Справа №760/4629/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 м. Київ

Солом`янського районний суд міста Києва у складі

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2020 за №0007746, у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2020 за №0007746, на підставі обвинувального акту, затвердженого 21.04.2022 прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні, що відбулось 03.04.2023 р., суд продовжив дослідження письмових доказів сторони обвинувачення /дослідили письмові докази до а. с. 145, т. 2/.

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів. Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317 КК України, продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні. Зі змісту клопотання прокурора слідує, що на досудовому розслідуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.06.2021 р. було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із покладенням на підозрюваного обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України. У подальшому, після внесення застави підозрюваним, на досудовому розслідуванні були встановлені факти порушення з його боку покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку із чим, застава була звернена в дохід держави, та відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначається, що обвинувачений не має постійного джерела прибутку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк до 12 років, а тому, усвідомлюючи міру покарання, обвинувачений може ухилятись від суду та переховуватись. Інші більш м`які запобіжні заходи, на переконання прокурора, не зможуть запобігти вказаним у клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , тому прокурор просить не визначати обвинуваченому заставу при продовженні строку тримання останнього під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням обвинуваченого під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації у місті Києві за адресою АДРЕСА_1 , де проживає його мати разом із матір`ю його дружини, одружений, вони з дружиною орендують квартиру також у АДРЕСА_2 , до часу свого затримання мав постійне місце роботи, так, як працював на посаді менеджера з постачання в ТОВ «Узвіз», займався суспільно-корисною працею, а саме з 2003 по 2017 працював офіціантом в ПП «Родо-Поділ», а також з 2007 по 2018 працював на посаді менеджера зі збуту даного підприємства, про що до суду були подані підтверджуючі документи, також обвинувачений допомагає в організації заходів для людей літнього віку разом із благодійним фондом «Життєлюб», є членом громадської організації «Андріївський узвіз». Зазначили, обвинувачений ОСОБА_4 не має наміру спілкуватись із свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, чинити на них тиск з метою зміни останніми показів, наданих на досудовому розслідуванні. У зв`язку із чим, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на інший більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, мотивоване тим, що на теперішній час відпали ризики, перелічені у ст. 177 КПК України, про які вказує прокурор у поданому клопотанні про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначив, що у обвинуваченого ОСОБА_4 за час його перебування у слідчому ізоляторі погіршився стан здоров`я, просить суд зважити на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого та наявність в нього постійного зареєстрованого місця проживання у АДРЕСА_1 , де він має можливість перебувати на умовах домашнього арешту.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , їхні захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , підтримали клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та просили змінити запобіжний захід обвинуваченому на інший більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, зазначив, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, із врахуванням доводів поданого прокурором клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 06.04.2023 р., однак судове слідство по кримінальному провадженню не завершено та не прийнято остаточного рішення, враховуючи те, що не відпали ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховування від суду; незаконно впливати на свідків, інших учасників у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення), враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів, та відсутність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, на чому наполягала сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_4 .

Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, та тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_4 може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Судом також враховано, що за порушення процесуальних обов`язків на досудовому розслідуванні обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід на тримання під вартою без визначення розміру застави із зверненням раніше внесеної застави у сумі 181 600 грн. в дохід Держави на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.07.2021 року по справі № 761/24428/21, у зв`язку із чим, судом під час розгляду вказаного кримінального провадження неодноразово продовжувався строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

Водночас, відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, із врахуванням стадії судового розгляду кримінального провадження, тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, беручи до уваги особу обвинуваченого, який не судимий, одружений, має постійне зареєстроване місце проживання у м. Києві, де проживає разом з родиною, до часу свого затримання був працевлаштований та займався суспільно-корисною працею, позитивно характеризується, зважаючи на приписи ст. 62 Конституції України, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України, доходить до переконання про можливість при постановленні ухвали про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 визначити обвинуваченому заставу у розмірі дев`яносто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 241 560 грн., та покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом, не відлучатись із міста Києва без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання, утриматись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками в даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Приймаючи рішення про можливість визначення застави обвинуваченому ОСОБА_4 при продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, судом також враховано наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Зокрема, згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

У п. 51 Рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. зазначено, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ «Строган проти України», № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p. Відповідно до рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

В рішенні ЄСПЛ по справі «Осипенко проти України», № 4634/04, §§ 77 і 79, від 09.11.20210 р., вказано, що зі спливом часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу, саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, й судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення від 21.12.2000 у справі «Яблонський проти Польщі», від 23.09.98 у справі «I.A. проти Франції», від 04.10.2001 у справі «Іловецький проти Польщі»).

Таким чином, із врахуванням викладеного, на переконання суду, встановлений обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, із врахуванням вимог розумності та співмірності, та приписів п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на підставі ухвали суду.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , та про відмову у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 331, ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317 КК України, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 червня 2023 року включно.

Визначити суму застави у розмірі дев`яносто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 241 560 (двісті сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: банк отримувача коштів ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059; рахунок отримувача: UA1012089 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом;

-не відлучатись із міста Києва без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

-утриматись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, - визначити 60 днів з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Солом`янський районний суд м. Києва.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_3 .

У задоволенні іншої частини клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, - відмовити.

Ухвала суду про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 діє до 01 червня 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Оголосити перерву в судовому розгляді.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1