Номер провадження: 11-сс/813/92/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участі секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000229 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 року накладено арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 07.12.2022 року поблизу будинку АДРЕСА_1 в ході особистого обшуку ОСОБА_8 а саме на:

-грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США серій та номерів: PF19501988J, PF19501990J, PF19501996J, PF19501989J, HF11964385F,HB23789606F, PF19501980J, KB55354198K, KB23280978I, HD35120080A, KB67530856J, PF19501976J, PF19501986J, PF19501981J, PF19501982J, HB47555163N, PF19501977J, PF19501978J, PF19501992J, PF22435111*, LA33843960H, HK20341829B, PF19501995J, PF19501991J, PF19501999J, FG19965344H, KB23280969I, KB9438982I, KB58510691B, PF19501983J, PF19501984J, PF19501993J, PF19501987G, PF19501997J, PF19501979J, KB35513410D, KB23280967I, KE13733864B, HF33457408D;

-грошові кошти купюрами номіналом по 500 гривень серій та номерів: ЕЕ5625819, ЦБ4176777, ЕБ9241247, ЄБ1384766;

-грошові кошти купюрою номіналом 100 гривень серії та номеру СВ0065675;

-грошові кошти купюрами номіналом по 50 гривень серій та номерів: ЄТ9268331, УР8020899, УН1688176, СН5945246, УЖ7879058;

- грошові кошти купюрами номіналом по 20 гривень серій та номерів: ЧБ2075086, ЧА2262942;

-грошові кошти купюрою номіналом 5 гривень серії та номеру ЮЖ6045423;

-мобільний телефон марки «IPhone» в корпусі блакитного кольору;

-мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати Ухвалу слідчого судді Київського районного суду від 13.12.2022 року про накладання арешту на майно.

Зобов`язати СУ ГУНП в Одеській області, повернути вилучене майно , а саме: грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США серій та номерів: PF19501988J, PF19501990J, PF19501996J, PF19501989J, HF11964385F,HB23789606F, PF19501980J, KB55354198K, KB23280978I, HD35120080A, KB67530856J, PF19501976J, PF19501986J, PF19501981J, PF19501982J, HB47555163N, PF19501977J, PF19501978J, PF19501992J, PF22435111*, LA33843960H, HK20341829B, PF19501995J, PF19501991J, PF19501999J, FG19965344H, KB23280969I, KB9438982I, KB58510691B, PF19501983J, PF19501984J, PF19501993J, PF19501987G, PF19501997J, PF19501979J, KB35513410D, KB23280967I, KE13733864B, HF33457408D;, грошові кошти купюрами номіналом по 500 гривень серій та номерів: ЕЕ5625819, ЦБ4176777, ЕБ9241247, СБ1384766; грошові кошти купюрою номіналом 100 гривень серії та номеру СВ0065675; грошові кошти купюрами номіналом по 50 гривень серій та номерів: СТ9268331, УР8020899, УН1688176, СН5945246, УЖ7879058; грошові кошти купюрами номіналом по 20 гривень серій та номерів: ЧБ2075086, ЧА2262942; грошові кошти купюрою номіналом 5 гривень серії та номеру ЮЖ6045423;

Вказує, що ухвала про арешт майна є необґрунтованою, а докази, які були подані стороною захисту не були повністю та всебічно досліджені слідчим суддею .

Зазначає, що грошові кошти, які були вилучені в ході особистого обшуку у ОСОБА_8 поблизу будинку АДРЕСА_1 та на які в подальшому було накладено арешт, належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮГЕВРОТРАНС».

Грошові кошти були видані ОСОБА_8 із каси підприємства, якого уповноважили здійснити покупку авто для ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС» для цілей використання його у процесі діяльності підприємства.

29.11.2022 року Загальними зборами учасників ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС» було вирішено придбати вантажний сідловий тягач та напівпричіп до нього для потреб підприємства та надано повноваження ОСОБА_8 з вибору та придбання вантажного автомобіля, провести необхідні реєстраційні заходи в органах ДАІ України.

Вирішили видати ОСОБА_8 грошові кошти з каси підприємства під звіт для придбання вантажного сідельного тягача та напівпричепа.

Було дозволено ОСОБА_8 самостійно конвертувати у валюту ( дол. США, євро) грошові кошти видані підзвіт через касу підприємства для придбання сідельного тягача та напівпричепа до нього.

05.12.2022 року видатковим касовим ордером було видано ОСОБА_8 1200000 грн. для придбання транспортних засобів згідно Наказу №12 від 05.12.22 р.

Грошові кошти, на які було накладено арешт, ніяким чином не стосуються кримінального провадження №0000229 від 16.09.2022 року.

Протокол Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГЕВРОТРАНС» № 29/11/2022 від 29.11.2022 року, Наказ № 29/10 від 29.11.22 року, Наказ №12 від 05.12.2022 року, видатковий касовий ордер від 05.12.2022 року надавалися до суду першої інстанції, однак судом не були прийняті до уваги.

Власник арештованого майна ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС» наразі позбавлене можливості розпоряджатись, користуватись та володіти належним йому майном.

ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС» не є стороною у кримінальному провадженні №0000229, жодного відношення до вказаного кримінального провадження підприємство не має, про обставини кримінального провадження підприємство не обізнане.

Слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на майно не вмотивував, які саме обставини, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, можуть довести вилучені грошові кошти, які належать ТОВ « ЮГЕВРОТРАНС», який не має процесуального статусу в даному кримінальному провадженні.

Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя не дотримався вимог ст. 173 КПК , не врахував правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні власником майна кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника та не встановивши можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси незаконно наклав арешт на майно, яке належить ТОВ « ЮГЕВРОТРАНС» підприємство не є підозрюваним та/чи обвинуваченим у вчиненні будь якого кримінального правопорушення та не має жодного процесуального статусу у цьому ж кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.

Адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду.

За приписами ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом 5 днів з дня її оголошення.

Вбачається, що ухвала слідчого судді від 13.12.2022 року була постановлена в судовому засіданні без присутності адвоката ОСОБА_7 .

Матеріали провадження не містять відомостей про те, що в межах строку на апеляційне оскарження слідчим суддею за заявою адвоката ОСОБА_7 , поданою 14.12.2022 року була направлена копія ухвали від 13.12.2022 року.

Доводи апелянта про те, що копію оскаржуваної ухвали було отримано 21.12.2022 року матеріалами провадження не спростовуються.

Отже до закінчення строку на апеляційне оскарження апелянту не були відомі мотиви прийнятого слідчим суддею рішення , а тому слід визнати, що апелянт у визначений законом строк об`єктивно не міг подати апеляційну скаргу.

За клопотанням заінтересованих осіб їхню необізнаність із мотивами прийнятого слідчим суддею рішення може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України .

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 13.12.2022 року може бути поновлений з метою забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення до суду вищої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК , арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про арешт майна, як видно із матеріалів провадження подано з дотриманням визначених ч. 5 ст. 171, 116 КПК України строків.

Зі змісту клопотання про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000229 від 16.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,вбачається, що метою накладення арешту на вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_8 при затриманні в порядку ст. 208 КПК майно, слідчий визначив його збереження як речового доказу та запобігання можливості його приховування, псування, відчуження, тощо.

У клопотанні зазначено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа громадянин ОСОБА_9 , відомості відносно якого не розголошуються, організував незаконне переправлення через Державний кордон України чоловіків, яким заборонено виїзд за межі країни під час воєнного стану, за сприянням лікарів комунальних некомерційних підприємств, та подальшого направлення за недостовірними даними патопсихологічними дослідженням особи якої заборонено виїзд за межі країни на проходження «Медико-соціальної експертної комісії» для визначення в установленому порядку потреб особи, що оглядається, в заходах соціального захисту, включаючи реабілітацію, на основі оцінки обмежень життєдіяльності, викликаних стійким розладом функцій організму.

Під час проведення розшукових дій по матеріалам кримінального провадження встановлено, що до скоєння кримінального правопорушення причетний ОСОБА_8 , який діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з лікарями комунальних некомерційних підприємств, організовував незаконне переправлення через Державний кордон України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким заборонено виїзд за межі країни під час воєнного стану.

07.12.2022 року в порядку ст. 208 КПК України на місці скоєння злочину за адресою: АДРЕСА_1 співробітниками правоохоронних органів було затримано ОСОБА_8 .

Під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, в ході особистого обшуку у ОСОБА_8 , виявлено та вилучено грошові кошти та майно, перелік якого зазначено у клопотанні.

Постановою слідчого від 07.12.2022 року вилучене в ході особистого обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, яке визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, з метою виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових криміналістичних експертиз, а також для забезпечення збереження речових доказі

Слідчий суддя за результатами розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, як видно, дійшов висновку, що тимчасово вилучене під час затримання ОСОБА_8 у порядку ст. 208 КПК відповідає критеріям речових доказів, і що накладення арешту на це майно є необхідним з метою збереження речових доказів.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді, який ґрунтується на приписах ст. 170-173 КПК.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що вилучені речі відповідають критеріям речових доказів , слід визнати непереконливими.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Надаючи оцінку тому чи майно, на яке ухвалою слідчого судді, що оскаржується, накладено арешт, відповідає ознакам речового доказу, колегією суддів ураховуються зміст поняття «речові докази» та обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Відповідно до положень ч. 1ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч. 3 ст. 170 КПК, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатніх фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що вилучені в ОСОБА_8 грошові кошти та мобільні телефони відповідають критеріям речових доказів, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, з високим ступенем ймовірності містять відомості, що мають значення для цього кримінального провадження.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, за ознаками якого внесені відомості до ЄРДР за ч.3 ст. 332 КК вчинюється з корисливих мотивів існує вірогідність, що виявлені і вилучені грошові кошти, мають доказове значення у цьому провадженні.

Доводи апелянта щодо невідповідності вилученого майна критеріям речових доказів, виходячи зі стандарту доведення «достатні підстави», не знайшли свого підтвердження.

Саме під час проведення досудового розслідування шляхом проведення певних слідчих дій і проводиться перевірка та повне і об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального провадження , зокрема і щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує про те, що грошові кошти, які були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_8 та на які накладено арешт є власністю ТОВ ЮГЕВРОТРАНС та були видані ОСОБА_8 з каси підприємства, і що він був уповноважений здійснити покупку авто для ТОВ ЮГЕВРОТРАНС, а тому не можуть бути визнані речовими доказами у цьому провадженні , не є переконливими.

Як видно із матеріалів провадження слідчому судді до письмового заперечення ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_7 ( а.п. 44) та до апеляційної скарги документів, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі додано не було.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на певні рішення загальних зборів Товариства та обставини отримання ОСОБА_8 в касі ТОВ ЮГЕВРОТРАНС 1200000 грн. об`єктивно не доводять, що вилучені 07.12.2022 року у ОСОБА_8 під час затримання у порядку ст. 208 КПК грошові кошти у валюті долар США та у гривні є саме коштами, отриманими ОСОБА_8 за обставин, зазначених в апеляційній сказі та є власністю ТОВ ЮГЕВРОТРАНС, як на те вказує апелянт.

Із протоколу затримання від 07.12.2022 року, не вбачається, що ОСОБА_8 надавав пояснення щодо належності виявлених грошових коштів будь- якій іншій фізичній чи юридичній особі.

Доводи апеляційної скарги та додані під час апеляційного розгляду відомості щодо переписки ОСОБА_8 електронними засобами зв`язку не спростовують висновків слідчого судді про відповідність вилучених грошових коштів , мобільних телефонів критеріям речових доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

При цьому ТОВ ЮГЕВРОТРАНС та ОСОБА_8 мають право звернутися до слідчого судді у порядку ст. 174 КПК України із заявою про зняття арешту на майно та доводити , що арешт накладено необґрунтовано з наданням додаткових доказів на підтвердження цих обставин чи доводити , що відпала потреба у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Як вбачається, слідчий своєю постановою визначив процесуальний статус тимчасового вилученого в ході затримання ОСОБА_8 майна і залучив його до провадження як речові докази.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження існують реальні підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співмірним із завданнями кримінального провадження.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді з підстав зазначених в апеляційній скарзі скасуванню не підлягає, а тому у задоволенні апеляційних вимог належить відмовити.

Керуючись ст. 170-173 , 115-117 , 404, 405, 409, 418, 419, 422, ч. 2 ст. 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 року про накладення арешту у кримінальному проваджені , внесеному до ЄРДР за №0000229 на майно, яке було виявлено та вилучено 07.12.2022 року в ході особистого обшуку громадянина ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4