печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4695/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль Ssang Yong, чорного кольору, модель Kyron, д.н.з. НОМЕР_1 , військовий номер НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), який вилучений під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100 від 24.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 23 від 23.01.2023 т.в.о. заступника командира військової частини НОМЕР_5 (розташована у АДРЕСА_2 ) капітан ОСОБА_4 разом з виданою йому штатною зброєю АПС, № НОМЕР_6 , 24.01.2023 перебував у відрядженні у м. Ірпінь, Київської обл.

Близько 20 год 25 хв 24.01.2023 капітан ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з виданою йому вогнепальною зброєю пістолетом АПС, № НОМЕР_6 , на задньому сидінні транспортного засобу Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався на трасі за адресою: АДРЕСА_3 , разом з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_5 та підполковником ОСОБА_6 , нехтуючи правилами поводження з вогнепальною зброєю, спрямував вказаний пістолет у бік ОСОБА_5 , який у цей момент знаходився за кермом вказаного транспортного засобу, натиснув на спусковий гачок, внаслідок чого відбувся один постріл, а куля влучила в останнього, заподіявши йому вогнепальне поранення підреберної ділянки праворуч задньоксимерної лінії, внаслідок якого ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.

Слідчим у період часу з 23 год 54 хв 24.01.2023 по 01 год 40 хв 25.01.2023 за адресою: вул. Польова, 19, м. Буча, Київська область, проведено огляд місця події, за результатами якого виявлено та вилучено автомобіль Ssang Yong, чорного кольору, модель Kyron, д.н.з. НОМЕР_1 , військовий номер НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 .

Вказаний транспортний засіб постановою слідчого від 25.01.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор в судового засідання не з`явився, слідчий слідчої групи подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, доводи клопотання підтримав в повному обсязі.

Слідчий суддя розглянув вказане клопотання за відсутності власника майна на підставі ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Встановлено, що слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України.

Слідчим у період часу з 23 год 54 хв 24.01.2023 по 01 год 40 хв 25.01.2023 за адресою: вул. Польова, 19, м. Буча, Київська область, проведено огляд місця події, за результатами якого виявлено та вилучено автомобіль Ssang Yong, чорного кольору, модель Kyron, д.н.з. НОМЕР_1 , військовий номер НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 .

Вказаний транспортний засіб постановою слідчого від 25.01.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також слід зазначити, що стаття 1 Першого протоколу Конвенції, особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 зі справи № 6-2510цс15.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого Протоколу Конвенції.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес АД" проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним, чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес, чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям ("пропорційність" є оціночною категорією і повинна встановлюватися щодо конкретного суб`єкта в кожній окремій справі на підставі тих обставин і фактів, що встановлені судом безпосередньо).

Враховуючи те, що право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права (ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України), а також те, що прокурором не доведено необхідність застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту майно.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль Ssang Yong, чорного кольору, модель Kyron, .н.з. НОМЕР_1 , військовий номер НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та вилучений під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1