Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/648/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2023 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , представника позикодавця ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 , у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, під час судового розгляду кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 обвинувачується у нападі з метою заволодіння належного ТОВ «НОВІ КРАНОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» дизельного палива, обсягом 120 л, вартістю 2084,40 грн, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими особами, в період часу з 00 годин 30 хвилин до 02 години 30 хвилин 19 липня 2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Цегельна,5.

Одночасно здійснюється судовий розгляд цивільних позовів про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 40200 грн, моральної шкоди в розмірі 50000 грн, а також на користь ТОВ «НОВІ КРАНОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» матеріальної шкоди 2084,40 грн.

Представником позикодавця ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про скасування арешту на належну обвинуваченому квартиру АДРЕСА_1 , обґрунтоване порушенням права першої особи вимоги до ОСОБА_7 за іпотечним договором.

Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, а також з`ясувавши думки прокурора та сторони захисту, які не висловили жодних заперечень, суд дійшов наступного.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року (справа №523/13234/20, провадження №1-кс/523/2386/21) було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на належну ОСОБА_7 обвинуваченому квартиру АДРЕСА_1 з підстав (за дослівним текстом) обґрунтованої підозри щодо того, що не застосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а також може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення і не застосування такого заходу може перешкоджати кримінальному провадженню, а також забезпеченню цивільного позову.

Санкція ч.2 ст.187 КК України передбачає такий вид додаткового покарання як конфіскація майна. Арешт майна також допускається і з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (п.4 ч.2 ст.170 КПК України).

Оскільки в судовому засіданні прокурор не довів можливе віднесення арештованого житла до слідів розглядуваного судом злочину, то необхідно визнати, що дійсною метою накладення арешту на належне обвинуваченому житло є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої злочином, який було вчинено 19 липня 2020 року.

При цьому суд констатує, що арештоване житло також не є предметом, знаряддям, засобом вчинення злочину, не набуте злочинним шляхом, не є доходом від вчиненого злочину, а його вартість значно перевищує загальний розмір усіх заявлених потерпілими позовних вимог.

Окрім того, з поданих адвокатом ОСОБА_5 матеріалів вбачаються наступні обставини цивільно-правового характеру, безпосередньо пов`язані з цим же житлом, що фактично виникли до часу вчинення розглядуваного судом злочину.

Так, 02 березня 2020 року між ОСОБА_4 (позикодавцем), від імені якого, на підставі посвідченої 24.05.2019 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 довіреності (реєстровий №467), діяла ОСОБА_11 (представник позикодавця) та ОСОБА_7 (позичальником) укладено Договір позики грошей, посвідчений цим же нотаріусом (реєстровий №265).

Згідно пунктів 1 та 4 цього договору позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв 442500 грн, що за домовленістю сторін становило 17700 доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю до 02 вересня 2020 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором сторони домовились укласти іпотечний договір, з накладанням заборони на належну ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 , яка буде предметом іпотеки (п.14 цього ж договору).

З 02 березня 2020 року між ОСОБА_4 (іпотекодержателем), від імені якого діяла ОСОБА_11 (представник іпотекодержателя) та ОСОБА_7 (іпотекодавцем) укладено іпотечний договір (без випуску заставної), посвідчений вищевказаним приватним нотаріусом (реєстровий №266), які містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені треті особі згідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку», або переходу до іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

11 травня 2021 року ОСОБА_4 , відповідно до п.3.4 іпотечного договору та в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» була складена вимога про усунення порушень зобов`язань за договором позики, яку ОСОБА_7 отримав в той же день. У встановлений у вимозі строк ОСОБА_7 зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим іпотекодержатель здобув права вимоги за договором іпотеки.

28 липня 2021 року ОСОБА_7 складена заява про підтвердження порушення своїх зобов`язань за договором позики грошей та надання згоди на задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Проте зазначеному фактично перешкоджає накладення арешту на житло в порядку кримінального судочинства.

В разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку»).

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином ОСОБА_4 , як іпотекодержатель, має є пріоритетне право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки у зв`язку з тим, що пріоритет цього права виник з моменту державної реєстрації іпотеки, яка відбулась раніше, ніж був вчинений злочин та постановлена ухвала слідчим суддею про накладення арешту на предмет іпотеки.

За таких обставин необхідно дійти загального висновку, що арешт, накладений на зазначене житло, порушує охоронюване цивільним законом право ОСОБА_4 на задоволення вимоги на передане ОСОБА_7 в іпотеку нерухоме майно, а відтак арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, ч.6 та ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позикодавця ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року, в кримінальному провадженні №00775 від 19 липня 2020 року, на належну ОСОБА_7 , квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 скасувати.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1