ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/79/23 Справа № 694/152/23 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Колегія суддів судової палати Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001042 від 25.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задоволено.

Накладено арешт на вилучене 17.01.2023 в ході обшуку майно:

- 12 колод деревини діаметром від 20 до 35 см., без бирок;

- 50 колод деревини з бирками з номерними знаками від № НОМЕР_1 до № ИA 560969427, від № ИA 560969429 до № ИA 560969438, від № ИA 560969442 до № ИA 560969450, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , від № ИA 560969459 до № ИA 560969462, від № ИA 560969464 до № ИA 560969465;

- 32 колоди деревини, без бирок, що є предметом вчинення кримінального правопорушення;

- документи, які було опечатано в паперовий конверт НПУ ГСУ, а саме:

1) специфікація приймання лісопродукції № ЧР- від 13.12.2022, відповідно до якої було придбано 6,8110 м. куб. деревини із зазначенням номерів бирок від 560969435 до 560969466;

2) специфікація приймання лісопродукції № ЧР-3 від 13.12.2022, відповідно до якої було придбано 7,0080 м. куб. деревини із зазначенням номерів бирок від 560969407 до 560969434;

3) 2 ТТН серії ЧЗВ № 451665 від 17.12.2022;

4) ТТН серії ЧРА № 049429 від 25.10.2022 відповідно до якої придбано деревину об`ємом 14,5800 м.куб.;

5) ТТН серії ЧРА № 048504 від 07.04.2022 відповідно до якої придбано деревину об`ємом 9,8830 м.куб.;

6) 2 платіжки «ПриватБанку» від 16.12.2022 та 27.10.2022,

з метою забезпечення збереження речових доказів, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна, на час досудового розслідування.

Визначено місцем зберігання вказаних колод деревини, на які накладено арешт, територію, що належить на праві власності ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , а вищевказаних документів, які було опечатано в паперовий конверт НПУ ГСУ - при матеріалах даного кримінального провадження.

Ухвала обґрунтована тим, що накладення арешту на вказане майно необхідно з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення майна.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна.

В апеляційній скарзі вказує, що слідчим суддею під час прийняття оскаржуваної ухвали допущено грубе порушення норм процесуального права та не вірно надано оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи.

Зазначає, що ОСОБА_7 не оголошено підозру в рамках кримінального провадження № 0001042 від 25 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та органом досудового розслідування не доведено будь-якими доказами, що вилучене майно під час обшуку, на яке накладено арешт, є предметом злочину.

Апелянт вважає, що вилучене 17 січня 2023 року в ході обшуку майно не має ознак речового доказу, як це передбачено у ст. 98 КПК України.

На думку апелянта, ухвала слідчого судді не містить доказів, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять розумні підозри вважати, що на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження № 0001042 від 25 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_7 з метою забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

На виконання вимог вказаної норми закону апеляційним судом було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, що надійшли зі Звенигородського районного суду Черкаської області, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001042 від 25 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 грудня 2022 року до ВПД №2 Звенигородського РВП по лінії 102 надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що в м. Шпола Звенигородського району Черкаської області було зупинено автомобіль марки Scania R420 LA д.н.з. НОМЕР_4 з причіпом марки "Kogel SN 24" д.н.з. НОМЕР_5 , який перевозить деревину дуб без відповідних документів. Виїздом СОГ на місце та проведеним оглядом встановлено, що ОСОБА_10 на вказаному автомобілі з причіпом незаконно перевозив частини стовбурів дерев породи дуб в кількості 18 куб.метрів різного діаметру, без будь-яких документів на їх перевезення, документів на саму деревину. Походження стовбурів дерев не встановлено.

17 січня 2023 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 12.01.2023 року нежитлової будівлі та території, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 було виявлено та вилучено:

- 12 колод деревини діаметром від 20 до 35 см., без бирок;

- 50 колод деревини з бирками з номерними знаками від № НОМЕР_1 до № ИA 560969427, від № ИA 560969429 до № ИA 560969438, від № ИA 560969442 до № ИA 560969450, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , від № ИA 560969459 до № ИA 560969462, від № ИA 560969464 до № ИA 560969465;

- 32 колоди деревини, без бирок;

- документи, які було опечатано в паперовий конверт НПУ ГСУ, а саме:

1) специфікація приймання лісопродукції № ЧР- від 13.12.2022, відповідно до якої було придбано 6,8110 м. куб. деревини із зазначенням номерів бирок від 560969435 до 560969466;

2) специфікація приймання лісопродукції № ЧР-3 від 13.12.2022, відповідно до якої було придбано 7,0080 м. куб. деревини із зазначенням номерів бирок від 560969407 до 560969434;

3) 2 ТТН серії ЧЗВ № 451665 від 17.12.2022;

4) ТТН серії ЧРА № 049429 від 25.10.2022 відповідно до якої придбано деревину об`ємом 14,5800 м.куб.;

5) ТТН серії ЧРА № 048504 від 07.04.2022 відповідно до якої придбано деревину об`ємом 9,8830 м.куб.;

6) 2 платіжки «ПриватБанку» від 16.12.2022 та 27.10.2022.

Постановою про визнання предмету речовим доказом від 17 січня 2023 року, вилучені вищевказані предмети визнані речовими доказами.

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий з метою забезпечення збереження речових доказів звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки останнє являється тимчасово вилученим майном, які є предметами та знаряддями вчинення злочину та у встановленому порядку визначені речовими доказами у даному провадженні.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні слідчого доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно з метою його збереження.

Враховуючи наявність ризиків, а також, що майно, вилучене в ході проведення обшуку 17 січня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 січня 2023 року, визнано речовими доказами, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження апелянта про те, що місцевим судом допущено грубе порушення норм процесуального права та не вірно надано оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, на думку колегії суддів є непереконливим.

Апеляційний суд враховує, що слідчим суддею належним чином були дотримані вимоги частини 2 та 5 статті 173 КПК України щодо врахування ним можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу), розумності та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також щодо визначення порядку виконання ухвали.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у вилученого майна відсутні ознаки речового доказу, а також про відсутність доказів вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_7 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, судом не допущено порушень норм кримінального процесуального законодавства України, тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді за доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді