Номер провадження: 11-кп/813/443/23
Справа № 523/3043/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 та прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000767 від 10 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, який працює водієм ТОВ «Нова Пошта», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-10.06.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.286, КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік із застосуванням положень ст.75, 76 КК України зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на строк 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2022 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року (справа №523/13790/19, провадж.№1-кп/523/669/20), який набрав законної сили 22.09.2020 року та за яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.286, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, - вирішено виконувати самостійно.

Запобіжний захід не обирався.

Вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З цих підстав прокурор просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції безпідставно врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, яке на думку прокурора носить формальний характер з метою уникнення обвинуваченим справедливого покарання.

Прокурор вважає, що судом не надана належна оцінка тому, що 10.06.2020 року ОСОБА_8 був засуджений за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, яке мало місце 22.02.2019 року, що свідчить про його небезпечність для суспільства.

Прокурор вказав на те, що зміст ст.70 КК України не передбачає самостійного виконання вироків, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог кримінального закону.

Крім того, прокурор не погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, оскільки останній вчинив два тяжких кримінальні правопорушення, які хоч і є необережними, однак в результаті кожного з них настала смерть осіб.

За таких обставин прокурор вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є несправедливим через його м`якість і недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок частково з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з клопотанням в якому просив призначити судово-медичну експертизу щодо загального стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , проведення якої доручити Одеському обласному бюро судово-медичних експертиз.

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали клопотання про призначення експертизи, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти клопотання захисника, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У тому випадку коли апеляційний суд вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст.410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст.411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, остання здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст.404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

Ця позиція висловлена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2018 року (справа №164/1509/15?к).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду сторона захисту не зверталася до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судово-медичну експертизи стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 .

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що Положенням про бюро судово-медичної експертизи №6 від 17.01.95 року не передбачено можливості проведення судово-медичної експертизи загального стану здоров`я обвинуваченого.

При цьому, додана до матеріалів кримінального провадження заява ОСОБА_8 , якою він звернувся до директора Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації про сприяння в отриманні направлення на обстеження обласному центрі (бюро) медико-соціальної експертизи для визначення групи інвалідності, не є клопотання про проведення судово-медичної експертизи та фактично є зверненням до не уповноваженого суб`єкта в невстановлений КПК спосіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , а тому у заявленому клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення судово-медичної експертизи щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000767 від 10 лютого 2018 рок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4