УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 000150 від 22.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150 від 22.02.2022 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 20.07.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України за обставин, викладених у письмовому вигляді у клопотанні.

Також, в рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на загальну суму 218 000 гривень (двісті вісімнадцять тисяч гривень), в якому потерпілим зазначено, що в результаті скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_5 та ОСОБА_7 йому завдано матеріальну шкоду на суму 18 000 гривень та моральну шкоду на суму -200 000 гривень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 101.

Враховуючи викладене, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням та просить накласти арешт на нежитлове приміщення, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 з метою забезпечення можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Прокурор у судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву, в якій вказав, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути у його відсутність та відсутність власника майна задля забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення, просить розгляд клопотання провести за відсутності власника майна, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Приймаючи до уваги клопотання сторони обвинувачення, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150 від 22.02.2022 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 20.07.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Також, в рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на загальну суму 218 000 гривень ( двісті вісімнадцять тисяч гривень), в якому потерпілим зазначено, що в результаті скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_5 та ОСОБА_7 йому завдано матеріальну шкоду на суму 18 000 гривень та моральну шкоду на суму -200 000 гривень.

При цьому, відповідно до інформаційної довідки № 314466845 від 08.11.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підозрюваному ОСОБА_5 належить на праві приватної власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 101.

Слідчий суддя вважає, що відносно вказаного майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення імовірного відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення з метою забезпечення можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, беручи до уваги розумність та співрозмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання в частині накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170- 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеькій області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 000150 від 22.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 101, яке зареєстроване на праві приватної власності за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1