КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 24 січня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року,

за участі: прокурора представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладеноарешт на майно, вилучене під час проведення огляду земельної ділянки 27 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , належне підозрюваному ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти на загальну суму 400 000 доларів США.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Щодо строку апеляційного оскарження, то представник зазначає, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника власника майна, а копію постановленого рішення останній отримав 16 листопада 2022 року.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він відкрито викрав чуже майно, яке належало його рідному брату, ОСОБА_6 , чоловічу сумку чорного кольору з написом «Jack Lu» вартістю 273 грн. 75 коп., всередині якої знаходились: гаманець чорного кольору з написом «Gucci», вартістю 763 грн. 23 коп., гроші в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 146 274 грн. 50 коп. (за курсом НБУ) та 800 грн. Проте слідчий звернувся з клопотанням про арешт грошових коштів, сума яких суттєво перевищує нібито викрадені гроші у потерпілого.

Вказує, що в матеріалах клопотання, яке подане стороною обвинувачення, міститься протокол огляду предмету від 11 липня 2022 року, яким було оглянуто чоловічу сумку чорного кольору з написом «Jack Lu». При цьому, представник звертає увагу на те, що з даного протоколу вбачається відсутність будь-яких грошових коштів у сумці, що свідчить про ведення в оману слідства потерпілим.

Представник вважає, що слідчим не доведено, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, а також, що це майно є доказом злочину та знаряддям злочину, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Натомість зазначає, що грошові кошти були позичені підозрюваним для бізнес потреб, адже ОСОБА_6 є підприємцем, засновником і керівником багатьох юридичних осіб. Арешт вищевказаних коштів може призвести до банкрутства бізнесу підозрюваного.

Окремо звертає увагу на те, що санкція ч. 4 ст. 186 КК України не передбачає конфіскацію майна та те, що сторона обвинувачення не надає і цивільного позову потерпілого щодо вищевказаних грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 14 травня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000381, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 186 КК України.

У даному кримінальному провадженні 27 жовтня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

27 жовтня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , та з дозволу ОСОБА_10 проведено огляд земельної ділянки за вказаною адресою, під час якого виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме грошові кошти на загальну суму 400 000 доларів США.

28 жовтня 2022 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти, які вилучені під час проведення огляду земельної ділянки 27 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , та належать підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає незаконним, необґрунтованим і невмотивованим, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий, який звернувся з клопотанням про арешт майна та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання у розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, у матеріалах, які додані до клопотання слідчого відсутні докази, що грошові кошти у сумі 400 000 доларів США, які вилучені під час проведення огляду земельної ділянки 27 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , та належать підозрюваному ОСОБА_6 , були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки в самому клопотанні слідчого та у постанові від 27 жовтня 2022 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні відсутнє належне обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України вказані грошові кошти, визнано речовими доказами, що свідчить про формальність згаданої постанови.

Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

При цьому, колегія суддів зважає і на те, що згідно з повідомленням про підозру та поставою про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненому в умовах воєнного стану, завдавши потерпілому ОСОБА_6 значної матеріальної шкоди на загальну суму 148 111 грн. 48 коп. (5000 доларів США, 763 грн. 23 коп., 273 грн. 75 коп., 800 грн.), а визнано речовим доказом у кримінальному провадженні грошові кошти у сумі 400 000 доларів США.

Крім того, колегія суддів вважає, що ні слідчий у клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на грошові кошти у сумі 400 000 доларів США, за викладених у клопотанні слідчого обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту майна.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладеноарешт на майно, вилучене під час проведення огляду земельної ділянки 27 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , належне підозрюваному ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти на загальну суму 400 000 доларів США, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення огляду земельної ділянки 27 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , належне підозрюваному ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти на загальну суму 400 000 доларів США, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/29929/22-к Справа №11-сс/824/519/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1