610/2446/21 1-кп/621/66/23
У Х В А Л А

26 січня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000049 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Підгороднє Магдалинівського району Дніпропетровської області, є громадянкою України, розлучена, не працює, проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , раніше не судима, 08.09.2020 до Балаклійського районного суду Харківської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України,

та ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Балаклія Харківської області, є громадянином України, має вищу освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , раніше судимий вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 14.11.2018, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019, за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, 26.09.2019 звільнений за відбуттям строку покарання,

обвинувачуються в незаконному придбанні і зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області 12.05.2021 застосував, а 01.07.2021 - продовжив дію запобіжного заходу - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_4 . Під час судового провадження строк тримання під вартою був повторно продовжений Зміївським районним судом Харківської області, та наразі встановлений до 28.01.2023, з визначенням розміру застави - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор ОСОБА_3 в черговий раз заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , яке надійшло на електронну адресу суду 23.01.2023.

На обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у декількох епізодах тяжкого злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, за яке передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна; обвинувачується у вчиненні злочинів за попередньою змовою в групі з іншою особою, який раніше засуджувався за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

З посиланням на ці обставини, прокурор стверджував про продовження існування ризиків, встановлених під час досудового розслідування, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, що робить неможливим зміну чи скасування застосованого запобіжного заходу.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_4 проти клопотання заперечувала.

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечував, просив розглянути можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи обсяг доказів, що належить дослідити під час судового розгляду, в межах продовженого строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 судове провадження не може бути завершеним, тому суду належить розглянути питання доцільності повторного продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 слідчим суддею було враховано ризики переховування від органів досудового розслідування, суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відомості про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, у поєднанні з відомостями про наявність іншого кримінального провадження у Балаклійському районному суді Харківської області за обвинуваченням у кримінальних правопорушеннях проти власності, з урахуванням міри покарання, яка загрожує їй у разі визнання винуватою, у поєднанні з обсягом дослідження доказів обвинувачення, вказує на наявність ризиків переховування від суду, вчинення нею інших кримінальних правопорушень, а також незаконного впливу на свідків.

Судом також враховано, що ОСОБА_7 на час взяття під варту не мала міцних соціальних зв`язків у місці її фактичного проживання, а за зареєстрованим місцем проживання тривалий час не мешкала, у неї відсутні легальні джерела доходів, а діти фактично тривалий час проживали і надалі проживають з матір`ю обвинуваченої. При цьому, документально підтверджені відомості щодо можливого фактичного місця їх проживання на час розгляду в суді відсутні.

Хоча згідно сталої практики Європейського Суду з прав людини вважається, що зі спливом часу зменшуються ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу, однак у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави вважати, що ризики зменшилися такою мірою, що це давало б підстави вважати, що менш обтяжливий запобіжний захід, крім застави, буде достатнім для запобігання цим ризикам.

Разом з тим, суд зазначає, що визначення мінімального розміру застави здійснено саме з урахуванням тривалості кримінального провадження та перебування обвинуваченої під вартою.

Учасниками судового провадження не надано будь-яких доказів того, що ризики вчинення нового кримінального правопорушення чи переховування від суду, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 , а також і на час продовження строку його дії, зменшилися такою мірою, щоб це дало підстави для пом`якшення чи скасування запобіжного заходу.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування та продовження запобіжного заходу продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження нею протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Відсутність в матеріалах кримінального провадження документально підтверджених відомостей про житло, яке може бути використане обвинуваченою для свого проживання та можливого перебування під домашнім арештом, вказує на неможливість застосування домашнього арешту до обвинуваченої.

Отже, застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, майнового та сімейного стану обвинуваченої, з урахуванням тривалості тримання під вартою обвинуваченої, суд визначає заставу, мінімальну та достатню для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн 00 коп., та у разі внесення застави покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" до 26 березня 2023 року.

3. Визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисяі шістсот вісімдесят) грн 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

4. У разі внесення застави звільнити обвинувачену ОСОБА_4 з під варти та покласти на неї наступні обов`язки: повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за кожним викликом до суду.

5. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

6. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1