Справа № 404/3859/22
Номер провадження 1-кс/404/100/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Третього відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження №0000062, з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2023 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на рухоме майно, належне підозрюваній ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано наступним:

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062, з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 367 КК України.

06.01.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тому існує потреба у накладенні арешту на майно підозрюваної, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Ініціатор клопотання (слідчий) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

За правилами ч.2 ст. 172 КПК України, підозрювана ОСОБА_6 , як власник майна не викликалася, оскільки майно не вилучалось.

Враховуючи такі обставини, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України розгляд клопотання проведено за відсутності учасників процесу та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Перевіривши надані матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовано, вважаю про необхідність задоволення клопотання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, який відповідно до ч. 2 ст. 367 КК України карається позбавленням волі на строк до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з метою недопущення можливого ухилення від відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також з метою попередити існуючі ризики, пов`язані зі спробами на відчуження належного підозрюваній майна, необхідно накласти арешт.

Обставини та завдання цього досудового розслідування (ст. 2 КПК України) виправдовує ступінь такого тимчасового втручання у майнові права і свободи підозрюваної особи, як накладення арешту з позбавленням її права на відчуження майна.

На виконання положень ч. 4 ст. 173 КПК України, тимчасово застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, що не призведе до зупинення або надмірного обмеження. Не завдасть інших негативних наслідків, які суттєво не позначаться на інтересах інших осіб.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на:

причіп, марки ОДАЗ 81442, 1996 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 23.07.1996, заборонивши розпорядження та відчуження, що на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_5 .

Слідчому Третього відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 вчинити дії спрямовані на реєстрацію арешту майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1