ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/542/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 639/2372/22 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000467 від 23.06.2022, за частиною 4 статті 187 КК України, -

встановила:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2023 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 27.05.2023 включно.

Відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.23 року, постановити нову ухвалу якою визначити ОСОБА_6 більш м`яку міру запобіжного заходу, передбачену Кримінально-процесуальним кодексом України, а саме у виді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_6 не є суспільно небезпечною особою та застосування до нього найтяжчої міри запобіжного заходу є недоцільним та несправедливим. Суд, ухвалюючи рішення та вирішуючи питання про продовження міри запобіжного заходу, не врахував ряд обставини, які на думку захисника повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Апелянт вказує, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, у нього є повна сім`я, мати та батько, який є інвалідом 2-ї групи, він соціально адаптований, мав постійне місце проживання де мешкав разом з батьками. У нього є бабуся, яка на теперішній час потребує його піклування у зв`язку зі своїм похилим віком, та в неї у селищі Циркуни, пошкоджений будинок, який потрібно ремонтувати, як і батьківську квартиру. Знаходження ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі тільки шкодить йому та членам його родини.

Також захисник вказує про безпідставність посилань прокурора на ризик впливу обвинуваченим на потерпілого, оскільки на даний час ОСОБА_6 відома його особа, а також особи інших учасників кримінального провадження, місце їх проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впливати на їх свідчення.

Захисник звертає увагу суду на те, що в ході судового розгляду сторона захисту є заінтересованою в забезпеченні явки потерпілого до суду, який злісно не виконує вимоги про його виклик, та ігнорує їх, що унеможливлює закінчення розгляду кримінального провадження. Тільки відсутність потерпілого, як ініціатора процесу, до якого вже судом застосовувалися всі належні правові важелі, впливає на тримання його підзахисного під вартою вже більш ніж пів року, та сам обвинувачений намагається отримати законний вирок, що є вкрай неприпустимим, бо знаходження його в цих важких умовах дуже шкодить його здоров`ю, він на теперішній час вже отримує лікування, яке пов`язане з погіршенням його фізичного стану.

Крім того, захисник посилається на те, що його підзахисний, та він як захисник, просили суд, застосувати до ОСОБА_6 більш м`яку міру запобіжного заходу, як то домашній арешт, за адресою проживання батька, з метою допомоги останньому у відновленні оселі, що повністю би виключило можливість спілкування його підзахисного з будь - яким іншим учасником процесу, бо всі вони мешкають у місті Харків, що унеможливлює їх спілкування за територіальним принципом.

Апелянт також не погоджується з посиланнями прокурора на те, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення та те, що обставини кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що джерелом його доходів є протиправна діяльність та припинення його протиправної діяльності не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів.

Вказаний ризик, на думку захисника є непідтвердженим, бо ОСОБА_6 не був затриманий на місці нібито вчинення ним злочину, прийшов особисто до місця проживання, не намагаючись чогось уникнути, та після їх останнього спілкування з потерпілим та до часу затримання пройшло достатньо часу, наміру переховуватись у ОСОБА_6 не було.

Вважає, що прокурор жодним чином не довів наявність ризиків, які передбачені статтею 177 КПК України, та те, що його підзахисний не підпадає, жодним чином під визначені підстави, бо немає жодного з наведеного у клопотанні ризиків, тому відносно нього не мало б бути продовжено таку занадто сурову міру запобіжного заходу.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не прибули та не повідомили про причини свого неприбуття.

В апеляційній скарзі не міститься клопотання захисника про розгляд поданої скарги за його участю та участю його підзахисного.

За таких обставин, в силу вимог статтей 405, 422-1 КПК України неявка прокурора та захисника не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції надав оцінку обставинам кримінального провадження та вважав, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Також суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та вважав, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому судом враховано особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України не судимий, на спеціалізованих обліках не перебуває, офіційно не працює, неодружений, дітей не має.

З таким висновком суду, погоджується суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог статей 177,178,199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та не перестали існувати, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, яке відповідно до частини 6 статті 12 КК України є особливо тяжким злочином та передбачає покарання від 8 до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги те, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зав`язків, ніде не працює, що додатково свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду.

Відомостей які б спростовували дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суду апеляційної інстанції захисником надані не були.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, або вчинити інше кримінальне правопорушення не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки, що безпосередньо може вплинути на дотримання розумних строків судового розгляду.

Щодо доводів захисника про погіршення стану здоров`я його підзахисного, у зв`язку з перебуванням у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки захисником вони не підтвердженні жодними доказами чи медичними висновками про стан здоров`я його підзахисного.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2023 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: