УХВАЛА

23 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 139/389/22

провадження № 51-1167ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у від 27 вересня 2022 року й ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 листопада

2022 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2, 5 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.

Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Звертаємо увагу на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Однак захисник неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції, до якого він подає касаційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Разом з тим, формально посилаючись на незаконність вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду з підстав, передбачених для скасування цих судових рішень пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, захисник у касаційній скарзі не навів обґрунтування своїх вимог відповідно до

ч. 1 ст. 412 КПК (касаційна скарга не містить вказівки на те, яким чином порушення судами вимог цього Кодексу, на які посилається сторона захисту, перешкодили чи могли перешкодити цим судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення). Також захисник не посилається на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування судових рішень.

Крім того, захисник стверджує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, водночас, такі твердження захисника не містять обґрунтування зазначених тверджень, зокрема з огляду на встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, та не містять доводів щодо належної, як на думку сторони захисту, кваліфікації дій засудженого.

Отже, заперечуючи законність судових рішень, скаржник має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, неправильне застосування закону України, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Слід зауважити, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не перевіряє оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із тих які були встановлені судами нижчих інстанцій. Також, суд не уповноважений оцінювати докази з точки зору їх достовірності.

Проте всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, незгоди з наданою судами оцінкою доказів, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

У зв`язку з цим захиснику необхідно викласти свої вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням положень статей 412, 413, 414 КПК та в межах повноважень суду, передбачених ст. 436 КПК.

Також у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано належним чином завірених копій рішень суду першої та апеляційної інстанції.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Отже, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27 вересня

2022 року й ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2022 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3