Номер провадження: 11-кп/813/2214/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщення суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на . ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працевлаштованого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 01 січня 2023 року.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756 від 20.07.2021 року, відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальн правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.152 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 01 січня 2023 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що суд продовжив строк тримання під вартою за відсутності клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Крім того, на думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено, яким саме чином та в який спосіб ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків та погрожувати потерпілій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Прокурор належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду провадження, однак до суду апеляційної інстанції не прибув, клопотань про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги до суду не подавав.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

В судовому засіданні суд на обговорення поставив учасників судового провадження питання про продовження строку запобіжного заходу. Прокурор просив продовжити строк тримання від вартою обвинуваченого, тобто заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 . Не долучення прокурором до матеріалів письмового клопотання про продовження строку тримання під варто не є істотним порушенням вимого КПК України, які б могли суттєво вплинути на його розгляд та прийняте по ньому процесуальне рішення.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою

обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину проти волі, честі та гідності особи, та тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи із застосуванням фізичного насильства, офіційно не працевлаштований, оскільки в матеріалах провадженні відсутні відомості про це, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, а отже відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З огляду на викладене твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання його під вартою, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Розгляд клопотання відбувся з дотриманням норм КПК України. Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Зважаючи на викладене є неспроможними доводи захисника щодо винесення вмотивованої ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з порушенням норм КПК України.

Що стосується питання доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає про те, що вирішення питання про доведеність вини обвинуваченого вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Інші обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 01 січня 2023 року, включно, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 В ОСОБА_10 І ОСОБА_11