Справа № 183/4062/22
№ 1-кп/183/1090/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 03 листопада 2022 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000390 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 24 травня 2022 року, перебуваючи у районі м. Лисичанськ, Луганської області отримавши від т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 законний усний наказ вибути до місця розташування підрозділу у район н.п. Тошківка Луганської області, для забезпечення виконання поставленого завдання підрозділу, де він повинен був виконувати обов`язки по несенню військової служби, здійснювати охорону і оборону визначених позицій, а також забезпечувати відбиття атак противника, з метою недопущення прориву російсько-окупаційними військами у визначеному районі, діючи з прямим умислом, на відмову від несення обов`язків військової служби, залишив територію місця базування підрозділу в районі міста Лисичанськ, Луганської області та убув до м. Бахмут, Донецької області, де перебував до 28 травня 2022 року, при цьому ОСОБА_3 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району в АДРЕСА_2 з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 , за викладених вище обставин вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України відмову від несення обов`язків військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді розвідника другого розвідувального відділення розвідувального взводу, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 11 годин 55 хвилин 28 травня 2022 року, перебуваючи в пункті тимчасового збору військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 висунутись на бойові позиції в Луганській області та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України непокору, тобто умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.
Під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст.402 КК України, вчинених ним за викладених обставин у повному обсязі пред`явленого обвинувачення, прокурор та обвинувачений узгодили покарання за ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст.402 КК України КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, позитивної характеристики обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, а також активного сприяння розкриттю злочину, беззастережного визнання ним винуватості, сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 409 КК України та ч.4 ст. 402 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченими санкціями ч. 4 ст. 409 КК України та ч.4 ст.402 КК України.

З урахуванням ст. 69 КК України сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, що передбачені ч. 4 ст. 409 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та за ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Сторони на підставі ст. 70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшли згоди на призначення ОСОБА_3 , остаточного покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 409 та ч.4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання, що призначене ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 409 та ч. 4 ст. 402 КК України, у виглядіпозбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки. В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_3 з 28 травня 2022 року (з моменту затримання).

У судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання.
Захисник не заперечував проти затвердження угоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, обставини обвинувачення підтвердив, в скоєному щиро кається. У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам Розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та його дії кваліфікуються за :

-ч. 4 ст. 409 КК України відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

-ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 409 КК України, ч.4 ст. 402 із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької та Луганської областей.

На підставі викладеного та керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 409 КК України, за ч.4 ст. 402 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 листопада 2022 року між прокурором військової прокуратури Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_3 покарання з урахуванням ст. 69 КК України:

- за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання, що призначене

ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 409 та ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_3 з 28 травня 2022 року (з моменту затримання) по 02 листопада 2022 року включно.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання з 28.05.2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний особисте зобовязання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1