Справа № 216/3154/19
Провадження № 1-кп/216/188/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000700 від 15.04.2019 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ганнівка Долинського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, офіційно не працюючої, пенсіонерка, вдова, раніше не судима, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2019 року, приблизно о 10.00 годині, обвинувачена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості в степу (полі) розташованої поблизу вулиці Черепанова пос. Рудничний в Центально-Міському районі м. Кривого Рогу, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої посягаючи на здоров`я останньої, навмисно, зі значною силою маючи намір на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 завдала зворотною частиною металевої сапки, яку утримувала в руках за рукоятку одного удару в ділянку нижньої третини лівої ліктьової кістки. В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_7 у ОСОБА_6 виникли згідно висновку судово-медичної експертизи № 621 від 11.05.2019 року тілесні ушкодження у вигляді: багато скалкового перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки, які за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознаками тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. Суду пояснила, що вона знає ОСОБА_8 приблизно п`ятнадцять років. У них неприязні стосунки через сусідні огороди. Пояснила, що 08.04.2019 року ОСОБА_8 вирвала на її огороді цибулю. А 09.04.2019 року вона побачила як потерпіла йшла на огород а велосипед вела рядом, то тоді підійшла до неї і постукала по її велосипеду 2-3 рази, однак вона не мала умислу бити потерпілу. Зі злості на потерпілу почала бити велосипед, потім почалась словесна перепалка. Вона однією рукою тримала сапку, а потерпіла кинула їй на ноги сапку. По керму велосипеду вона не наносила удари. Потім потерпіла кинула велосипед та почала бігти. Вони були удвох на огороді. На своєму огороді був сусід ОСОБА_9 , який бачив, що вона не мала умислу її бити. Вважає, що якби вона наносила удари потерпілій то в неї була б зламана права рука, а не ліва.

Не зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_7 не визнала своєї провини, її вина у вчиненому кримінальному правопорушенні за ст. 122 ч.1 КК України доведена і підтверджується наступними доказами:
-поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що всі конфлікти між нею та обвинуваченою відбувалися із-за огороду. 09.04.2019 року вона поїхала на огород. Пастушок не впустила її на огород, стала чіплятися до неї, стала бити сапкою по велосипеду, вона руками трималася за кермо велосипеда і ОСОБА_10 вдарила її сапкою по лівій руці. Сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_11 їй допомогли прийти додому де вона викликала швидку допомогу. Крім того, обвинувачена словесно погрожувала їй, сусіди все це бачили. Також бачили сусіди як вона їхала, тоді підбігла ОСОБА_10 та вдарила її. Тоді підійшов сусід ОСОБА_9 допоміг докотити велосипед додому. А в лікарні їй наклали гіпс. Всі витрати прикладені до позовної заяви.

-поясненнями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, щовін доводиться сусідом обвинуваченої та потерпілої. 09.04.2019 року в день перебував на огороді та бачив потерпілу, яка їхала на огород на велосипеді. Також раптом побачив як обвинувачена ОСОБА_13 бігла на зустріч потерпілій з сапкою і почала бити її сапкою по руках. Вони стояли обличчям один до одного, було багато ударів по руці потерпілій. Все відбувалося на стежці в полі, потерпіла кричала вона не захищалась, а лише кричала. Коли обвинувачена закінчила бити то пішла на свій огород, а потерпіла взяла свій велосипед і пішла собі, але потім кинула велосипед. Після чого він підійшов до потерпілої, остання не могла везти велосипед, так як у неї почала боліти рука. То він провів її додому, де вона викликала собі швидку допомогу, а він пішов назад на огород.

Крім показань потерпілої, свідка, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000700 (м.к.п. а.с. 1), рапортом та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (м.к.п. а.с. 2-5); довідкою № 1473 виданої ОСОБА_6 про встановлений діагноз перелом лівої ліктьової кості (м.к.п. а.с. 11); висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 486 від 15.04.2019 року (м.к.п.а.с. 12-13); висновком експерта № 621 від 24.04.2019 року (м.к.п.а.с. 21-22); протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 32-34), протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 (а.с. 35-37), висновком СМЕ № 671 від 10.05.2019 року (м.к.п. а.с. 41-42), ксерокопії довідок станції швидкої допомоги (м.к.п. а.с. 45), характеризуючи матеріали на ОСОБА_7 (м.к.п. а.с. 46-50).

Всі зазначені вище докази суд визнає належними та допустимими, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченої, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої КК України, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Суб`єктивна сторона тілесних ушкоджень може виражатися як в умисній (статті 121-125 КК), так і в необережній вині (ст. 128 КК).
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 121 КК, характеризується умисною виною. Умисел при цьому може бути як прямим, так і непрямим. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.
У тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.
З показань ОСОБА_7 , хоч вона і не визнала свою провину в умисному нанесенні ушкодження потерпілій, вбачається, що між нею та потерпілою відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_7 завдала ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: багато скалкового перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки. Отже, ОСОБА_7 , усвідомлено та умисно діяла, коли сапкою, яку утримувала в своїх руках за рукоятку завдала удар в ділянку нижньої третини лівої ліктьової кістки ОСОБА_6 , при цьому передбачила суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, хоч можливо їх і не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Показання обвинуваченої та позиція захисту в тій частині, що ОСОБА_7 не мала умислу бити потерпілу спростовуються, крім іншого, і висновками експерта, який вказав, що перелом у потерпілої виник від дії тупого твердого предмету, за механізмом удару.
Також суд враховує, що мотивом надання обвинуваченою саме таких показань, є її бажання уникнути відповідальності.
На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченої в тій частині, що визнані судом достовірними, показання потерпілої та свідків, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.
При цьому суд також приймає до уваги, що будь - яких вагомих, достовірних доказів, які дають підстави сумніватися в доведеності вини обвинуваченої, судом не здобуто.
За таких обставин суд вважає, що обвинувачена вчинила умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке повинно бути призначене ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, характер вчинених нею дій, особу обвинуваченої, яка є пенсіонеркою, раніше не судимою, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебувала та не перебуває. Також враховує поведінку обвинуваченої, яка після вчиненого нею злочину, не намагалася відшкодувати витрати на лікування або іншим чином надати допомогу потерпілій. Також враховує думку потерпілої, яка наполягала на покаранні у виді позбавлення волі.
Отже, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій, судом також не встановлено.
Згідно досудової доповіді на ОСОБА_7 наданої органом пробації 23.11.2019 року, останні вважають за можливе звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та покладення на правопорушника обов`язків відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що обвинуваченій ОСОБА_7 потрібно призначити покарання в виді позбавлення волі, але на невеликий строк в межах санкції вищезазначених статей Кримінального Кодексу України, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання його звільнити з іспитовим строком, поклавши на неї обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Крім того, у вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_7 потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов, оскільки злочинними діями обвинуваченої завдано майнову та моральну шкоду, яку потерпіла просила стягнути.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Прокурор вважав, що вимоги, викладені у позовних заявах підлягають задоволенню.
Потерпіла підтримала заявлений нею цивільний позов у повному обсязі.
Обвинувачена ОСОБА_7 , її захисник ОСОБА_5 не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні.
Таким чином, кримінальним правопорушенням стосовно потерпілої ОСОБА_7 було завдано майнової шкоди у зв`язку з лікуванням на загальну суму 457 грн., яка обвинуваченою до цього часу не відшкодована.

За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню в межах суми заявленої потерпілою на лікування, тобто стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої, на відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 457 грн (чотириста п`ятдесят сім гривень).

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд враховує таке.

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У позовній заяві потерпіла ОСОБА_6 посилається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 їй було завдано моральної шкоди у вигляді душевних страждань, яку вона оцінює в 20 000 грн., виходячи з того, що з вини обвинуваченої в неї порушився психоемоційний стан, вона втратила душевний і психічний спокій через негативні психологічні переживання та спогади, страх, порушення сну, вона перенесла значний емоційний стрес, що в свою чергу вплинуло на звичайний для неї стан життя.

Ураховуючи встановлені в справі обставини суд дійшов висновку, що протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_14 потерпілій ОСОБА_6 дійсно було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень.

З огляду на наведене, зважаючи на глибину душевних страждань потерпілої, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди повністю, стягнувши з ОСОБА_7 на її користь 20 000 грн., що буде достатнім і необхідним розміром відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 в рамках цього кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , - задовольнити.
Стягнути зОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 457грн. (чотириста п`ятдесят сім гривень) та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. (двадцяти тисяч гривень).
Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Матеріали кримінального провадження № 0000700 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/3154/19 (1-КП/216/188/22).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1