Справа № 199/9183/22
УХВАЛА

24.01.2023 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000712 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів. Своє клопотання прокурор обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, на думку прокурора, існує ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків з метою зміни показів або відмови від показів взагалі, а також існує ризик можливості вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має офіційно-підтверджених джерел доходів, офіційно не працевлаштований.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який його вид, зокрема на домашній арешт.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_3 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачуються в умисному спричинені тяжких тілесних ушкоджень своєму батькові, від яких останній помер, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Таким чином, на цей час є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні, обвинувачений, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, зокрема, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність офіційно-підтверджених джерел доходу у обвинуваченого, є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час свого підтвердження не знайшов, оскільки прокурор відмовився від допиту свідків сторони обвинувачення.

Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на інший, більш м`який його вид, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема на домашній арешт, суд, враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що інші більш м`які види запобіжних заходів на цей час не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначався, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило смерть потерпілого.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 24.03.2023 включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на інший, більш м`який його вид, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, потерпілим, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1