Провадження №11-кп/801/266/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гудаута Абхазська АР Грузія, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 мотивовано тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, те, що при іншому запобіжному заході обвинувачений може уникати явки до суду, що унеможливить належний розгляд справи у розумні строки, доцільно продовжити строк тримання під вартою 60 днів.

Заслухавши думку прокурора, який просив задовольнити його клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.202 засуджено ОСОБА_7 за ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 311 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією всього майна.

З огляду на те, що завершити розгляд поданої апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є неможливим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачуються, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обставинами, що вказують на продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність вироку суду, яким обвинувачений засуджений за вчинення тяжкого злочину до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та являє виключну небезпеку для суспільства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, починаючи з дати постановлення вироку, навіть якщо лише судом першої інстанції, підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції.

Словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили, оскільки це виключатиме випадки затримання під час судового засідання осіб, яких за результатами судового розгляду було засуджено і які на такий судовий розгляд з`явилися, ще будучи вільними, незалежно від доступних їм засобів юридичного захисту (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoffv. Germany) від 27 червня 1968 року, С. 23, п. 9, Series А № 7).

Отже, у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (справа «Руслан Яковенко проти України», п. 32).

На стадії винесення вироку, після здійснення судового розгляду кримінального провадження по суті, дослідження усіх доказів та обставин у справі, коли у розпорядженні суду наявні усі матеріали кримінального провадження, Суд повною мірою володіє усією інформацією, яка дозволяє йому прийняти обґрунтоване рішення щодо визначення обвинуваченій особі запобіжного заходу.

Особа, засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «c» пункту 1 статті 5 Конвенції .

За таких обставин, наявні підстави для продовження раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Ураховуючи вищенаведене, клопотання прокурора є обґрунтованим, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9