Справа № 204/8465/22
Провадження № 1-в/204/1286/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_6 про застосування ст. 81 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник установи ОСОБА_5 подання підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування зазначив, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 березня 2021 року. Під час тримання у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» характеризував себе посередньо, стягнення застосовувалися у виді попередження. З 01 червня 2021 року відбував покарання в БВК-77, де характеризував себе позитивно та отримав одне заохочення. З 25 січня 2022 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується посередньо. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, розпорядку установи, має одне стягнення та два заохочення. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований підсобним робітником установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 КВК України приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив. Під час індивідуальних бесід виражав щире каяття. Просив застосувати до засудженого ст. 81 КК України. Засуджений перебував на обліку, однак у зв`язку зі стабільним станом був знятий з обліку.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав подання установи. Суду пояснив, що він вже виправився. Дійсно, в нього було стягнення, однак це було незначним стягненням, оскільки він допустив нецензурну лайку у відношенні іншого засудженого, та й це було давно. Він вже відбув необхідний строк для застосування до нього ст. 81 КК України. Подяку отримував за гарне ставлення до праці. До кримінальної відповідальності притягувався двічі, один раз був умовний строк. Щодо посилання на посередню його характеристику, то це лише думка працівників установи. В Бердянській установі виконання покарань він працював на заготовках та прибиранні. В Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» він працює на кухні на посаді суповара. В нього не має часу на інші заняття окрім роботи. Він не бере участі у програмі «Правова освіта». Щодо вживання алкоголю то пояснив, що він його не вживає та не вживав.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення подання установи, оскільки дане подання є передчасним. Окрім цього, засуджений має одне стягнення і він ще досить тривалий час повинен відбувати покарання. Просив відмовити в задоволенні подання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом встановлено, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
28 січня 2021 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської від 28 січня 2021 року набрав законної сили 28 лютого 2021 року.
13 травня 2021 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, призначено остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року набрав законної сили 24 червня 2021 року.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Щодо даних про особу, то ОСОБА_3 неодноразово був засуджений: Багляйським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. 29 жовтня 2018 року звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк на сім місяців тринадцять днів; 25 травня 2020 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі; Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно характеристики наданої Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань № 4» засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 березня 2021 року. Під час тримання у ДУВП № 4 характеризував себе посередньо, стягнення застосовувались у виді попередження. З 01 червня 2021 року відбував покарання в БВК-77, де характеризував себе позитивно та отримав одне заохочення. З 25 січня 2022 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується посередньо. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, ого розпорядку установи, має одне стягнення та два заохочення. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований підсобним робітником установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 КВК України приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив. Під час індивідуальних бесід виражав щире каяття.
Відповідно до наряду Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 08 жовтня 2021 року про переведення засудженого з однієї установи виконання покарань до іншої установи виконання покарань ОСОБА_3 було переведено для подальшого відбування покарання з Державної установи «Бердянська виправна колонія № 77» до Державної установи «Первомайська виправна колонія № 117».
Згідно витягу з наказу начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_6 від 24 січня 2022 року № 40/ПГ-22 ОСОБА_3 з 25 січня 2022 року було зараховано до числа господарчої обслуги установи на посаду кухонного робітника першого розряду.
Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_3 він має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також має стягнення за встановлення міжкамерного зв`язку, яке погашено за плином часу.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого: 18 березня 2022 року під час виводу на прогулянку самовільно покинув стрій та встановив міжкамерний зв`язок. На зроблені йому зауваження не реагував. Надати письмове пояснення відмовився в категоричній формі та відповідно до постанови від 19 березня 2022 року на ОСОБА_3 було накладено стягнення у виді попередження; 13 липня 2021 року під час проведення неповного обшуку був виявлений засуджений ОСОБА_3 , який лаявся нецензурною лайкою.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КВК України, засудженим забороняється: спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушенням встановлених правил ізоляції, звертатися до них з проханням про виконання незаконних дій; придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії; завішувати чи міняти без дозволу адміністрації колонії спальні місця, а також обладнувати їх у комунально-побутових та інших службових або виробничих приміщеннях.
Таким чином, засуджений ОСОБА_3 , будучи обізнаним про правила поведінки та правила тримання під вартою, нехтуючи Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, та будучи попередженим про недопустимість порушення таких правил, умисно допускає їх порушення та порушення вимог режиму.
Окрім цього, суд зазначає, що наявність заохочень не є єдиною обставиною, яка є підставою для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно-дострокове звільнення, так як існує ряд обставин які враховані судом при розгляді подання.
При цьому, окремо слід звернути увагу, на те що, відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України суспільно корисна праця засудженого є лише одним з основних засобів виправлення особи, встановлених державою, та направлених на процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості.
Згідно пункту 3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28 серпня 2018 року за № 2823/5 засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань.
При цьому, ч. 2 ст. 9 КВК України передбачена відповідальність засуджених за невиконання ними своїх обов`язків, встановлених Законом.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, подяки йому були надані за сумлінну працю та зразкову поведінку, за сумлінне відношення до своїх обов`язків та прийняття участі у засолюванні, консервації овочів на зимовий період 2021-2021 рік, а також за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також за підсумками роботи за перший квартал 2022 року, та заготівлі продовольчого забезпечення у період воєнного стану, тобто в обов`язкових заходах, передбачених Правилами внутрішнього розпорядку установи. Будь які заохочення з боку адміністрації установи за виявлену ініціативу з боку самого засудженого відсутні, що свідчить про відсутність такої ініціативи у засудженого.
Застосування до засуджених заходів заохочення має на меті виконання покладених на них обов`язків та додержання встановлених правил поведінки, передбачених КВК України та правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Дані заохочення мають оцінюватись наряду з іншими показниками виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 8 ст. 131 КВК України адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.
Як вбачається з довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_3 , протягом 2021 року до нього було застосовано 1 заохочення, за 2022 рік до нього було застосовано 1 заохочення. Вказане свідчить про те, що в інший час адміністрація установи виконання покарань приймала рішення щодо недоцільності застосування до засудженого ОСОБА_8 заходів заохочення у відповідності до ч. 8 ст. 131 КВК України.
Слід окремо зазначити, що з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, а саме кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про систематичне вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 . Окрім цього, до обвинуваченого ОСОБА_3 неодноразово застосовувався інститут звільнення від відбування покарання, у тому числі і умовно дострокове звільнення, однак до позитивних змін у поведінці ОСОБА_3 це не призвело, та останній продовжив вчиняти корисливі кримінальні правопорушення, що свідчить про не бажання останнього ставати на шлях виправлення та вести правослухняне життя.
Окрім цього, в судовому засіданні з пояснень засудженого ОСОБА_3 було встановлено, що останній не приймає участь у відповідності до ст. 123 КВК України у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», що спростовує висновки, викладені в характеристиці на останнього.
Сам факт, що засуджений за час відбування покарання має два заохочення за сумлінне ставлення до праці не може свідчити, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
На думку суду, не зважаючи на наявність позитивної характеристики, термін покарання який відбув ОСОБА_3 є недостатнім, щоб суд міг дійти висновку про виправлення засудженого та можливість застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України.
Таким чином, у зв`язку з невідбутою частиною строку покарання засудженим ОСОБА_3 , в задоволенні подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6 КВК України, ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1