Справа № 131/166/23
Провадження № 1-кп/131/128/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2023м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2023 року за № 0000009 із обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 289 КК України.

В підготовчому судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України в зв`язку із дійовим каяттям обвинуваченого та закриття кримінального провадження. Зокрема, в судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 пояснив, що обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, безпосередньо в день скоєння ДТП, тобто 03 січня 2023 року, надав потерпілій ОСОБА_6 для лікування грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн. Крім того, ОСОБА_3 було здійснено грошовий переказ на ім`я потерпілої на загальну суму 8000 (вісім тисяч) грн. в якості часткового відшкодування завданої ним шкоди. ОСОБА_6 кур`єрською доставкою направлялося повідомлення про можливість отримання вказаних коштів, однак вона відмовилася від їх прийняття. Разом з тим, ОСОБА_3 неодноразово звертався до потерпілої з питанням щодо узгодження умов та порядку відшкодування завданої ним шкоди, однак остання в категоричній формі відмовлялася від цього. Цивільного позову потерпіла не подавала, ніяких заходів щодо подання до кримінального провадження належних та допустимих доказів на обгрунтування розміру завданої їй майнової та моральної шкоди не вчиняла.

Обвинувачений клопотання підтримав, просив його задовільнити, зазначивши, що він щиро розкаюється у вчиненому та добровільно відшкодував шкоду потерпілій.

Прокурор заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, оскільки підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 відсутні.

Потерпіла заперечила щодо задоволення клопотання, зазначила, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, обвинуваченим їй не відшкодована.

Заслухавши думку сторін та потерпілої, дослідивши клопотання та матеріли справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ст. 45 України, що регулює звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, на думку сторони захисту, відшкодування шкоди полягає у тому, що обвинувачений добровільно у день скоєння ДТП надав потерпілій на лікування грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн. та пізніше добровільно, зі своєї ініціативи, зробив ще грошовий переказ на ім`я потерпілої на суму 8000 (вісім тисяч) грн., від якого потерпіла відмовилася. Разом з тим, ОСОБА_3 неодноразово звертався до ОСОБА_6 з питанням щодо узгодження умов та порядку відшкодування завданої ним їй шкоди, однак остання в категоричній формі відмовлялася від цього.

При цьому, стороною захисту суду не надано жодного доказу, що потерпіла та обвинувачений добровільно дійшли згоди щодо суми, яку останній має сплатити в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а також того, що обвинувачений вчинив дії щодо відшкодування вказаної суми, а потерпіла їх прийняла.

Таким чином, на переконання суду, обвинуваченим та його захисником не доведена, а відповідно судом не встановлена обставина добровільного відшкодування шкоди, завданої потерпілій, крім того, позиція потерпілої у справі та її свідчення вказують, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням не відшкодована.

Наведене свідчить, що одна з обов`язкових умов звільнення від кримінальної відповідальності, визначених ст. 45 КК України, у виді повного відшкодування збитків відсутня, що унеможливлює звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з вказаної підстави.

На підстав викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст. 284 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з дійовим каяттям - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: