Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/4158/22
Провадження № 1-кс/723/4882/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, дітей на утриманні не має, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема вироками Сторожинецького районного суду Чернівецької області: -від 02.09.1998 року за ст. 140 ч.3, 44, 46-1 КК України в редакції 1960 року до 2-х років 6 місяців позбавлення волі; - від 27.12.2001 року за ст.185 ч.3, 69 КК України на строк 1 рік 6 місяців позбавлення волі; -від 22.07.2003 року за ст. 395, 289 ч.2, 70 КК України на строк 2 роки позбавлення волі: -від 20.09.2020 року за ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі; -від 05.03.2007 року за ст.185 ч. 2, 71 КК України до 2-х років позбавлення волі; -від 09.11.2009 року за ст. 162 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі; -від 23.04.2012 року за ст. 395 КК України до арешту строком 2 місяці; від 18.02.2015 року за ст. 186 ч.1 КК України до арешту строком 3 місяці; -від 08.07.2015 року за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4, 71 КК України до 3-х років шість місяців 1 день позбавлення волі; -від 28.09.2020 року за ст. 185 ч.2, 395, 70 КК України до 1 року позбавлення волі; -від 23.12.2020 року до одного року 3-х місяців позбавлення волі

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 (надалі по тексту слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 (надалі по тексту - прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000539 від 17.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , достовірно знаючи що в Україні введено воєнний стан 14.11.2022 року близько 21,00 години, перебуваючи в приміщенні житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 переслідуючи прямий умисел на корисливий мотив, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «ТЕСNO» моделі «POP2F» вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-22/8448-ТВ становить 1400 гривень, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть реальної змоги запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав але клопотання не визнав без пояснення причин. Просив застосувати до нього особисте зобов`язання оскільки він не буде скриватись від слідства і буде з`являтись за кожним викликом.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визнав, посилаючись на те, що прокурором не подано жодного доказу існування вказаних ризиків. Просив застосувати не цілодобовий домашній арешт до підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що підозрюваний працює по найму у посадових осіб, які йому довіряють, він має постійне місце проживання та пообіцяв захиснику, що вчинена ним крадіжка є останньою і він більше ніколи не буде скоювати кримінальні правопорушення.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити:

- чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 17 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстровим номером 0000539 внесено запис про кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке вчинено ОСОБА_4

28 листопада 2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчим суддею досліджені матеріали досудового розслідування, а саме: - протокол прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_7 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2022 року, згідно яких потерпілий знав хто вчинив злочин щодо нього і впізнав ОСОБА_4 , як особу яка вкрала його мобільний телефон; - протокол допиту свідка ОСОБА_8 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких свідок впізнав ОСОБА_4 , як особу яка викрала мобільний телефон; - протокол допиту свідка ОСОБА_9 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протокол добровільної видачі від 17.11.2022 року, згідно яких ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка продала йому мобільний телефон і який він добровільно видав працівникам поліції; - протокол огляду ДВД-Р диску на файлах якого видно як ОСОБА_4 здавав викрадений телефон до ломбарду.

Виходячи із досліджених доказів, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є обгрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на який вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність трьох ризиків передбачених пунктами 1, 3, та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд знаходить, що зазначений слідчим та прокурором ризик щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду не доказаний.

Так обгрунтовуючи цей ризик і посилаючись при цьому виключно на міру покарання, яка загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у випадку доведення його винуватості, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, ініціатори клопотання не звернули увагу на те, що згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції, Томазі проти Франції та Мансур проти Туреччини, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Жодних релевантних обставин ні в клопотанні ні в суді не було наведено, а відповідно такий ризик є необгрунтовани і не доказаним.

Не доведено в суді та не наведено достатніх обгрунтувань в клопотанні також і існування ризику, щодо можливості незаконного впливу підозрюваним на свідків та потерпілого, оскільки саме потерпілий заявив до органів поліції про викрадення у нього мобільного телефону саме ОСОБА_4 , а свідки не заявляли про будь-який вплив на них, що в цілому не свідчить про наявність наміру у підозрюваного ОСОБА_4 направленного на незаконний вплив на них

Крім цього доказом викрадення телефону є не тільки показання потерпілого та свідків, а також і протоколи впізнання, добровільної видачі, огляду та документи про прийняття телефону до ломбарду.

Вказівка в клопотанні на те, що наміром впливу ОСОБА_4 на потерпілого та свідків є проживання підозрюваного в одному населенному пункті із свідками та потерпілим, взагалі не може бути судом прийнято до уваги так як доказів знайомства всіх вказаних осіб між собою суду, не надано, а твердження того, що проживання людей в одному місті із населенням в кількості більше 14 тисяч чоловік є ризиком, по своєму змісту є надуманим. Безпідставне застосування таких обставин і такого ризику буде порушувати принцип справедливості закладений в завданнях кримінального провадження, що вказані в ст. 2 КПК України та засадах верховенства права і законності які визначені статтею 7 КПК України.

Разом з тим підтвердженим, на думку суду є ризик, щодо можливості вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

До такого висновку слідчий суддя дійшов аналізуючи судимості підозрюваного та обставини вчинення злочину в якому ОСОБА_4 підозрюється,

Так підозрюваний ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, судимості за які не погашені і не зняті може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки має схильність до їх вчинення, а злочин в якому він підозрюється вчинено під час перебування його під адміністративним наглядом, як особа яка неодноразово вчинила кримінальні правопорушення в т.ч. тяжкі.

Виходячи із вимог п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що не підтвердження всіх зазначених ризиків, ніяким чином не впливає на існування ризику, на який прокурор також посилається, а саме на можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Виходячи з обставин вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, в якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , а саме наявність прямого умислу на вчинення крадіжки під час дії воєнного стану та з огляду на суспільну репутацію підозрюваного, яка на думку слідчого судді є негативною, оскільки доказів його суспільно-корисної праці суду не представлено, а твердження як захисника так і підозрюваного, що останній є порядною, в плані поведінки, людиною, має роботу і постійне місце проживання є голослівними і не підтверджені жодними доказами.

До того ж він не має своєї сім`ї, дітей, які могли би бути стримуючим фактором до запобігання ризику вчинення нового злочину, виходячи з чого, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, свідчить про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, є неможливим з огляду на безпосередній обєкт та субєктивну сторону злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а також на кваліфікуючі ознаки вчинення такого злочину, а саме повторності та вчинення його під час дії воєнного стану.

Виходячи з цього заперечення захисника підозрюваного проти клопотання в частині недоказаності ризиків та можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, а саме особистого зобов`язання та не цілодобового домашнього арешту є безпідставними.

Разом з тим суд враховує, що згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті, яка не заперечує визначення розміру застави для злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .

Жодних заперечень проти застосування застави, слідчому судді не надійшло, тому зважаючи на норми зазначені в ч.3 ст.183 КПК України, суд на виконання свого обов`язку щодо визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначає його у відповідності до положень ст.182 ч.5 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, майновий та сімейний стан підозрюваного, його особу та ризики передбачені статтею 177 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 певні обов`язки.

Виходячи із необхідності визначення розміру застави який, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, слідчий суддя, враховуючи наявні ризики вважає, що таким розміром має бути 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182-184, 194-197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання чи взяття під варту.

Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 52 (п`ятдесят дві тисячі) гривень, які можуть бути внесені як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код отримувача , банк одержувача Держказначейська служба України м.Київ, код банку отримувача 37567646, рахунок UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, зазначивши у призначенні платежу платіжного документу інформацію про ухвалу суду та ПІБ підозрюваного)

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язок, протягом двох місяців, прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою останніми періодичністю, не відлучатися із м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання та/або роботи, утримуватись від спілкування з будь-якою особою визначеною слідчим чи прокурором, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10