Справа № 509/814/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року.Овідіопольський районний суд Одеської області, у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5

дізнавача ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання представника ОСОБА_7 - ОСОБА_3 про скасування арешту майна по справі № 509/407/23 у кримінальному проваджені № 0003076 від 30.10.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_7 ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням в якому просив суд арешт накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023 року у кримінальному проваджені № 0003076 від 30.10.2017 року на паром «Кислицький», який на підставі Свідоцтва про право власності на судно НОМЕР_1 належав ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що належний ОСОБА_9 паром "ВИЛ-0224-К" та паром "Кислицький", що належав ОСОБА_8 , є різними об`єктами, що підтверджується Судновим білетом НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтвом про право власності на судно НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 та відомостями Суднової книги України і Державного суднового реєстру України, а перереєстрація парому ВИЛ-0224-К із зміною його назви на "Кислицький" не відбувалась, що підтверджується листом Міністерства інфраструктури України № 957/55/10-18 від 30.01.2018 року та листом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) № 6889/02/15-18 від 09.08.2018 року, тому відсутні розумні підозри вважати, що паром "Кислицький" належав гр. ОСОБА_9 і був перереєстрований ОСОБА_8 із зміною назви з "ВИЛ-02424-К" на "Кислицький".

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання.

22.02.2023 року до слідчого судді надійшли матеріали кримінального провадження № 0003076 від 30.10.2017 року.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмовими доказами, вважаю клопотання таким, що підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно з вимогами ч.3 ст.132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судової процедури для забезпечення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчим суддею встановлено, що СД Відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється дізнання у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 358,356 КК України.

В ході проведення дізнання доведено факт підроблення «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015, оскільки встановлено, що підписант вказаного документа інженер-інспектор ДП «Класифікаційн товариство Регістр судноплавства України» ОСОБА_10 помер у 2007 році, про що свідчать документи отримані з Міністерства юстиції України, а саме копія свідоцтва про смерть . також встановлено, що «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року, укладений між виконуючим обов`язків голови СВК Кислицький» ОСОБА_11 та ОСОБА_8 має ознаки підробки, оскільки, згідно із записами в трудовій книжці ОСОБА_11 , останній працював у СВК Кислицький» на посадах оператора масло бойні, а згодом головного інженера. Запис щодо призначеня ОСОБА_11 виконуючим обов`язки голови СВК Кислицький» в трудовій книжці відсутній.

Згідно ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023 в межах даного кримінального провадження накладено арешт на наступне майно, а саме: пором ВИЛ-0224-К, власником якого є ОСОБА_9 , а орендарем - ТОВ «Злагода» (директор ОСОБА_4 ) наразі вказаний пором має назву «Кислицький» внаслідок перереєстрації порому на ОСОБА_8 на підставі підроблених документів із забороною відчуження, розпорядження та користування.

У клопотанні про скасування арешту майна представник ОСОБА_7 ОСОБА_3 зазначив, що особа, яка звернулася до суду із клопотанням про арешт майна, свідомо не повідомила суд про усі суттєві обставини справи, тим самим ввівши суд в оману. У клопотанні про арешт майна, було зазначено, що ОСОБА_8 здійснив перереєстрацію належного ОСОБА_9 парому ВИЛ-0224-К та змінив його назву на "Кислицький". Зазначені обставини не відповідають дійсності про що достовірно відомо особі, яка звернулась із клопотанням до суду.

Зазначив, що належний ОСОБА_9 паром ВИЛ-0224-К та паром "Кислицький", що належав ОСОБА_8 , є різними об`єктами, які суттєво відрізняються за технічними параметрами та роком випуску. Проте доказів цього, слідчому судді не надано.

Також представник ОСОБА_7 ОСОБА_3 звернув увагу суду на те, що вказаний пором використовується як транспортний засіб СФГ « ОСОБА_8 » для забезпечення проведення сільсько-господарських робіт на острові Кислицький та інших транспортних засобів, які могли би замінити його немає. Зазначені обставини, в судовому засіданні ніким не спростовані.

Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вивчивши надані суду докази, слідчий суддя приходить до висновку, що в порушення ст. 174 КПК України, адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту порому «Кислицький» відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Проте, в ході розгляду клопотання про скасування арешту, в судовому засіданні встановлено, що на острові Кислицький здіюснє господарську діяльність СФГ «Чебана П.Г.». Пором «Кислицький» використовується як транспортний засіб СФГ «Чебана П.Г.» для забезпечення проведення сільсько-господарських робіт на острові Кислицький та інших транспортних засобів, які могли би замінити його немає. У разі заборони використання вказаного порому, це суттєво вплине на господарську діяльність та призведе до значних збитків, пов`язаних з вирощуванням сільсько-господарської продукції.

Отже, враховуючи те, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, слідчий суддя вважає що, клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню в частині користування.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право особи, в інтересах якої подано клопотання, на вільне використання майна власником, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, --

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_7 - ОСОБА_3 про скасування арешту майна по справі № 509/407/23 у кримінальному проваджені № 0003076 від 30.10.2017 року задовольнити частково.

Частково скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023 року у кримінальному проваджені № 0003076 від 30.10.2017 року на паром «Кислицький», який на підставі Свідоцтва про право власності на судно НОМЕР_1 належав ОСОБА_8 в частині користування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 01.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1