Рівненський апеляційний суд
У Х В А Л А
Іменем України
24 листопада 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0007957 від 14.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186, ч.2 ст.146 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 листопада 2022 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вказує, що ОСОБА_6 п`ятий рік незаконно утримується в слідчому ізоляторі, оскільки кримінальне провадження, по якому останньому був пред`явлений обвинувальний акт, не мітиться в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Зазначає, що на його письмове клопотання щодо складання нового обвинувального акту та заміну прокурора ОСОБА_5 на іншого прокурора у зв`язку з неефективним здійсненням нею прокурорського нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, вже протягом двох місяців відповіді ні від прокурора, ні від суду не було, що грубо порушує норми кримінального процесуального закону та Конституції України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Судове рішення стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його продовження, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі продовження існування ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.
При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
Так, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції свій висновок про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, мотивував тим, що ризики, вказані в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінилися, а інших обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, не наведено.
Також встановлено, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про наявність ризику переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, зокрема, протоколом огляду місця події, протоколами допитів потерпілих, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, які в подальшому підлягають детального дослідження.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила наявність вказаних ризиків, а також вказала, що в жовтні місяці 2018 року ОСОБА_6 вироком Рівненського районного суду Рівненської області засуджено за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який на даний час набрав законної сили.
Зазначені вище обставини в сукупності свідчать, що заявлені ризики є реальними і продовжують існувати, що виправдовує необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 покликається на незаконність прийнятого рішення через те, що у даному кримінальному провадженні відсутній обвинувальний акт, оскільки він не міститься в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу лише у підготовчому судовому засіданні. Під час апеляційного розгляду захисник та прокурор вказали, що на даний час кримінальне провадження знаходиться на стадії допитів обвинувачених, тобто судового розгляду. Тому доводи захисника про незаконність обвинувального акту не заслуговують на увагу.
Крім того, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності достатні для повного розуміння суті обвинувачення, дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Проте, захиснику не заборонено оскаржити дане питання після прийняття остаточного судового рішення.
Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0007957 від 14.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186, ч.2 ст.146 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3