КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадження ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001866 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору.

Таке рішення вмотивоване тим, що формулювання обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті, не відповідає тим фактичним обставинам, які встановлені під час досудового розслідування, та які за своїм змістом є значно більшими, ніж висунуте обвинувачення, зокрема, в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної та суб`єктивної сторони злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

Крім того, суд вказує як на підставу повернення обвинувального акта - не роз`яснення прокурором обвинуваченому права на розгляд справи судом присяжних.

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадження ОСОБА_6 просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

За доводами апеляційної скарги з доповненнями апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, невмотивованою та такою, що не ґрунтується на вимогах КПК України, а також не відповідає фактичним обставинам справи.

Прокурор звертає увагу на те, що складений щодо ОСОБА_7 обвинувальний акт в повному обсязі відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, при цьому вказані вимоги є вичерпними.

Апелянт зазначає, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 001866 відносно ОСОБА_7 вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано, обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

При цьому вказує, що кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Непогоджується прокурор також із висновками суду про те, що обвинувальний акт не містить викладу об`єктивної та суб`єктивної сторонни кримінального правопорушення.

Так, вказує на те, що суб`єктивна сторона інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України (умисне вбивство), характеризується виною лише у формі прямого умислу, а тому вказівка суду на те, що в обвинувальному акті не зазначено елементів суб`єктивної сторони злочину, є помилковою.

Водночас, апеллянт зазначає, що у формулюванні обвинувачення, чітко вказано дату, час та місце вчинення конкретних дій обвинуваченим, у чому вони виразились та до яких наслідків спрямовувались, отже вимоги п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України щодо викладення події кримінального правопорушення, виконані в повному обсязі.

Щодо висновків суду про не роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних, то прокурор звертає увагу на те, що таке право могло бути роз`яснене на стадії підготовчого провадження судом, однак зазначений недолік вчасно не виправлено судом першої інстанції й обвинуваченому не було створено необхідні умови для ефективного використання цього права.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 зазначає, що погоджуться із ухвалою суду першої інстанції.

Вважає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та представника ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам закону.

Положеннями ч. 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті, перелік яких є вичерпним.

На думку суду першої інстанції, вказані вимоги закону органом досудового розслідування в повному обсязі не виконані.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Отже, формулювання обвинувачення це стисле і точне викладення твердження про винуватість конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення на основі фактично встановлених обставин кримінального провадження, які мають юридичне значення для вирішення питання про притягнення цієї особи до відповідальності за конкретною статтею КК України у контексті формули правової кваліфікації.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Із обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у організації закінченого замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчиненому на замовлення, за попередньою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В той же час, у формулюванні обвинувачення висунутого ОСОБА_7 відсутній виклад обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення з вказівкою на час, місце, форма вини, мотив, спосіб, засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з тим, що відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначаються лише ті обставини, які прокурор, слідчий вважають встановленими, однак в даному випадку викладене прокурором формулювання обвинувачення, очевидно не відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального правопорушення, що унеможливлює розгляд такого обвинувального акта судом.

Також, наведена обставина ускладнює здійснення ефективного захисту від висунутого обвинувачення.

Поряд з цим, колегія суддів вважає також слушними висновки суду про те, що прокурором не виконано вимог ч. 1 ст. 384 КПК України, відповідно до якої прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, про те, що відповідно до положень ст. 384 КПК України право обвинуваченого на суд присяжних також має бути роз`яснене і судом, однак такий обов`язак суду не виключає роз`яснення такого права прокурором.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що роз`яснення права обвинуваченому на суд присяжних є обов`язком прокурора, що прямо передбачено у вказаній нормі закону.

Кодегія суддів погоджується із висновком суду про те, що невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України викладеного в постанові від 25 червня 2015 року у справі № 5-111кс15.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є правильним, тому судом було прийнято обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акта прокурору.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадження ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року, якоюобвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001866 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4