Справа № 553/5142/22
Провадження № 1-кп/553/975/2023
В И Р О К

Іменем України

06.02.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000015 від 25.01.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, інвалідності не має, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює в ТОВ «Спецсервіс» на посаді заступника генерального директора, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

?у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 12 серпня 2020 року по 21 січня 2021 року, більш точної дати та часу встановити в ході досудового розслідування не виявилося за можливе, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянці в охоронній зоні, діючи в супереч вимогам статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також статі 76 Земельного Кодексу України, в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статей 18, 21, 22, 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», відповідно до яких для забезпечення надійної експлуатації та охорони енергогенеруючих об`єктів і об`єктів передачі електричної та теплової енергії, а також безпеки населення і охорони навколишнього природного середовища встановлюються спеціальні зони об`єктів енергетики, а саме: охоронні зони об`єктів енергетики, а також вказаними статтями, передбачений правовий порядок користування землями охоронних об`єктів енергетики, ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та у порушення вимог п. 5 «Правил охорони електричних мереж», затверджених Постановою КМУ № 209 від 04.03.1997, відповідно до яких охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередач у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що відділені по обидві сторони лінії від крайніх проводів, самовільно зайняв земельну ділянку в охоронній зоні об`єкту енергетики, розміром 0,0024 га, а саме у охоронній зоні електричних мереж на відстані менш ніж 20 метрів здійснив реконструкцію магазину «Свіжина» за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, буд. 166, яка належить ТОВ «Спецсервіс», за відсутності відповідного рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації, чим порушив вимоги п. 5 «Правил охорони електричних мереж», затверджених Постановою КМУ № 209 від 04.03.1997, статей 18, 21, 22, 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок охоронних зон електричних мереж.

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті період часу, в порушення вимог законодавства України, самовільно зайняв земельну ділянку в охоронній зоні об`єкту енергетики, розміром 0,0024 га, а саме у охоронній зоні електричних мереж на відстані менш ніж 20 метрів здійснив реконструкцію магазину «Свіжина» за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, буд. 166, яка належить ТОВ «Спецсервіс».

У вчиненому щиро кається, виражає осуд своєї поведінки, просить суд суворо його не карати та звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позиції не викликає сумнівів. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає повністю доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відомості про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, інвалідності не має, працює в ТОВ «Спецсервіс» на посаді заступника генерального директора, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості скоєного злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 197-1 КК України та обрати вид покарання обмеження волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Для призначення такого виду покарання відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України перешкод немає.

Однак, з урахування даних про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, враховуючи конкретні обставини справи, відношення до вчиненого, відомості викладені у досудовій доповіді Харківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 29.11.2022, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з встановлення мінімального іспитового строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України.

Об`єктивні обставини, які б давали підстави для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого при призначенні йому покарання у вигляді обмеження волі з випробовуванням зі встановленням іспитового строку відсутні.

Застосування інституту звільнення від відбування покарання, має бути індивідуальним щодо кожної особи та на думку суду не зашкодить реалізації цілей покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередженню скоєння ним нових злочинів.

У той же час, з метою контролю за поведінкою засудженого, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової експертизи № СЕ-19/121-22/10272-ЕК від 30.09.2022 у розмірі 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: суддя ОСОБА_1