підстав, що стороною обвинувачення не оголошено його підзахисному підозру, тобто статус підозрюваного ОСОБА_4 не має, що встановлено постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду України від 31 січня 2022 року, тому подальше його утримання у виправній установі та продовженні застосуванні відносно нього запобіжного заходу є незаконним. Окрім того, у даному випадку є відсутні вказані прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки такі недоведені жодними письмовими доказами, що є підставою для відмовити у застосуванні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши клопотання захисника та прокурора, думки інших учасників судового провадження з приводу цих клопотання, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що на початку березня 2019 року, перебуваючи на території Німеччини, вступив в злочинну змову з невстановленими на даний час особами щодо незаконного переміщення з України на територію країн Європейського Союзу наркотичного засобу «героїн». Згідно досягнутої злочинної домовленості ОСОБА_4 повинен прибути у заздалегідь обумовлений час та місце на територію України до м.Київ, де отримати партію наркотичного засобу «героїн», після чого приховати його в спеціально обладнаному для цього автомобілі та в подальшому здійснити перевезення партії наркотичного засобу територією України і незаконно перемістити його через митний кордон України та доставити до країн Західної Європи. Діючи на виконання попередньої домовленості, 05.03.2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Карлсруе (Німеччина), отримав від невставноленої на даний час особи на ім`я « ОСОБА_10 », автомобіль марки «Renault», державний реєстраційний номерний знак Німеччини НОМЕР_1 зі спеціально обладнаним тайником, розміщеним під дном даного автомобіля. Надалі за вказівкою вищезазначеної особи, ОСОБА_4 на вказаному транспортному засобі вирушив в напрямку України.
Згідно викладеного в обвинувальному акті, 06.03.2019 року ОСОБА_4 перетнув український кордон в пункті пропуску «Краківець» та в ніч з 6 на 7 березня 2019 року прибув до м.Київ, де зупинився в готелі «Восход». Перебуваючи у місті Київ, ОСОБА_4 повідомив про своє прибуття в обумовлене місце особі на ім`я « ОСОБА_10 » та наступного дня

Ст. 4 із 7
(07.03.2019 року), за вказівкою останнього, зустрівся з невстановленою на даний час особою на ім`я « ОСОБА_11 », який прибув на місце зустрічі на автомобілі марки «BMW» з реєстраційними номерними знаками Польської Республіки. Надалі, 08.03.2019 року в період з 14 по 16 годину ОСОБА_4 на особи на ім`я « ОСОБА_11 » прослідували на наявних в них автомобілях до невстановленого досудовим розслідуванням місця в межах м.Київ, де в подальшому отримали партію наркотичного засобу «героїн» в кількості 59 брикетів прямокутної форми запаковані в полімерну плівку, після чого здійснили їх приховування в тайнику, спеціально обладнаному в дні автомобіля марки «Renault», на якому прибув ОСОБА_4 . Отримавши вищезазначений наркотичний засіб та приховавши його в автомобілі марки «Renault», державний реєстраційний номерний знак Німеччини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вирушив з м.Київ в напрямку кордону України з Угорщиною, для подальшого виїзду з України та слідування до країн Західної Європи.
Відповідно до висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України №6/207 від 26.03.2019 року виявлена речовина, яка міститься в вилучених в ході огляду місця події брикетах прямокутної форми в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн (діацетилморфін).
Загальна маса героїну у наданих на експертизу пресованих порошкоподібних речовинах коричневого кольору становить 13692,96 грама.
Згідно з списком № 1 таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, затверджених Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року, героїн відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів обіг яких заборонено.
Відповідно до таблиці 1, затвердженої наказом МОЗ України від 01.08.2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», наркотичний засіб «героїн» в кількості 13692,96 грама відноситься до особливо великих розмірах.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, а саме придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу «героїн» в особливо великих розмірах з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, а також ч.2 ст.15 ч.3 ст.305 КК України, а саме вчинення закінченого замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 листопада 2022 року включно із можливістю внесення застави у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1040000 гривень.
До вказаної дати суд не має можливості закінчити розгляд вказаного кримінального провадження.
У відповідності до вимог частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно положення, викладеного у статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для

Ст. 5 із 7
встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 КПК України).
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знищити речі, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, зокрема речові докази, в тому числі наркотичні засоби, частина яких на даний час можуть зберігатися в інших співучасників злочину та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).
При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме він може: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом психологічного або фізичного впливу на них з метою примусити їх змінити або відмовитись від своїх показань та висновків, схиляти їх до

Ст. 5 із 7
дачі неправдивих показань, також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
У той же час, прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знищити речі, які можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, зокрема, наркотичні засоби, оскільки всі речові докази у даному кримінальному провадженні вилучені органом досудового розслідування, а можливе зберігання наркотичних засобів іншими співучасниками виходить за межі пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів повно і всебічно оцінив в сукупності всі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість показання у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні вказаних злочинів, відсутність постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків з огляду на відсутність місця проживання та роботи на території України.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від суду, незаконного впливати на свідків, експертів в цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є занадто м`яким і недоцільним.
Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає перебування обвинуваченого під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками, які заслуговують на довіру суду. Осіб, які б поручилися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним і неефективним, так як він є громадянином іншої держави, на території України постійного місця реєстрації не має.
Крім цього, враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , пов`язані з незаконним обігом особливо небезпечних наркотичних засобів, що становить підвищену суспільну небезпеку, з урахуванням наявності ризиків, існування яких доведено і вони не зменшилися, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Захисник при обґрунтуванні клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 посилається на те, що обвинувачений є раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей. Однак, обставини, на які посилаються захисники, існували на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою та вже були враховані судами при постановленні відповідних ухвал, а наявність договору оренди, який укладений від імені родича обвинуваченого на оренду квартири, яка знаходяться за межами Закарпатської області, не може бути обставиною, яка достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та забезпечувати його належну процесуальну поведінку в цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт необхідно відмовити.
Також суд прийшов до висновку, що необхідно задовольнити клопотання прокурора і продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк запобіжного заходу виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Ст. 6 із 7
У відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
У даному кримінальному провадженні відсутніми є випадки, передбачені ч.4 ст.183 КПК України.
Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, конкретні обставини справи та особливу тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відомості про його особу, який на даний час не має постійного місця проживання і роботи в Україні, вчинення протиправних дії з особливо великим розміром особливо небезпечних наркотичних засобів, у чому він обвинувачується, суд вважає за доцільне визначити заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме, у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1040000 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на переконання суду, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є співмірним з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками. При цьому підстав вважати такий розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого не вбачається.
Одночасно, враховуючи доведені стороною обвинувачення обставини, у випадку внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 кілька обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 182, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 29 грудня 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1040000 (один мільйон сорок тисяч) гривень.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , в разі внесення застави, такі обов`язки:
- прибувати до суду за кожним викликом;
- не відлучатися з населенного пункту Закарпатської області, в якому він тимчасово проживатиме чи перебуватиме, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи перебування в Закарпатській області;

Ст.7 із 7

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Головуючий ОСОБА_1