Провадження №1-кс/522/6425/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000329 від 14.10.2022, за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
Дізнавач СД ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про накладення арешту, яке вмотивоване таким.
13.10.2022 до чергової частини відділення поліції № 1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від поліцейського 2 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про те, що 13.10.2022 о 10:52 годині за адресою м. Одеса, вул. Балківська, біля будинку № 33, був зупинений транспортний засіб марки «HYUNDAI», моделі «HD 78», держ. номер НОМЕР_1 , в якому в подальшому було виявлено відсутність VIN-коду кузову т/з ( НОМЕР_2 )
Після отримання повідомлення слідчо-оперативною групою було здійснено виїзд за адресою: м. Одеса, вул. Балківська , 33, в ході якого було проведено огляд місця події за вказаною адресою. Під час якого було виявлено: відсутність vin-коду на кузові та рамі автомобіля марки «HYUNDAI», моделі «HD 78», держ. номер НОМЕР_1 . При перевірки по базі ІПС «Цунамі» було з`ясовано, що транспортний засіб марки «HYUNDAI», моделі «HD 78», держ. номер НОМЕР_1 27.05.2011 року був переєстрований на номерні знаки НОМЕР_3 та видано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , що не відповідає пред`явленому свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_5 , де зазначено номер НОМЕР_5 .
Дане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 11.03.2009 в подальшому було вилучено та поміщено в спеціальний пакет Національної поліції.
Після проведення огляду було прийнято рішення про відкриття кримінального провадження із правовою кваліфікацією за статті 290 Кримінального кодексу України, досудове розслідування якого було доручено дізнавачу ОСОБА_6 .
Вилучені речі, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «HD 78», держ. номер НОМЕР_1 синього кольору; автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «HD 78», держ. номер НОМЕР_1 синього кольору. Ключ до нього визнано речовим доказом в кримінальному провадженні постановою дізнавача та долучено до матеріалів кримінального провадження.
На теперішній час в ході досудового розслідування, з метою збереження речових доказів, виникла необхідність в арешті вилученого майна, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «HD 78», синього кольору, держ. номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «HD 78», держ. номер НОМЕР_1 синього кольору та ключ до нього.
До судового засідання дізнавач не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Виклик власників майна не здійснювався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Згідно зі ст. 298 КПК України досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ст. 300 КПК України для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У ч. 10 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як і у клопотанні, так і під час судового розгляду такого клопотання сторона обвинувачення повинна чітко зазначити мету і підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1.) збереження речових доказів, 2.) спеціальної конфіскації, 3.) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та 4.) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Для доведення факту, що вказані у клопотанні транспортні засоби є речовим доказом у даному провадженні слідчий, прокурор зобов`язані навести критерії передбачені ст. 98 КПК України і довести обґрунтованість таких посилань, а також навести мінімально необхідні докази про те, що справді було вчинено кримінальний проступок.
Окремо варто зазначити, що згідно із вимогами КПК не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Другою обов`язковою умовою для накладення арешту є наявність відповідних ризиків, що свідчать про можливість такої суттєвої втрати речових доказів, що унеможливить здійснення кримінального провадження у належний і ефективний спосіб.
На підтвердження таких висновків сторона обвинувачення зобов`язана навести відповідні докази і обґрунтування. Самого лиш твердження, що існують ризики втрати не достатньо.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Слідчий суддя також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).
Таким чином з урахуванням вище викладених обставин та практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність залишення клопотання про арешт без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
Процесуальний строк для розгляду клопотання про накладення арешту поновити.
Клопотання дізнавача СД ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000329 від 14.10.2022, за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно залишити без задоволення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя Віктор ПОПРЕВИЧ