Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/570/22
Номер провадження 1-кп/948/84/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2022 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000306 від 09.08.2022р. стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працює, не депутата, раніше судимого:

1)27.07.2009р. Машівським районним судом Полтавської області за ст.ст.185 ч. 3, 69 КК України до штрафу в розмірі 510 грн;
2)06.07.2010р. Машівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч. 3, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
3)14.08.2012р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
4)09.10.2012р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. 70 ч. 4 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі. Звільнений 09.07.2014р. умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 13 днів;
5)06.10.2015р. Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2, 70, 71, 72 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.08.2016р., по відбуттю строку відбування покарання;
6)23.03.2017р. Машівським районним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 75 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
7)09.10.2017р. Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4, 75 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
8)03.10.2018р. Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4, 71 ч.1 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 15.12.2021 р. умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 26 днів
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
09.08.2022 року близько 10 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи біля гаражу, що належить ОСОБА_5 та розташований в АДРЕСА_2 , помітив, що поблизу нікого немає у зв`язку з чим вирішив вчинити крадіжку з вищевказаного гаражу. Далі користуючись тим, що його ніхто не бачить, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом відчинення дверей проник до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , де, умисно, таємно, з корисних мотивів в умовах воєнного стану, повторно, викрав: 30 листів 8-хвильового б/в шиферу, вартістю 2 750,10 грн; 25 б/в холодно - катаних сталевих листів розміром 1x2 м товщиною 2 мм, вартістю 25 737, 50 грн; 5 сухих дощок породи «Сосна», дві з яких довжиною 600 см, товщиною 4 см, шириною 40 см, інші три довжиною 300 см, товщиною 4 см, шириною 40 см загальним об`ємом 0,16 м3 вартістю 466 грн.
В подальшому, ОСОБА_7 викрадені ним речі переніс до приміщення свого гаражу за адресою в АДРЕСА_2 таким чином, розпорядившись викраденим в повному обсязі на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 28 953,60 грн.
2. Кваліфікація дій особи
За таких обставин, дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні даного злочину визнав частково, зокрема погодився з викладом фактичних обставин справи, за виключення кваліфікуючої ознаки проникнення та показав, що 09.08.2022р. він прибирав на задньому подвір`ї свого гаража розташованому по АДРЕСА_2 . Близько 10 год 00 хв він помітив, що двері гаража сусіда, які виходять у двір, зняті з петель, але прикріплені цвяхами, а тому він вирішив подивитися, що там. Зайшовши всередину, він помітив шифер, металолом, дошки, а тому вирішив їх викрасти та переніс все, що зазначено в обвинувальному акті, до свого гаража. Після виявлення факту крадіжки, повернув все за добровільною згодою працівникам поліції, а також переніс все до гаража потерпілого. В скоєному кається.

З витягу з кримінального провадження № 0000306 від 09.08.2022р. вбачається, що до ЄРДР внесені відомості за заявою потерпілого ОСОБА_8 про те, що в період з 16 год 00 хв по 18 год 00 хв 09.08.2022р. з його гаража № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , викрадено шифер, металеві листи та дошки (а.с.59, 149, 152), що свідчить про законність проведеного розслідування.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що є власником гаража в смт Машівка, де зберігає будівельні матеріали. Оскільки, ще до цієї крадіжки, з лицевого боку гаража було зірвано замок, центральні двері він заварив і навідувався до гаража періодично. Останній раз був у гаражі ІНФОРМАЦІЯ_2 та помітив, що хтось намагався збити сварку з центрального входу гаража, а тому 08.08.2022р. він написав заяву до поліції. В той, час, 09.08.2022р. виявив, що були зірвані двері з тильного боку, які в неділю він закрив на ключ, та здійснено крадіжку матеріалів: шиферу, дощок, тощо. В цей же день, у гаражі був його сусід, ОСОБА_7 , який припустив, що крадіжку вчинили цигани, але коли приїхали працівники поліції, виявили, що все викрадене майно знаходиться у гаражі ОСОБА_7 і тоді він у цьому зізнався. Також, повідомив, що в ті часи, коли обвинувачений перебував в місцях позбавлення волі крадіжки не здійснювалися, а після його повернення все продовжилося, хоча доказів, що це він немає.
09.08.2022р. за заявою потерпілого проведено огляд місця пригоди, яким є гаражне приміщення № НОМЕР_1 розташоване в гаражному кооперативі по вул. Бригадній в смт Машівка, та являє собою одноповерхову будівлю з горищем. Вхід до гаражу здійснюється через металеві ворота, які на момент огляду закриті, а вхід до горища через металеві двері, які зачинені зсередини. З тильного боку є ще один вхід, двері від якого стоять поруч та зірвані з петель (а.с.60-71).
Цього ж дня, за заявою ОСОБА_7 , проведений огляд гаража АДРЕСА_3 , в ході якого вилучені речові докази: 25 металевих листів, 5 дерев`яних дощок, 30 шт. шиферу (а.с.72-79, 100, 101).
Свідок ОСОБА_9 показав, що має гараж в смт Машівка, який розташований напроти гаража потерпілого та обвинуваченого. Десь за 1,5-2 неділі до цієї крадіжки, вони заварили центральний вхід до гаража потерпілого, оскільки хтось намагався туди проникнути, а через 4-5 днів вони були пошкоджені, а тому заварили їх повторно. В день крадіжки, свідок прийшов до свого гаража по велосипед о 16 год 00 хв, а о 18 год 00 хв повернувся назад, щоб його поставити, але виявив, що у сусіда ОСОБА_5 горище привідчинене і валяється сміття з дерева. Він повідомив сусіда, який прийшов подивитися і потерпілий виявив, що двері з тильного боку гаража зірвані, а коли свідок пішов подивитися, помітив ОСОБА_10 , який бігав поруч та припускав, що це цигани. Через деякий час приїхали працівники поліції, ОСОБА_10 закрився зсередини у своєму гаражі, а коли відчинив двері всі помітили викрадене майно, яке обвинувачений спочатку сказав належить його батькові, а потім визнав факт крадіжки та повернув.
16.08.2022р. при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 останній спочатку розповів, а потім на місці показав, яким чином він здійснив крадіжку речей з гаража потерпілого ОСОБА_5 (а.с.80-84).
Як убачається з висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-22/11550-ТВ від 23.08.2022р. вартість 30 шт. шиферу могла становити 2 750, 10 грн, вартість 25 шт. листів сталевих холодно-катаних могла становити 25 737, 50 грн (а.с.87-95).
За висновком № 42/22 по визначенню вартості рухомого майна від 10.08.2022р. вартість 30 шт шиферу 8-хвильового становить 3 492, 00 грн, 25 листів металевих 1х2 м, товщиною 2 мм становить 33 005, 00 грн, 2 дощок довжиною 6 мм товщиною 40 мм та 3 дощок довжиною 3 метра, загальним об`ємом 0, 16 куб.м становить 466, 00 грн (а.с.150).
Даючи оцінку доказам у справі суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні даного злочину повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів, які є узгодженими між собою та не викликають у суду будь-яких сумнівів.

Водночас, в судовому засіданні обвинувачений заперечував наявність такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в інше приміщення, оскільки двері до гаража не були закриті, а лише приставлені до одвірок та були прикріплені цвяхами.

Разом з тим, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що оскільки з часу повернення обвинуваченого, який є його сусідом по гаражу, з місць позбавлення волі почастішали крадіжки, а тому він періодично навідувався до свого гаража, двері якого з тильного боку звідки вчинено крадіжку, були зачинені на врізний замок. Останній раз потерпілий навідувався за день до крадіжки, двері були зачинені, але була зірвана сварка на центральних дверях про що він наступного дня повідомив правоохоронні органи.

З протоколу огляду місця події вбачається, що вхід до гаража з тильного боку здійснюється через двері, які стоять поруч оскільки зірвані з петель.

З переглянутого судом відео слідчого експерименту видно, що гараж потерпілого є достатньо укріпленим, містить металеві двері з центрального входу, вхід до горища зачинено зсередини та містить дерев`яні двері з тильного входу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що хтось намагався періодично проникнути до гаража потерпілого, а тому вони кілька разів заварювали центральний вхід, але в день крадіжки о 16.00 год все було добре, тоді як о 18.00 год перед гаражем лежало сміття з дерева, що росте поруч, а також було відкрите горище.

Так, поняття «інше приміщення» міститься в постанові Верховного Суду від 13 червня 2019 р. у справі № 428/1457/18. Крім іншого, у цій справі суд зазначив, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів «інше приміщення» - це завжди певне приміщення (будівля, споруда чи їх частина), окрім житла, яке використовується для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та має будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб, що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння до нього сторонніх осіб.

Під проникненням у інше приміщення слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, шляхом обману, з використанням підроблених документів тощо) або за допомогою інших засобів, які дають змогу винній особі викрасти майно без входу до цього приміщення.

Для кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК також важливим є факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка). Вчиняючи крадіжку, поєднану з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення або перебування в ньому під час вчинення таємного викрадення чужого майна.

На усвідомленні факту проникнення до приміщення вказала ВП ВС у справі від 18.04.2018р. № 569/1111/16-к.

Отже, враховуючи те, що місцем викрадення речей, вказаних в обвинувальному акті, є приміщення гаража потерпілого ОСОБА_5 , яке є капітальною будівлею та містить два входи до нього, які складаються з металічних та дерев`яних дверей, обвинувачений обізнаний про те, що це приміщення є чужим, оскільки його гараж знаходиться поруч по сусідству, доступ до нього стороннім особам не надано, наявні перешкоди для потрапляння до нього у вигляді дверей, а відтак суд розцінює такі доводи обвинуваченого як спосіб обраного захисту, та доходить висновку, про наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в інше приміщення.

Суд не погоджується з доводами захисту про те, що двері на час проникнення стояли поруч, а обвинувачений зайшов до гаража з цікавості, що вказує на вільний доступ до нього, оскільки за свідченням самого обвинуваченого двері були приставлені до входу та кріпилися цвяхами, тобто перебували на своєму місці. Крім цього, гараж потерпілого не є публічним місцем, не розрахований для доступу невизначеного кола осіб, обвинувачений є сусідом потерпілого, а тому не міг не знати про догляд потерпілим за цим приміщенням, що також підтвердив свідок ОСОБА_9 , який вказав про намагання невідомих осіб проникнути до гаража, у зв`язку з чим двічі заварювалися центральні двері, а також підтверджуються повідомленням самого потерпілого.

Отже, за будь-яких обставин обвинувачений не мав права вільного доступу до гаража потерпілого, а відтак факт проникнення мав місце.

Щодо доводів захисту про відсутність кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину в умовах воєнного стану, оскільки вона застосовується лише до тих територій, де відбувалися військові дії, або поруч, що змусило людей залишити жило, суд зазначає таке.

Так, Указом Президента України № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і зараз.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З Указу Президента України № 64/2022 вбачається, що воєнний стан введений на всій території Україні, в усіх областях введені військові адміністрації, водночас дійсно загальновідомий є факт, що бойові дії проводяться у східній та південній частині нашої держави, але також загальновідомим фактом є те, що постійно проводяться обстріли населених пунктів всієї території України від Заходу до Сходу, від Півночі до Півдня.
За таких обставин, суд не погоджується зі стороною захисту про те, що вказана кваліфікуюча ознака повинна застосовуватися вибірково, не містить таких виключень і КК України, а відтак дійшов висновку, що дії обвинуваченого підлягають кваліфікації саме за ч.4 ст. 185 КК України.
4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Хоча прокурор і зазначив, про сумів у цій ознаці, натомість суд погоджується зі стороною захисту, що обвинувачений в день виявлення крадіжки зізнався у вчиненому, видав речові докази та переніс всі речі назад до гаража потерпілого, погодився на проведення слідчого експерименту, а відтак суд вважає, що вказана пом`якшуюча обставина має місце.

Водночас, суд не вбачає такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, оскільки обвинувачений не висловлював щирого жалю з приводу вчиненого, не оцінював негативно злочин, не висловлював співчуття потерпілому як і не демонстрував готовність понести заслужене покарання. В той час, хоча і повернув викраде майно, але під тиском доказів, оскільки воно було виявлене потерпілим та працівниками поліції.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд не погоджується з органом досудового розслідування з наявністю такої обтяжуючої обставини як рецидив злочину, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий за ст. 185 КК України, що враховано як кваліфікуюча ознака повторність, в той час ст. ст. 310 ч.1, 125 ч.2 КК України за якими він був засуджений у 2012 та 2015 роках є кримінальними проступками, а тому з урахуванням вимог ст.ст. 5, 89 КК України судимість за ними погашена внаслідок відбуття покарання.

5. Мотиви призначення покарання
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він проживає в АДРЕСА_1 , спільно з двома особами, виконкомом Машівської селищної ради характеризується позитивно, оскільки на засіданні адмінкомісії не розглядався (а.с.108), на обліку у лікарів психіатра та нарколога КНП «Машівська лікарня» не перебуває (а.с.109), раніше сім разів притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, судимість за якою не погашена, в той час судимість за ст. ст. 310 ч.1, 125 ч.2 КК України є погашеною (а.с.110-114).

При обранні покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як тяжкий, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, відношення до злочину та обставини його вчинення, кількість та вартість викраденого, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого, але прохання останнього про призначення суворого покарання і дійшов висновку, що необхідним та достатнім покаранням обвинуваченому для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі призначене в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України в розмірі наближеному до середньої межі.

Водночас суд вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України та принцип часткового складання покарань за цим вироком та вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.10.2018р. (а.с.116-121) за яким ОСОБА_7 засуджений на 4 роки позбавлення волі, оскільки вказаний злочин ним вчинено 09.08.2022р. в період умовно-дострокового звільнення, і визначити остаточне покарання у виді реального позбавлення волі.

6. Мотив ухвалення рішення щодо речових доказів
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що 30 листів шиферу, 25 сталевих листів та 5 дощок, які зберігаються потерпілим ОСОБА_5 необхідно залишити йому, як власнику (а.с.101).

7. Мотив рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
В ході досудового розслідування, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту термін дії якого закінчився 17.10.2022р., в той час, з огляду на викладене, беручи до уваги обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні вказаного злочину, який є тяжким, обраний судом вид та розмір покарання у виді реального позбавлення волі, суд, враховуючи його особу та те, що він двічі, 15 та 27.09.2022р. не з`являвся до суду, посилаючись на наявність хвороби, але ніяких підтверджуючих документів не надав, що вказує на відсутність поважних причин та свідчить про неналежну процесуальну поведінку, вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в термін до набрання вироком суду законної сили.

Крім цього, за ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду від 19.08.2022р. накладено арешт на речові докази: 25 металевих листів, 5 дерев`яних дощок, 30 шт. шиферу, а оскільки судом вирішено їх долю та повернуто потерпілому, як власнику, а відтак з наведених підстав, арешт майна на ці речі необхідно скасувати (а.с.102-103).

8. Мотиви ухвалення рішення щодо процесуальних витрат
Суд також вважає, що відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення Полтавським НДЕКЦ товарознавчої експертизи в розмірі 1 132, 68 грн (а.с.86).

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.10.2018р. призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.

Застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в термін до набрання вироком суду законної сили, і взяти його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 28.10.2022р.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 132, 68 грн.

Речові докази у справі: 30 листів шиферу, 25 сталевих листів та 5 дощок залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Карлівського районного суду від 19.08.2022р. скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим в той же строк з часу вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в судовому засіданні оголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1