Справа № 569/512/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження №0001521 від 17.10.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Сарни, Сарненського району, Рівненської області, з базовою середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, судимість у встановленому порядку не знята і не погашена, військовослужбовця призваного під час мобілізації, номер обслуги взводу 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдата»,

у вчиненні вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 02.04.2021 вироком Рівненського міського суду за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 1 місяць, прибув 26.06.2021 у Державну установу «Полицька виправна колонія №76», що знаходиться за адресою: Рівненська область, Сарненський район, село Іваничі, для відбування покарання.

Указом Президента України № 106/2022 від 04.03.2022, «Про помилування засуджених» ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24.02.2022, введено воєнний стан на всій території України, який триває по даний час.

16.03.2022 ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації та призначений на посаду навідника кулеметника військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2022 №55 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, та призначено на посаду солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 №64 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги взводу 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 3 механізованого батальйону.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N 548-XIV від 24 березня 1999 року зобов`язаний свято і непорушно дотримуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, солдат ОСОБА_4 у порушення вищезазначених нормативно правових актів, вчинив кримінальні правопорушення проти власності.

Встановлено, що ОСОБА_4 будучи знайомим з ОСОБА_6 з 2018 року, 14.10.2022, в першій половні дня, зателефонував до неї та домовився про проживання в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , та цього ж дня, близько о 15 год. 30 хв. останній прибув до ОСОБА_6 за вище вказаною адресою та залишився в неї проживати до 16.10.2022.

16.10.2022, приблизно о 17 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , скориставшись інтернет послугою служби таксі «UKLON», викликав автомобіль за адресою вул. Польова, 2, м. Рівне, та під приводом вирішення особистих проблем попросив ОСОБА_6 поїхати з ним, на що остання погодилась.

16.10.2022, після 17 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, останні на автомобілі служби таксі «UKLON», марки-моделі «Peugeot 301» держаний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 прибули на АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 , 16.10.2022, в проміжок часу з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в салоні автомобіля служби таксі «UKLON», марки-моделі «Peugeot 301» держаний номерний знак НОМЕР_3 , припаркованого поруч із будинком №5 за адресою: вул. Адама Міцкевича у м. Рівне, маючи умисел на заволодіння мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 8A» ІМЕІ НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , та не маючи наміру повертати вказане майно, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, повторно, шляхом зловживання довірою, в присутності водія таксі попросивши вказаний телефон у потерпілої в тимчасове користування, із обіцянкою повернути його за декілька хвилин та отримавши його від потерпілої у добровільному порядку, заволодів чужим майном - телефоном марки «Xiaomi Redmi 8A» ІМЕІ НОМЕР_4 , вартістю 1233 грн. 33 коп., яким розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Окрім цього, ОСОБА_4 за період проживання з 14.10.2022 по 16.10.2022 в квартирі ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в приміщенні кімнати, що знаходиться в середині квартири, розміщений на тумбочці плазмовий телевізор марки «Philips» моделі «LCD/LED» 32РНН4101/88; С/Н НОМЕР_5 та в це час в нього виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме вказаним телевізором.

16.10.2022, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, скориставшись тим, що потерпіла перебуває в іншій кімнаті та не слідкує за його діями, зайшов до кухні, де з підвіконня взяв запасний ключ від вхідних дверей квартири.

Після чого, 16.10.2022, близько 18 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме плазмовим телевізором марки «Philips» моделі «LCD/LED» 32РНН4101/88; С/Н НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_6 , та достеменно розуміючи те, що потерпіла відсутня за місцем проживання, а саме перебуває поруч із будинком АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно та в умовах воєнного стану за допомогою запасного ключа від вхідних дверей квартири проник у житло - квартиру АДРЕСА_4 , де таємно викрав чуже майно - плазмовий телевізор марки «Philips» моделі «LCD/LED» 32РНН4101/88;С/Н FZ4A, вартістю 5133 грн. 33 коп., яким розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Під час провадження досудового розслідування 20.01.2023 року між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185 КК України.

Сторони угоди підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за санкцією ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України.

Та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання термін його попереднього ув`язнення з дня взяття його під варту, тобто з 26.12.2022.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі. Свою вину у вчиненні кримінальних правопорушеннях за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185КК України, визнав повністю.

Захисник обвинуваченої просив затвердити угоду.

Потеріла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явила, однак подала заяву в якій зазначила, що не заперечує проти того, аби обвинувачений уклав угоду про визнання винуватості. Крім того, зазначила, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 морального та матеріального характеру не має.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди на умовах викладених у ній.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, вчинив кримінальне правопорушення та за ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочини у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винним віднесені до не тяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечила проти затвердження угоди.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 , погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 , ч ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого його майновий стан.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецедив.

При узгодженні покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, а саме рецедив, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, судимість у встановленому порядку не знята і не погашена, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вчинив нетяжкий та тяжкий злочин.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експертів на проведення експертизи складають 755 грн. 12 коп.

Вищезазначені процесуальні витрати документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26.12.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23.02.2023 року.

Крім того, суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, однак на строк, який не може перевищувати 60 днів з дня ухвалення вироку.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду від 20.01.2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому наступне узгоджене покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 2 (двох)років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання термін його попереднього ув`язнення з дня взяття його під варту, тобто з 26.12.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 755 грн. 12 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою, але не більше 60 днів, тобто до 07 квітня 2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 Кримінального Кодексу України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненького міського суду підпис ОСОБА_1

" Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду "

Станом на 23.02.2023 вирок не набрав законної сили.

Суддя Рівненського міського суду Кристина ДАШ"ЯН

Консультант суду ОСОБА_8

23.02.2023р.