Справа № 626/438/23
Провадження № 1-кс/626/295/2023
УХВАЛА

09 березня 2023 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000018 від 13 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 287 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт рейсового автобусу марки «Богдан» моделі А09202 д.р.н. НОМЕР_1 , по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 13.02.2023 року за ознаками ч.1 ст.287 КК України, з метою збереження транспортного засобу як речового доказу, призначення та проведення судових експертиз, процесуальних та слідчих дій, забезпечення дієвості кримінального провадження, заборони дій спрямованих на відчуження та користування майном.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 08.03.2023 року надійли матеріали ЄО:985 від 08.03.2023 р. про те, що за адресою: м.Красноград, вул.Полтавська, б.91, в рейсовому автобусі марки «Богдан» моделі А09202 д.р.н. НОМЕР_1 , сталося задимлення в моторному відділі.

При виїзді слідчо-оперативної групи на огляд місця події виявлено транспортний засіб - автобус марки «Богдан» моделі А09202 д.р.н. НОМЕР_1 , який був частково пошкоджений зовні та всередині. Окрім цього були характерні пошодження моторного відділу двигуна. Транспортний засіб перебував під керуванням ОСОБА_4

08.03.2023 постановою про визнання речовими доказами, автобус марки «Богдан» моделі А09202 д.р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , визнано речовим доказом.

Накладення арешту зумовлюється тим, що необхідним є призначення та проведення судових експертиз, процесуальних та слідчих дій, забезпечення збереження речового доказу, дієвості кримінального провадження, заборони дій спрямованих на відчуження та користування майном.

Як передбачено ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вказано в ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

До матеріалів клопотання не долучено документи на підтвердження можливості збереження речового доказу на території прилеглій до Красноградського ВП ГУНП в Харківській області , яке не уповноважене на забезпечення збереження речових доказів у відповідності до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 "Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження".

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи що, згідно ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого надійшло клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

З врахуванням вимог ч.4 ст.173 КПК України, на відповідальне зберігання автобус марки марки «Богдан» моделі А09202 д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 необхідно передати власнику, або уповноваженій ним особі.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Накласти арешт на автобус марки «Богдан» моделі А09202 д.р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 та перебував у фактичному володінні ОСОБА_4 .

Передати автобус марки «Богдан» моделі А09202 д.р.н. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , або уповноваженій ним особі, та заборонити дії направлені на передачу, користування, відчуження майна, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання ухвали доручити прокурору Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до апеляційного суду Харківської області.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1