Справа № 305/1641/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/547/19, за апеляційними скаргами, які подали прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та представник потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2019 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з початковою освітою, не працююча, домогосподарка, одружена, має на утриманні 4 н/л дітей, раніше не судима,

визнана винуватою і їй призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття обвинуваченою ОСОБА_9 покарання визначено рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 100 (сто) тисяч гривень.

Речові докази: одяг ОСОБА_9 , у який вона була одягнена 26.06.2016 (чорні матерчаті штани, жіночий фартух, матерчата майка, жіночі труси), дві дерев`яні палиці, зріз ґрунту з травою, уламки деревини, які знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів Рахівського відділення поліції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, - ухвалено після набрання вироком законної сили, знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_9 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

26 червня 2016 року відразу після опівночі, ОСОБА_9 , перебуваючи на території власного дворогосподарства АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки, що виникла на ґрунті неприязних відносин із сусідом ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, нанесла не менше 8 ударів по голові, дерев`яною палкою довжиною 1,5 м, товщина якої становила 2,5 - 3,5 см, внаслідок чого ОСОБА_10 упав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який знаходився на землі, ОСОБА_9 умисно та цілеспрямовано нанесла йому не менше 56 ударів дерев`яною палкою по різних частинах тіла. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 64 від 13.09.2016, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, що ускладнилася набряком та ущемленням речовини головного мозку, через отримані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, крововиливу в м`які тканини голови в чоловій, обох скроневих та завушних ділянках, забійної рани чола, синців обох параорбітальних ділянок, лівої щоки, правої надбрівної ділянки, обох вушних мушлів. Вказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 , і згідно з п. 2.1.3 Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 по відношенню до живих осіб, класифікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя у момент заподіяння. Окрім цього, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців тильної поверхні лівої стопи з переходом на передню поверхню нижньої третини гомілки, внутрішньої поверхні лівої гомілки в нижній третині, передньої поверхні лівої гомілки в середній третині, середньої та верхньої третини лівої гомілки, передньої поверхні лівого колінного суглобу з переходом на нижню та середню третину передньої поверхні лівого стегна, внутрішньої поверхні верхньої третини лівого стегна, задньої поверхні лівої гомілки в середній та нижній третинах, задньої поверхні лівого стегна у верхній та середній третинах, тильної поверхні правої стопи з переходом у гомілково-ступневий суглоб, передньої поверхні правої нижньої третини правої гомілки, передньої поверхні правої гомілки в середній та верхній третинах, внутрішньої поверхні верхньої третини правого стегна, задньої поверхні правої гомілки в середній та верхній третинах, передньої черевної стінки, лівої бокової поверхні черева, передньої поверхні грудної клітки справа, передньої поверхні грудної клітки, лівої підключичної ділянки, бокової поверхні грудної клітки, поперекової ділянки спини, правої та лівої підлопаточних ділянок, лівої та правої лопаточних ділянок; тотальних синців калитки та статевого прутня, обох сідниць, передньо-зовнішньої поверхні лівої кисті, передпліччя та плечової ділянки, передньо-зовнішньої поверхні правої плечової ділянки в середній та нижній третинах, передньої поверхні правого передпліччя в середній та нижній третинах, передньої поверхні правого передпліччя в середній третинах. Вказані тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 64 від 26.06.2016 не знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 й у відповідності до п. 2.3.5 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 по відношенню до живих осіб класифікуються як легкі тілесні ушкодження, які не призвели до короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційних скаргах:
- прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного покарання є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Посилається на те, що суд при призначенні обвинуваченій ОСОБА_9 покарання безпідставно застосував щодо неї положення ст. 69 КК України, не врахувавши в достатній мірі суспільну небезпеку вчиненого злочину, його тяжкість, спосіб вчинення та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_9 , а також належним чином не вмотивував висновок у цій частині. При цьому, стверджує, що суд першої інстанції не дав оцінки висновку судово-психіатричного експерта № 415 від 20.07.2016 і не врахував, що при вчиненні злочину ОСОБА_9 повністю усвідомлювала значення своїх дій та не зважаючи на те, що ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння і фактично не ніс значної загрози оточуючим, продовжувала наносити йому тілесні ушкодження після того як він упав на землю, а припинила свої дії лише після того як потерпілий перестав подавати ознаки життя. Разом із тим, вказує на те, що вчинене обвинуваченою ОСОБА_9 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного ОСОБА_9 покарання є незаконним внаслідок м`якості та вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди. Посилається на те, що призначене ОСОБА_9 покарання є занадто м`яким і не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а висновки суду щодо наявності пом`якшуючих покарання обставин не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. При цьому, вказує на те, що суд не взяв до уваги факт вчинення обвинуваченою ОСОБА_9 злочину з особливою жорстокістю (потерпілому, який фактично перебував у безпорадному стані нанесено близько 70 ударів по різних частинах тіла) та тяжкі наслідки злочину смерть потерпілого в результаті нанесених тілесних ушкоджень, а також безпідставно не визнав ці обставини такими, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання. Також зазначає, що суд безпідставно визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки такі не відповідають фактичним даним, встановленим як у ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду. Обвинувачена під час розгляду справи, намагаючись уникнути відповідальності за злочин, перекладала свою вину на потерпілого, навмисно затягувала судовий розгляд кримінального провадження, який здійснювався з вересня 2016 по березень 2019 року. Стверджує і про те, що судом не взято до уваги, що обвинувачена ОСОБА_9 до цього часу жодним чином не намагалася й не відшкодувала потерпілій майнову та моральну шкоду, завдану злочином, а також не попросила вибачення у потерпілої, що в свою чергу свідчить про її байдужість як до вчиненого злочину, так і до його наслідків. Тому, апелянт вважає, що будь-які підстави, які б свідчили про наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутні, у зв`язку з чим, у суду не було підстав для застосування щодо обвинуваченої положень ст. 69 КК України і, при цьому, в судовому засідання потерпіла ОСОБА_6 наполягала на призначенні обвинуваченій найсуворішого покарання у виді ізоляції від суспільства. Разом із тим, посилається на те, що суд, дійшовши висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілій моральної шкоди, не дав належної оцінки всім обставинам, які в свою чергу дають підстави для задоволення цивільного позову в повному обсязі. При цьому, вказує на те, що неправомірними діями ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_6 завдано непоправну моральну шкоду, так як у зв`язку зі смертю її єдиного сина вона зазнала таких душевних та психічних страждань, які не дозволяють їй продовжувати жити нормальним життям, а задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень, суд не навів жодних підстав, якими він керувався при визначення саме такої суми, яка є меншою більш ніж на половину від заявлених вимог. Просить вирок у частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким обвинуваченій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років та стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 220 000 гривень.
16.11.2022 від першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 надійшло клопотання про відклик апеляційної скарги, поданої прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , а від адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання за погодженням із потерпілою ОСОБА_6 про відмову від поданої ним апеляційної скарги в інтересах потерпілої.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг та клопотань про відмову від них, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які не заперечували щодо закриття апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.
Апеляційний розгляд проводиться за відсутності сторони захисту, неявка якої, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що сторона захисту належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, а також те, що від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин неявки, а від апелянтів надійшли клопотання про відмову від апеляційних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження в зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
З поданих першим заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 та представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 письмових клопотань, убачається, що вони відмовляються від апеляційних скарг, у тому числі адвокат ОСОБА_7 за згодою потерпілої ОСОБА_6 , і просять закрити апеляційне провадження у справі.
На підставі наведеного, беручи до уваги те, що інші учасники апеляційних скарг на вирок не подавали, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційними скаргами, які подали прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та представник потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , підлягає закриттю у зв`язку з його відмовою апелянтів від апеляційних вимог.
Керуючись ст. ст. 403, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційне провадження за апеляційними скаргами, які подали прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та представник потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2019 року, щодо обвинуваченої за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_9 , закрити у зв`язку з відмовою апелянтів від апеляційних вимог та відкликом апеляційних скарг.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: