Справа № 308/1415/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000211 розпочатого 18 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, погоджене процесуальним керівником - прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000211 розпочатого 18 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, погоджене процесуальним керівником - прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що 18 жовтня 2022 року Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону, розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000184, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Проведення досудового розслідування доручено групі слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області

У клопотанні вказано на те що, як встановлено досудовим розслідуванням: відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям' та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягай 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Слідчий зазначає,що поряд з цим ОСОБА_4 , мешканець смт. Тересва, Тячівського району, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, опрацював протиправний механізм незаконного збагачення, шляхом незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Так, 26.01.2023, біля 14 годин 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у с. Бедевля, Тячівського району, познайомився із громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ході чого запропонував їм організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України до Румунії, при цьому озвучивши їм, що його послуги з такого переправлення становитимуть по 6000 доларів США з кожного.

Того ж дня, тобто 26.01.2023, ОСОБА_4 , реалізуючи свої протиправні наміри, спрямовані на незаконне збагачення, забезпечив поселення громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до одного із готелів що в с. Луг, Рахівського району, при цьому зазначив, що їхнє переправлення через лінію державного кордону відбудеться 27.01.2023 і тоді їм необхідно буде віддати йому грошові кошти в загальній сумі 12000 доларів США.

27.01.2023 о 10 годин 40 хвилин, ОСОБА_4 під`їхавши на своєму автомобілі марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 до готелю, який знаходиться в с. Луг, Рахівського району, де запропонував ОСОБА_7 і ОСОБА_8 сісти до його автомобіля, після чого вказав їм покласти грошові в сумі 12000 доларів США до бардачку його автомобіля, при цьому зазначивши, що їде придбати «водолазні костюми» та приблизно через годину повернеться за ними і відвезе їх до місця перетину державного кордону та передасть невстановленим особам, які безпосередньо переведуть їх через державний кордон в Румунію.

Слідчий зазначає,що в свою чергу, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 та знаходячись в автомобілі марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак. НОМЕР_1 поклали грошові кошти до бардачку та повернулися до готелю.

Як вказано у клопотанні, одразу ж після передачі, в ході безпосереднього переслідування, ОСОБА_4 був викритий та затриманий органами правопорядку, що мало місце 27.01.2023 о 14 годин 30 хвилин, поблизу будинку АДРЕСА_2 .

Слідчий зазначає, що за таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

При цьому у клопотанні вказано на те, що 27.01.2023 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у порядку, передбаченому ст.208 КПК України. Також 27.10.2023 ОСОБА_4 у порядку, передбаченому ст.ст. 276,277 та 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Як вказує слідчий, у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області, тимчасово не працюючий, раніше не судимий, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом проведення обшуку від 27.01.2023, транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», із д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою Берегівський район смт. Тересва по вул. Народна 105А, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками які проведено зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та іншими зібраними доказами і матеріалами досудового розслідування.

Окрім того, у клопотанні вказано на те, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину; Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме з такими республіками як Румунія, Угорщина, Словаччина та Польща, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.;

незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні,оскільки на переконання слідчого ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом підкупу, погроз чи застосування насильства на свідків та їх родичів, з метою зміни ними показань на його користь, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також зважаючи на те, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено всіх осіб, із якими можливо він має домовленість, про переправлення осіб через державний кордон, а також осіб які можуть дати показання щодо початку та мети здійснення такої злочинної діяльності, а перебуваючи на волі підозрюваний може вдатися до незаконно впливу на таких осіб, що негативно вплине на всебічність та неупередженість досудового розслідування і розгляд кримінального провадження у суді; аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати ще на понятих, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій, а також на експертів та спеціалістів які в подальшому можуть бути залучені до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_4 інкримінується злочин пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон, є підстави вважати, що будучи на волі, він і надалі матиме можливість займатись таким незаконним видом діяльності, будучи обізнаним про способи такої незаконної діяльності.

У клопотанні також вказано на те, що вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий при цьому зазначає, що таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Так, слідчий вказує, що на те, що враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування вивчивши докази здобуті під час досудового розслідування, а також дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , враховуючи вимоги ст.ст. 177,178, п.1 ч.2 ст. 183 КК України, приходить до висновку про неможливість забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, а також запобігти вищевказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, просить слідчого суддю: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000211, строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, те що в країні діє воєнний стан….Зазначив, про неодноразовість вчинення аналогічних дій підозрюваним, обставини вчинення яких наразі встановлюються.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, зазначила, що відносно підозрюваного можливо обрати альтернативний запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою. При цьому просила врахувати, що ОСОБА_4 , здійснює нагляд за бабусею похилого віку із когнітивними порушеннями. Адвокат просить у разі якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, визначити розмір застави, посильної для останнього, а саме двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому зазначила, що ОСОБА_4 , непрацюючий, єдиним його доходом є виплати по догляду за його бабусею.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, зазначив що проживає разом із мамою та хворою бабусею, за якою доглядає саме він. З липня 2022 року, він оформив документи по догляду за нею.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що 18 жовтня 2022 року Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону, розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000184, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст.332 КК України.

Проведення досудового розслідування доручено групі слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

З матеріалів клопотання, а саме показів свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вбачається, що 26.01.2023, біля 14 годин 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у с. Бедевля, Тячівського району, познайомився із громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ході чого запропонував їм організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України до Румунії, при цьому озвучивши їм, що його послуги з такого переправлення становитимуть по 6000 доларів США з кожного.

В подальшому, 26.01.2023, ОСОБА_4 , забезпечив поселення громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до одного із готелів що в с. Луг, Рахівського району, при цьому зазначив, що їхнє переправлення через лінію державного кордону відбудеться 27.01.2023 і тоді їм необхідно буде віддати йому грошові кошти в загальній сумі 12000 доларів США.

При цьому, 27.01.2023 о 10 годин 40 хвилин, ОСОБА_4 під`їхавши на своєму автомобілі марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 до готелю, який знаходиться в с. Луг, Рахівського району, де запропонував ОСОБА_7 і ОСОБА_8 сісти до його автомобіля, після чого вказав їм покласти грошові в сумі 12000 доларів США до бардачку його автомобіля, при цьому зазначивши, що їде придбати «водолазні костюми» та приблизно через годину повернеться за ними і відвезе їх до місця перетину державного кордону та передасть невстановленим особам, які безпосередньо переведуть їх через державний кордон в Румунію.

ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 та знаходячись в автомобілі марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак. НОМЕР_1 поклали грошові кошти до бардачку та повернулися до готелю.

Згідно матеріалів клопотання, одразу ж після передачі, в ході безпосереднього переслідування, ОСОБА_4 був викритий та затриманий органами правопорядку, що мало місце 27.01.2023 о 14 годин 30 хвилин, поблизу будинку №105А по вул. Народна, в смт. Тересва Тячівського район. Вказане підтверджується, зокрема протоколом затримання від 27.01.2023 року.

В подальшому 27.01.2023, ОСОБА_4 у порядку, передбаченому ст.ст. 276,277 та 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групо осіб, з корисливих мотивів.

Матеріали клопотання містять протоколи пред`явлення для впізнання особи за фотознімками які проведено зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Зі змісту яких вбачається, що вказані особи із наданих для впізнання чотирьох світлин, обидва свідка упізнали із поміж інших особу яка за грошову винагороду запропонував їм організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України. Ним виявився підозрюваний ОСОБА_4 .

Слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання встановлено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом проведення обшуку від 27.01.2023, транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», із д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою Берегівський район смт. Тересва по вул. Народна 105А, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками які проведено зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та іншими зібраними доказами і матеріалами досудового розслідування.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

З приводу тверджень сторони захисту про відсутність доказів які б стверджували вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, та що факт вчинення кримінального правопорушення може підтверджуватися лише вироком, то слід зазначити, що:

На цій стадії слідчий суддя повинен оцінювати лише підстави вважати обґрунтованим підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , злочину та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які існують на час обрання запобіжного заходу, а ні в якому разі достатність доказів для визнання його винним, оскільки вказане питання вирішується в нарадчої кімнати при винесенні вироку, лише при оцінці усіх доказів у сукупності.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом підкупу, погроз чи застосування насильства на свідків та їх родичів, з метою зміни ними показань на його користь, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також зважаючи на те, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено всіх осіб, із якими можливо він має домовленість, про переправлення осіб через державний кордон, а також осіб які можуть дати показання щодо початку та мети здійснення такої злочинної діяльності, а перебуваючи на волі підозрюваний може вдатися до незаконно впливу на таких осіб, що негативно вплине на всебічність та неупередженість досудового розслідування і розгляд кримінального провадження у суді. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати ще на понятих, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій, а також на експертів та спеціалістів які в подальшому можуть бути залучені до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом із тим, щодо ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення чи продовження ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, то слідчий суддя вважає, що існування такого ризику матеріалами клопотання не доведено.

Слідчий суддя вважає що матеріалами клопотання також не доведено наявність ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки знаходячись на волі, ОСОБА_4 , зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

При розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що ОСОБА_4 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому слідчий суддя врахує, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, слідчим суддею враховано і те, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме з такими республіками як Румунія, Угорщина, Словаччина та Польща, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у його вчиненні (тяжкий злочин), за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що йому 27.01.2023 повідомлено про підозру (та фактично затримано його 27.01.2023), тобто є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати та свідків які встановленні та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Щодо твердження ОСОБА_4 , його захисника про те, що він доглядає свою рідну бабусю ОСОБА_9 похилого віку, за що отримує соціальну допомогу, то слід вказати на те, що:

До матеріалів справи додано копію довідки Тячівського управління соціального захисту населення №4047 від 19.10.2022 року, також копію повідомлення про виплату ОСОБА_4 компенсації як фізичній особі яка надає соціальні послуги, що датоване 05.09.2022.

Разом із тим, під час розгляду клопотання, в судовому засіданні ОСОБА_4 , повідомив, що проживає разом із ОСОБА_9 .. При цьому, також у судовому засіданні, було встановлено що із ними разом проживає і мати підозрюваного. Таким чином, ОСОБА_4 , не є єдиним із ким проживає особа із когнітивними порушеннями.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вказана обставина не може слугувати єдиною підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також застосуванню до нього альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Окрім наведеного при розгляді клопотання, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного зокрема те, що ОСОБА_4 , неодружений, доглядає за бабусею похилого віку, не працює, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно нього - запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, слід зазначити, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваного, наявні ризики, мінімальна застава - двадцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, про яку вказано адвокатом, є очевидно не достатньою мірою гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Слідчий суддя вважає, що застава у сорок п`ять розмірів прожиткових мінімумів, не є непомірною для нього.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000211 розпочатого 18 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, погоджене процесуальним керівником - прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 23.03.2023 року включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, в розмірі сорока п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 120 780 грн. (сто двадцять тисяч сімсот вісімдесят гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1