Номер провадження 1-кс/754/269/23
Справа №754/1576/23
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2023 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду заяву заявника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду заяви про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 (ЄУНСС: 754/1576/23, НП: 1-кс/754/268/23) та від участі в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022 на весь період досудового розслідування, з посиланням на те, що існують підстави передбачені ст. 75 ч. 1 п. 3 КПК України, оскільки вона особисто заінтересована в результатах кримінального провадження, наявна зацікавленість слідчого судді через судові рішення; ст. 75 ч. 1 п. 4 КПК України - наявність інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, зокрема, неможливість слідчим суддею у справі, забезпечити достатні гарантії для виключення будь-якого сумніву з приводу своєї безсторонності у даній справі.

Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_4 не може розглядати заяву про відвід прокурора та приймати участь в кримінальному провадженні №0000354 на досудовому розслідуванні, оскільки мають місце наступні порушення:

- слідчий суддя, 29.08.2022, відмовила у задоволенні його скарги на постанову дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 05.08.2022 про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України (ЄУНСС: 754/7037/22). На його думку, слідчий суддя ОСОБА_4 , під час розгляду даної справи, здійснила формальний судовий розгляд, з порушенням принципу змагальності сторін, порядку дослідження доказів, та його процесуальних прав, що є доказом обґрунтованого сумніву в її неупередженості;

- слідчий суддя, 14.09.2022, відмовила у задоволенні скарги на бездіяльність дізнавача Деснянського УП ГУНП у м. Києві та прокурорів Деснянської окружної прокуратури м. Києва в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022 (ЄУНСС: 754/7840/22). На його думку, слідчий суддя ОСОБА_4 , критично поставилась до його заяви про відкладення розгляду скарги на іншу дату, та прийняла рішення про розгляд скарги у його відсутність, з метою недопущення порушення строків розгляду скарг, визначених ст. 306 ч. 2 КПК України, яка регламентує розгляд скарги протягом 72-х годин з моменту її надходження, зазначене свідчить про умисність порушення нею норм КПК України та його процесуальних прав, та також є доказом обґрунтованого сумніву в її неупередженості;

- слідчий суддя, 26.09.2022, відмовила у задоволенні його скарги на постанову дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 31.08.2022 про закриття кримінального провадження №0000354 від 22.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України (ЄУНСС: 754/7997/22). На його думку,доказом незаконності і необ`єктивності ухвали від 26.09.2022, а також ознак особистої заінтересованості слідчого судді ОСОБА_7 в закритті кримінального провадження є апеляційне оскарження даного рішення, та повторний розгляд іншим слідчим суддею, в результаті чого, 27.12.2022, рішення було скасовано, а досудове розслідування відновлено;

- недотриманий порядок, встановлений ст. 35 ч. 3 КПК України, під час здійснення автоматизованого розподілу справ, оскільки, за певний проміжок часу, ним, через систему Електронний суд, подано: 5 скарг, 2 клопотання та 1 заяву, та по всім цим восьми справам визначено слідчого суддю ОСОБА_4 . Визначення слідчого судді ОСОБА_4 в справі ЄУНСС: 754/1576/23 є дев`ятим, що є додатковою підставою для її відводу;

- 27.01.2023, у справіЄУНСС: 754/789/23, НП: 1-кс/754/167/23, він подав заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_4 , однак 01.02.2023, під час судового засідання, слідчий суддя зазначила, що зможе провести об`єктивний та неупереджений розгляд. На його думку, його правова позиція та дії по зверненню до органів вказаних в заяві, створили умови за яких слідчий суддя ОСОБА_4 не змогла би проводити об`єктивний та неупереджений судовий контроль;

- слідчий суддя, 01.02.2023, відмовила у задоволенні його заяви про відвід секретаря судових засідань ОСОБА_8 у справі ЄУНСС: 754/789/23, НП: 1-кс/754/167/23, яка на його думку займала активну позицію, щодо обмеження його процесуальних прав, а відповідно була зацікавлена в результатах судового розгляду та кримінального провадження.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 подану заяву підтримав в повному обсязі за обставин викладених в ній та надав суду, тривале у часі, обґрунтування заяви про відвід слідчому судді.

Просив заяву задовольнити та відвести слідчого суддю Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду заяви про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 (ЄУНСС: 754/1576/23, НП: 1-кс/754/268/23) та від участі в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022 на весь період досудового розслідування.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду заяви.

Слідчий суддя ОСОБА_4 просить розглянути заяву без її участі.

Неприбуття в судове засідання учасників судового розгляду не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Суд, вислухавши доводи заявника, дослідивши заяву з додатками, оглянувши наявний в матеріалах заяви відеозапис, вирішивши клопотання по суті розгляду заяви, приходить до наступного висновку.

Так, ст. 81 ч. 1 КПК України передбачений порядок вирішення питання про відвід.

Положеннями ст. 75 КПК України передбачені випадки, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу.

Проаналізувавши викладені ОСОБА_3 у заяві обставини, щодо наявності, на його думку, підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду його заяви про відвід прокурора, вказують на непогодження заявника із судовими рішення та бажання отримати, за результатами розгляду його скарг та заяв, лише позитивні для нього судові рішення; непогодження з процедурою проведення слідчим суддею судових засідань по розгляду його скарг та заяв; особисте ставлення до слідчого судді.

Під час розгляду заяви про відвід слідчому судді судом не встановлено порушення вимог ст. 35 КПК України під час автоматизованого розподілу заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від досудового розслідування кримінального провадження №0000354 (ЄУНСС: 754/1576/23, НП: 1-кс/754/268/23).

Щодо можливого порушення автоматизованого розподілу інших скарг та заяв ОСОБА_3 , то дані відомості не стосуються суті заяви про відвід слідчого судді, і заявником не надано достовірних відомостей щодо встановлених порушень вимог ст. 35 КПК України.

Таким чином, судом не встановлені і ОСОБА_3 не доведена особиста заінтересованість слідчого судді в результатах розгляду заяви про відвід прокурора ОСОБА_5 .

Однак, під час розгляду заяви про відвід слідчому судді судом встановлено, що слідчим суддею ОСОБА_4 було розглянуто та задоволено заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 від досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022, який згідно постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23.02.2022 є старшим групи прокурорів та якому доручено керувати діями інших прокурорів(ЄУНСС: 754/789/23).

В даному випадку, судом розглядалась заява ОСОБА_3 , в якій, одним із пунктів, є відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду заяви про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022, який, також, зазначений у постанові про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23.02.2022 (ЄУНСС: 754/1576/23, НП: 1-кс/754/268/23).

Тобто, в провадженні слідчого судді ОСОБА_4 перебувало дві заяви ОСОБА_3 про відвід прокурорів Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та ОСОБА_5 від досудового розслідування в одному кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022, які вказані в одній постанові про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23.02.2022 .

Практика Європейського суду з прав людини, з приводу безсторонності та неупередженності судді, свідчить про наступне.

Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача ( об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У відповідності до норм п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, від 19.05.2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 ООН від 27.07.2006 року суддя повинен заявити про самовідвід від участі в справі в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід враховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» ( 18.06.2015) вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

За викладених обставин, суд, приходить до висновку про необхідність відведення слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо її безсторонності та неупередженості, оскільки вона вже розглянула по суті заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора та у неї в провадженні перебуває заява однієї і тієї ж особи - ОСОБА_3 про відвід прокурора в тому ж провадженні, в якому вона вже відвела прокурора.

Заява ОСОБА_3 , в частині відведення слідчого судді від участі в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022 на весь період досудового розслідування, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до положень ст. 3 ч.1 п.18 КПК України слідчий суддя, це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а не є судом в розумінні ст. 3 ч.1 п.22 КПК України, де вказано, що суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.

У викладених нормах ст.3 ч.1 п.п. 18, 22 КПК України та параграфу 6 глави 3 розділу 1 КПК України (Відводи) не передбачено відвід слідчого судді від здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_3 , а саме в частині відводу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді заяви про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 (ЄУНСС: 754/1576/23, НП: 1-кс/754/268/23), а в частині відведення слідчого судді від участі в кримінальному провадженні №0000354 від 22.02.2022 на весь період досудового розслідування, суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 376 ч. 2 КПК України, суд -

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Відвести слідчого суддю Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді заяви про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 (ЄУНСС 754/1576/23, НП 1кс/754/268/23) .

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 23.02.2023 о 17:30 год.

Суддя: ОСОБА_1