Справа № 216/4471/22
провадження 1-кс/216/1755/22
УХВАЛА
іменем України

02 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №2 приміщення суду клопотання старшого слідчого СВ Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001260 від 24.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, посилаючись на те, що у провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0001260 від 24.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою власного незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, 22.09.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля магазину «Варус», що розташований по пр. Металургів, 42А в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, оголосив громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправну вимогу надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США для себе, за вплив на працівників Львівської військової адміністрації в особі заступника голови Львівської військової адміністрації ОСОБА_8 , щодо видачі тимчасового посвідчення про зняття з військового обліку військовозобов`язаного за станом здоров`я ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , для безперешкодного виїзду останніх за межі кордону України.

21.10.2022 під час зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_6 та його спільником ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прибув на зустріч разом з ОСОБА_6 , під час контрольованої передачі грошових коштів у сумі 15 000 доларів США о 12 год. 56 хв. біля будинку № 37 по пр. Гагаріна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_11 .. Під час затримання вказаної особи в кишені його куртки виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 15 000 доларів США та мобільний телефон «iPhone».

Так, 21.10.2022 в період часу з 12 год. 30 хв. до 12 год. 55 хв. під час огляду місця події, біля будинку № 37 по пр. Гагаріна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в ОСОБА_11 було виявлено та вилучено: грошові кошти на загальну суму 15 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США в кількості 150 (сто п`ятдесят) штук, а саме 1 купюра з серійним номером «KG 89558359 A/G7», та інші 149 (сто сорок дев`ять) купюр з однаковим серійним номером «КВ 86817228 І/192»; мобільний телефон «iPhone» в корпусі білого кольору.

Крім того, 21.10.2022 в період часу з 13 год. 27 хв. до 13 год. 40 хв. проведено огляд транспортного засобу, що знаходився біля будинку АДРЕСА_1 , який у процесі вчинення вищевказаних протиправних дій використовувався ОСОБА_11 , а саме: автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «CRAFTER» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який з 08.08.2020 зареєстрований за власником ОСОБА_12 . В процесі даного огляду вказаний автомобіль вилучений та визнаний речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «CRAFTER» типу малотонажний-В фургон номер VIN- НОМЕР_3 2008 року випуску білого кольору з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », починаючи з 08.08.2020 зареєстрований ОСОБА_12 , який мешкає по АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, є достатні підстави вважати, що виявлений та вилучений під час огляду місця вищевказаний автомобіль є важливим речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки свідчить про причетність до скоєння вказаного кримінального правопорушення безпосередньо ОСОБА_11 , тому, слідчий просив накласти арешт на вказане майно.

Слідчий, прокурор під час судового розгляду клопотання підтримали зазначивши, що автомобіль зберіг на собі сліди злочину, оскільки на ньому переміщувався підозрюваний ОСОБА_11 перед передачею йому коштів. Слідчий планує проведення процесуальних дій з вказаним автотранспортним засобом, зокрема, проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та його огляд.

Особа, щодо якої вирішується питання по арешт майна - ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просили клопотання розглядати за його відсутністю.

Його захисник адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання, пояснивши, що вказаний автомобіль не містить слідів злочину, не є предметом спеціальної конфіскації у разі винесення вироку, тому, арешт не є доцільним способом забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню із наступних підстав.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

Відповідно до положення ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотанн. Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Так, положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

В клопотанні слідчого не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберегти на собі автомобіль, на якому пересувався ОСОБА_11 , яким чином автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У клопотанні взагалі не зазначено які саме слідчі дії необхідно провести за допомогою вилученого автомобіля, під час яких можуть бути виявленні певні докази. При цьому, пояснення слідчого про необхідність проведення слідчого експерименту за участю вказаного автомобіля для встановлень обставин зустрічей ОСОБА_7 з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , а також огляд зазначеного автомобіля за участю експерта - криміналіста в достатній мірі необґрунтовані та не свідчить про переконливість його доводів щодо необхідності залучення вказаного автомобіля до вказаних процесуальних дій для забезпечення виконання завдань досудового розслідування.

Таким чином, оскільки під час судового розгляду слідчим та прокурором належним чином не обґрунтована необхідність арешту майна, не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, зокрема, не надано належних доказів, що вилучений під час обшуку автомобіль являвся знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає вимоги клопотання про накладення арешту на транспортний засіб, яким користувався ОСОБА_11 , необґрунтованими.

Посилання слідчого та прокурора під час судового розгляду на можливість застосування спеціальної конфіскації автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «CRAFTER» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », в разі винесення судом обвинувального вироку стосовно ОСОБА_11 , слідчим суддею до уваги не беруться, оскільки у самому клопотанні такою підставою, визначену п. 2 ч.2 ст. 170 КПК України слідчий не обґрунтовує необхідність застосування розглядаємого заходу забезпечення кримінального провадження. А крім того, у зв`язку із належністю на праві власності вказаного транспортного засобу ОСОБА_12 , доказів на підтвердження того, що автомобіль відповідає критеріям визначення об`єкту спеціальної конфіскації, передбачені ч.1 ст. 96-2 КК України, а також того, що власник ОСОБА_12 набув вказаний автомобіль внаслідок злочинних дій ОСОБА_11 на виконання ч.4 ст. 96-2 КК України, слідчим та прокурором не представлено, що свідчить про необґрунтованість вказаних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, в тому числі, у відповідності до ст. 169 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 07 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_13