Справа № 947/683/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0002217 від 26.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002217 від 26.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи обізнаним, що 19.06.2020 рішенням Київського районного суду м. Одеси, по цивільній справі № 947/6698/20, позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено та визнано недійсними договори іпотеки від 16.02.2018,укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно земельних ділянок площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстраційними номерами 267 та 269 та скасовано записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою, оскільки зазначені земельні ділянки не належали іпотекодавцю ОСОБА_7 , а тому не могли бути предметом іпотеки, використовуючи ці недійсні іпотечні договори від 16.02.2018, заволоділи зазначеним об`єктом нерухомості, право власності на який належить на 2/3 частини ОСОБА_9 та на 1/3 частини ОСОБА_11 , чим спричинили останнім матеріальні збитки на загальну суму 2 836 767 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім цього, ОСОБА_6 , будучи державним реєстратором прав на нерухоме майно Лиманської районної державної адміністрації Одеської області (), 18.08.2020 о 16 год. 38 хв. перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт. Доброслав, пр. 40 річчя Визволення, буд. 1, зловживаючи своїми повноваженнями щодо надання публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, в порушення вимог діючого законодавства про державну речових прав на нерухоме майно, прийняв рішення № 53663942 щодо заяви № 40977245 від 14.08.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу та вчинив протиправну реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 32558804 та за № 34073730 про припинення (скасування) записів про право власності ОСОБА_9 в 2/3 частини та ОСОБА_11 в 1/3 частини на земельну ділянку площею 0,0317 га кадастровий номер :34:004:0051 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та одночасно о 16 год. 38 хв. запис за № 37812155 про реєстрацію за ОСОБА_8 (індексний номер витягу 220747707) права власності на вказану земельну ділянку, чим спричинив збитків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в розмірі 1 423 784 грн., що більше ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи державним реєстратором прав на нерухоме майно Лиманської районної державної адміністрації Одеської області (), 18.08.2020 о 16 год. 46 хв. перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт. Доброслав, пр. 40 річчя Визволення, буд. 1, зловживаючи своїми повноваженнями щодо надання публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, в порушення вимог діючого законодавства про державну речових прав на нерухоме майно, прийняв рішення № 53664180 щодо заяви № 40978028 від 14.08.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу та вчинив протиправну реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 34073477 та за № 32559066 про припинення (скасування) записів про право власності ОСОБА_9 в 2/3 частини та ОСОБА_11 в 1/3 частини на земельну ділянку площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та одночасно о 16 год. 46 хв. запис за № 37812447 про реєстрацію за ОСОБА_8 (індексний номер витягу 53664180) права власності на вказану земельну ділянку, чим спричинив збитків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в розмірі 1 412 983 грн., що більше ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених Кодексом.

14.09.2022 в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання

ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено наступні речі:

- предмети схожі на бойові патрони калібру 5,45 у кількості 120 шт.;

- магазин до АК-74 з маркуванням 17;

- магазин до АК-74 з маркуванням 14;

- магазин до АК-74 з маркуванням 31;

- магазин до АК-74 з маркуванням 42;

- магазин до АК-74 з маркуванням 44.

Ураховуючи викладене, 20.09.2022 у вказаному кримінальному провадженні призначено експертизу зброї за експертною спеціальністю 3.1. «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів».

06.10.2022 органу досудового розслідування надано документи на вилучені під час санкціонованого обшуку об`єкти дослідження.

На підставі викладеного, у органу досудового розслідування відпала необхідність у проведенні експертизи зброї у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, до експертної установи направлено постанову від 06.10.2022 про призначення експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів» від 20.09.2022 без виконання та повернення об`єктів дослідження.

Крім цього, в ході вищезазначеного обшуку виявлено та вилучено наступні речі:

- печатка «Державний реєстратор Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області 4»;

- печатка «Державний реєстратор Лиманська районна державна адміністрація Одеської області 1»;

- печатка «Державний реєстратор Лиманська районна державна адміністрація Одеської області 3».

Виявлені печатки «Державний реєстратор Лиманська районна державна адміністрація Одеської області» використовувались державним реєстратором прав на нерухоме майно Лиманської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6 під час розгляду заяв ОСОБА_8 , прийняття незаконного рішення про припинення (скасування) записів про право власності ОСОБА_9 в 2/3 частини та ОСОБА_11 в 1/3 частини на земельні ділянки за кадастровими номерами :34:004:0051 та :34:004:0052, за адресою: АДРЕСА_1 та про реєстрацію за ОСОБА_8 права власності на вказані земельні ділянки.

В ході досудового розслідування, наказом Міністерства юстиції України № 3338/5 від 25.09.2020 скасовано рішення від 18.08.2020 №№ 53663942, 53664180 щодо реєстрації права власності на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_8 прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6 та анульовано доступ останнього до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Виявлення за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 зазначених печаток може свідчити про вчинення аналогічних кримінальних правопорушень щодо заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та підробки документів, що перевіряється у ході досудового розслідування, яке триває на даний час.

Ураховуючи викладене, 15.09.2022 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами, оскільки зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Так, 21.10.2022 року слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для проведення подальшого досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню.

Слідча в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання про накладення арешту на майно з посиланням на те, що власник майна не відсторонений від посади, на сьогоднішній день виконує функції державного реєстратора, оскільки з ним укладений договір добровольця територіальної оборони, печатки перебувають у ОСОБА_6 вдома. Крім того, щодо печатки «Державний реєстратор Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області 4» пояснив, що ОСОБА_6 призначено на посаду державного реєстратора відділу «Центру надання адміністративних послуг» Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області у порядку переведення з Лиманської районної державної адміністрації розпорядженням Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області 31.03.2021 року, а події кримінального правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_6 відбувалися у 2020 році. Просив відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене майно.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників провадження, вважаю, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час обшуку майно, а саме: печатка «Державний реєстратор Лиманська районна державна адміністрація Одеської області 1»; печатка «Державний реєстратор Лиманська районна державна адміністрація Одеської області 3», може відповідати критеріям ч.1 ст.98 КПК України.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 15.09.2022 року, згідно якої вищезазначене майно визнано речовими доказом в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів та в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого з урахуванням позиції прокурора, висловленої в судовому засіданні, в частині накладення арешту на частину вилученого майна підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Водночас, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на печатку «Державний реєстратор Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області 4», не підлягає задоволенню, оскільки ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, сам по собі факт визнання даного майна речовим доказом, не доводить тих обставин, що зазначене майно повністю відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як докази у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні не доведено, що вилучена під час проведення обшуку печатка «Державний реєстратор Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області 4» використовувалась під час вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий судя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0002217 від 26.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 14.09.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси про проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, на:

- печатку «Державний реєстратор Лиманська районна державна адміністрація Одеської області 1»;

- печатку «Державний реєстратор Лиманська районна державна адміністрація Одеської області 3»;

В іншій частині клопотання, щодо накладення арешту на печатку «Державний реєстратор Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області 4», відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1