КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, п. 5 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.
Згідно з вироком суду 28 травня 2022 року близько 12 години 35 хвилин ОСОБА_6 знаходився за адресою: м. Київ, вул. Олександра Архипенка, буд. 2-а, де поблизу на землі біля дерева побачив поліетиленовий згорток. Піднявши вказаний згорток ОСОБА_6 виявив, що всередині знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, а саме: метадон.

У цей час у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу обіг якого обмежено метадон, для власного вживання без мети збуту, оскільки останній допускав, що дана кристалоподібна речовина білого кольору є наркотичною.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 того ж дня перебуваючи за вказаною адресою помістив даний згорток до своєї правої кишені штанів, в які був одягнений, тим самим придбав та почав незаконно зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон, для власного вживання, без мети збуту та тримаючи при собі наркотичний засіб попрямував по своїх справах.

Цього ж дня, 28 травня 2022 року о 13 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Олександра Архипенка буд. 6-б, ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції, яким останній повідомив про наявність у нього наркотичного засобу та у присутності двох понятих добровільно надав для огляду та вилучення працівника поліції наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині покладених на обвинуваченого обов`язків у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає передбачені ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

В апеляції прокурора зазначено, що відповідно до оскаржуваного вироку ОСОБА_6 , серед іншого, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Проте, на думку апелянта, таке рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки воно не містить однозначної та зрозумілої вказівки про покладений на обвинуваченого обов`язок та порядок його виконання.
Так, згідно з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року обвинувачений на власний розсуд має вирішувати про які саме істотні зміни в організації власного життя належить інформувати уповноважений орган, чи то про зміну місця роботи, чи про зміну місця навчання. Суд помилково не визначився з цим питанням самостійно, хоча мав на те законні підстави і був зобов`язаний це зробити, однак залишивши обвинуваченому альтернативний вибір у способі та обсязі виконання покладених на нього обов`язків, неправильно застосував ст. 76 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню.
Положеннями ст. 43 та ст. 53 Конституції України установлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується та право на отримання вищої освіти.
Таким чином, установлено саме право, а не обов`язок, здобувати вищу освіту або бути працевлаштованим. На момент ухвалення оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 вказаними правами не скористався, він не навчається та не працює, відтак обвинувачений позбавлений можливості повідомляти про зміну вказаного вище статусу.

Оскільки, на час ухвалення даного вироку, обвинувачений не має визначеного місця роботи та навчання, він позбавлений можливості виконати покладений на нього судом обов`язок. Неможливо інформувати про зміну місця роботи або навчання, якщо обвинувачений такої діяльності не здійснює. Водночас, у випадку подальшого вступу на навчання чи працевлаштування, в обвинуваченого не виникає обов`язку інформувати відповідний орган про істотні зміни в організації власного життя, оскільки такі зміни не є зміною попередньо існуючого місця роботи або навчання.
За таких обставин, прокурор вважає, що враховуючи встановлені відомості про особу обвинуваченого, покладення на нього обов`язку інформувати відповідний орган про зміну місця навчання або роботи не має жодного сенсу, оскільки виконати такий обов`язок неможливо.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечується.
Також прокурором не заперечується призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та звільнення від його відбування, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 1 рік.
Доводи викладені в апеляції прокурора щодо порушення судом вимог ст. 76 КК України, а саме необґрунтованого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, оскільки останній не працевлаштований та ніде не навчається є безпідставними.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, суд у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, може покласти на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які дають змогу здійснювати контроль за його поведінкою в період іспитового строку.
Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України вбачається, що покладення на особу обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання полягає також у необхідності повідомлення зазначеного органу у разі її працевлаштування або вступу до навчального закладу.
Таким чином, та обставина, що на момент ухвалення вироку обвинувачений не працював та не навчався, не позбавляє суд права зобов`язання обвинуваченого повідомляти про зміну його статусу по відношення до роботи або навчання.
При цьому посилання прокурора на відсутність у вироку однозначної та зрозумілої вказівки про покладений на обвинуваченого обов`язок та порядок його виконання є безпідставним, оскільки у вироку чітко зазначено, що обвинувачений зобов`язаний повідомляти орган пробації про зміну місця роботи або навчання.
Виконання вказаного обов`язку засудженим полягає у повідомленні органу пробації у зміні місця роботи та навчання, якщо такі зміни матимуть місце у життя ОСОБА_6 .
Отже, доводи апеляції прокурора про необхідність зміни вироку відносно ОСОБА_6 в частині застосування вимог ст. 76 КК України колегія суддів вважає безпідставними, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 законним і обґрунтованим і не вбачає підстав для його зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_8 ОСОБА_3

[1]Справа №756/4435/22

Провадження № 11-кп/824/3126/2022 КК: ч. 1 ст. 309
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1