Справа № 509/2564/22
УХВАЛА

23 листопада 2022 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000077 від 08.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олешки Херсонської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, раніше судимий у 2018 році Олешківським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі у вересні 2021 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

До обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 22.07.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави в розмірі 156000 грн.

В подальшому, ухвалами суду від 07.09.2022 року та 20.10.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор». Строк запобіжного заходу закінчується 19 грудня 2022 року.

Закінчити судовий розгляд кримінального провадження до цього часу неможливо у зв`язку з перебуванням головуючого у щорічній відпустці та постійними плановими і аварійними відключеннями електроенергії.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

23.11.2022 року прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до шістдесяти днів, враховуючи, що продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав повністю з викладених в ньому підстав. Питання щодо зменшення розміру застави обвинуваченому поклав на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, просила змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або зменшити суму застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та просив зменшити розмір застави до 70000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів тяжких корисливих злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення яких передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років (ч.3 ст. 185 КК України), від п`яти до восьми років (ч.4 ст. 185 КК України), обвинувачений має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, що млєе свідчити про наявність у обвинуваченого певних соціальних зв`язків, однак вони не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого щою гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може залишити місце проживання, ухилитися від суду, здійснити незаконний вплив на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, вчинити інші корисливі злочини, так як раніше судимий за вчинення подібного кримінального правопорушення, через що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Кримінальним кодексом України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, підстави як обрання так і продовження дії виключного запобіжного заходу обвинуваченому є цілком обґрунтованими, а застосування менш суворого запобіжного заходу, суд вважає, не забезпечить належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, обрання виключного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою підозрюваного не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка 11.09.1997 набрала чинності для України (пункт «с» частини 1 статті 5 Конвенції).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено максимальну відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, що у відповідності п.5 ч.2 ст.183 КПК України, обґрунтовує продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим суд враховує, що встановлені ухвалою суду від 22.07.2022 року ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, та потерпілих вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Жодних доказів про те, що обвинувачений не може утримуватися під вартою, стороною захисту не представлено.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.07.2022 року, при застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було визначено, як альтернативний запобіжний захід, заставу в розмірі 156000 грн.

Судом не встановлено підстав для скасування чи зміни зазначеного розміру альтернативного запобіжного заходу, тому в клопотанні обвинуваченого та його захисника про зменшення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слід відмовити, а його дія в повному обсязі розповсюджується на час продовження дії ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що законні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні, а тому суд вважає на необхідне продовжити строк тримання його під вартою строком на 60 днів, з правом внесення застави в розмірі, визначеному в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.07.2022 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22 січня 2023 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», з правом внесення застави в розмірі, визначеному в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.07.2022 року.

Повний текст ухвали складено 28.11.2022 року.

Головуючий: ОСОБА_1