Справа № 629/5132/17
В И Р О К
іменем України
16 листопада 2022 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002232, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , холостого, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В період часу з 02:14 год. 10 жовтня 2017 року до 04:14 год. 10 жовтня 2017 року, більш точний час дослідженими доказами не встановлений, ОСОБА_6 разом з дружиною ОСОБА_9 перебували в квартирі АДРЕСА_3 . В цей час через побутові причини між ними виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 раптово виник умисел, спрямований на умисне противоправне спричинення смерті ОСОБА_9 . Бажаючи діяти саме з таким наміром, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 повалив ОСОБА_9 на ліжко в кімнаті вказаної квартири, обхопив пальцями обох рук шию останньої та здавив її, чим припинив доступ кисню, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: травми шиї з лінійно-дугоподібними саднами на правій бічній поверхні шиї у верхній третині в 2,5 см вправо від серединної лінії і 2 см від нижньої шелепи (1 х 0,1 см), на правій бічній поверхні шиї на 5 см вправо від серединної лінії і 2 см від кута нижньої шелепи (1,5 х 0,1 см), на правій бічній поверхні шиї в 5,5 см вправо від серединної лінії і 4 см від кута нижньої шелепи (0,8 х 0,1 см), синцями в області кута нижньої шелепи справа (5,5 х 3 см), на правій бічній поверхні шиї в середньо-верхній третині (3 х 2 см), на лівій бічній поверхні шиї у верхній третині (4 х 3,5 см), переривчастими темно - червоними крововиливами в м`які тканини шиї в області під`язикової кістки і хрящів гортані з обох сторін, двосторонніми переломами під`язикової кістки в місцях з`єднання великих рогів з тілом, які утворилися від здавлюючої дії пальців рук (або руки) при удавленні; садна в області проекції середньої третини правої ключиці (1,1 х 0,1 см і 1 х 0,1 см), які утворилися від дії тупо-загострених предметів. якими могли бути нігті людини; синці на передній поверхні грудної клітини в області проекції 2-го ребра по середньо-ключичній лінії (2 х 1,5 см), в області проекції зовнішньої третини правої ключиці із заходженням на область проекції 1-го ребра (4x2 см), які утворилися від дії тупого (тупих) твердого предмета, що не відобразив своїх індивідуальних особливостей.

Внаслідок умисного здавлювання ОСОБА_6 шиї ОСОБА_9 пальцями (удавлення руками), розвинулася механічна асфіксія, вій якої остання в цей же час померла на місці події.

ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення заперечив в повному обсязі та показав, що ОСОБА_9 була його дружиною і вони разом мешкали в квартирі АДРЕСА_3 . Близьких відносин між ними не було, але вони підтримували нормальні стосунки, хоча й жили в різних кімнатах. Він дружину не ображав та насильство до останньої ніколи не застосовував. Характеризує дружину виключно з позитивного боку. 09 жовтня 2017 року дружина повернулася з роботи біля 20:30 год., помилася та присіла на диван в його кімнаті і дивилася разом з ним телевізор. Біля 21:30 год. дружина пішла спати. Він ще десь до двадцять четвертої першої години ночі подивився телевізор і ліг спати. Двері в його кімнату були зачинені, вночі нічого не чув, не прокидався. Зранку йому біля 7:40 год. зателефонувала кума ОСОБА_10 і спитала, де ОСОБА_11 , бо вона не вийшла на роботу. Він відчинив двері в кімнату дружини та побачив, що та лежить поперек ліжка, руки зігнуті в ліктях, підняті і мають синій колір. Тоді він сказав ОСОБА_12 , що ОСОБА_11 напевно померла. ОСОБА_10 сказала йому викликати «швидку» і поліцію, що він і зробив. Десь через 10 хвилин приїхала «швидка допомога», а одразу за ними прийшла ОСОБА_10 . Лікар оглянув ОСОБА_11 , сказав, що смерть не насильницька і поїхав, а він пішов на кухню, де палив і чекав поліцію. Припустив, що у дружини щось з серцем. До дружини не підходив. Того ж дня його затримали працівники поліції. Явку з повинною він написав під тиском працівників поліції і під їх диктовку, щоб швидше потрапити у камеру. Наступного дня з ним проводився слідчий експеримент де він пояснив і показав, як заходив до кімнати дружини, брав її за плечі і притискав до ліжка, щоб вона заспокоїлася. Насправді такого не було, а це він сказав, бо розраховував, що справа так швидше буде спрямована до суду, де розберуться. Коли слідчий експеримент вже завершився, йому дозволили зібрати речі, які сушилися на балконі, і він побачив, що одна шибка на хвіртці балкону вибита, а скло лежить на підлозі. Слідчий зазначену обставину проігнорував. Вважає, що хтось через цю шибку проник до квартири і задушив його дружину. Не може сказати, чи зникли з квартири якісь речі чи майно. Двері в квартиру вночі біли зачинені на замок, він його сам зранку відчинив. На роботу 10 жовтня 2017 року йому не треба було їхати, бо спочатку такі плани були, але потім дату змінили на 11 жовтня. Підтвердив, що у нього на мізинцях були довгі нігті. Звідки у нього під нігтями взялася кров людини, пояснити не може.

Попри заперечення, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_13 показав суду, що обвинувачений є його вітчимом, а загибла ОСОБА_9 матір`ю. Вранці 10 жовтня 2017 року йому зателефонувала сестра, дуже плакала та повідомила, що матері більше немає. Згодом зателефонував ОСОБА_6 та повідомив те саме. За весь час подружнього життя його мати та вітчим постійно сварилися, оскільки останній постійно пиячив. Тихо було тільки коли той їздив на заробітки. Коли він був малим, вже був випадок, коли обвинувачений повалив його матір на землю та душив. Тоді він застрибнув на ОСОБА_6 , відтягнув останнього, після чого вони пішли пішки до маминої куми ОСОБА_14 . Останніми роками у матері та обвинуваченого як такого спільного побуту не було, жили як сусіди в різних кімнатах. Вважає, що мати не пішла від обвинуваченого, оскільки боялася останнього. Востаннє спілкувався з матір`ю в обідній час 09 жовтня 2017 року. Мати казала, що ОСОБА_6 мав наступного дня їхати на заробітки. Ключі від квартири були ще в сестри. Після події приїхав до квартири матері десь через півтора-два місяці. Замки були ті самі. Чув, що хтось казав за розбиті вікна, але на момент його приїзду все було цілим, речі ніякі не зникали. Бите скло та вибиту шибку не бачив. На балкон квартири з вулиці проникнути було не дуже легко. Він над кафе, десь метра два, вікно дуже маленьке. На дах кафе залізти можливо, але теж не просто. На балконі все було як і до того, жодних слідів ремонту не бачив. Матір була дуже гарною людиною, ніхто не бажав їй смерті.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що з загиблою ОСОБА_9 довго дружили та працювали разом. Обвинувачений після повернення з вахти постійно пиячив та ображав ОСОБА_11 . 09 жовтня 2017 року вона зв`язувалася з ОСОБА_11 телефоном, оскільки лежала в лікарні, і під час спілкування ОСОБА_11 сказала, що боїться йти додому, оскільки не знає, що обвинувачений з нею зробить, бо останній дуже агресивний. Наступного дня вранці їй зателефонували з роботи та спитали, чи вона не знає де ОСОБА_11 , оскільки остання не прийшла на роботу. Вона зателефонувала ОСОБА_12 , яка зателефонувала ОСОБА_6 , а той повідомив, що ОСОБА_11 померла. ОСОБА_11 з ОСОБА_6 вже тривалий час не жили сім`єю, оскільки той постійно пив та агресивно поводився. На питання, чому ОСОБА_11 його не кине, остання казала, що той її тоді вб`є. Розповідала одного разу, що обвинувачений її придушував та погрожував задушити. У ОСОБА_11 не було ворогів, вона з усіма ладнала, всім допомагала. ОСОБА_11 постійно жила в страху, гуляла на вулиці, йшла до дітей, тільки б не йти додому. Сама вона до квартири загиблої не заходила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що ОСОБА_9 є її кумою. Обвинуваченого вона знає, але особистих відносин з останнім не було. 10 жовтня 2017 року близько 08:00 години їй зателефонувала ОСОБА_15 через те, що ОСОБА_11 не вийшла на роботу, попросила зателефонувати чоловіку останньої. Вона зателефонувала ОСОБА_6 і на питання, чому ОСОБА_11 немає на роботі, останній перевірив та повідомив, що ОСОБА_11 мертва. Вона наказала ОСОБА_6 викликати «швидку» та поліцію. Коли вона прийшла до їхнього будинку, працівники «швидкої» вже заходили в будинок. Лікарі зробили висновок, після цього всі чекали поліцію. В квартиру вона зайшла тільки після того, як «швидка» вийшла, стояла в коридорі. У кімнату, де лежале ОСОБА_11 , тільки заглянула з дверей. В цій кімнаті з комоду все було розкидано. Сумку з документами загибла ховала за штору. Сама сумочка, документи та гроші з сумочки не зникли. Вона їх передала доньці загиблої. Скла на балконі не бачила, але кватирка була без скла. Вона її закрила дощечкою, коли пізніше приходила. У цю кватирку могла пролізти хіба що дитина. Хто зачиняв двері на балкон, їй не відомо. Галина не казала їй, що обвинувачений бив останню, явних тілесних ушкоджень вона на ОСОБА_11 не бачила. Сімейних стосунків між ОСОБА_11 та обвинуваченим фактично не було вже близько 13 років, оскільки обвинувачений постійно пиячив, був агресивним. Того дня обвинувачений першою електричкою біля 5 години ранку мав поїхати на нову роботу в м. Полтава. У загиблої не було ворогів. Вважає, що обвинувачений міг позбавити ОСОБА_11 життя. З приводу смерті ОСОБА_17 нічого не казав, тільки те, що це не він. Поки не приїхала донька, ключ від квартири був тільки в неї.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_18 показала, що померла ОСОБА_9 була її кумою. 10 жовтня 2017 року вона прийшла на роботу о 08:00 годині, а близько 08:10 годині зателефонувала інша кума - ОСОБА_19 , та повідомила, що ОСОБА_11 померла. Вона відпросилася з роботи та приїхала за адресою мешкання ОСОБА_9 . Звідти тільки виїхала «швидка». На питання: «Що з кумою?», отримала відповідь, що в останньої щось із серцем. Вона зайшла до спальні. Тіло померлої лежало поперек дивану, були явні сліди на шиї ОСОБА_11 була майже синя, свіжий синяк, а голова була повернута на бік. Сама вона лежала рівно, ноги спущені з дивану. В кімнаті, де лежала загибла, з комоду були скинуті квіти. В жодній іншій кімнаті обстановка порушена не була, вікна ніде вибиті не були. ОСОБА_6 в цей час палив на кухні, був явно напідпитку. Вона спитала у обвинуваченого, що сталося, а той відповів, що все було добре, ОСОБА_11 ввечері прийшла з роботи, він їй нагрів води, та помилася і вони розійшлися спати по різним кімнатам. Вранці йому зателефонували, сказали, що ОСОБА_11 не вийшла на роботу. Він почав її шукати, відкрив спальню, а вона там мертва. Казав, що не знає що сталося. Казав, що мабуть ОСОБА_11 стало погано. Померла та обвинувачений жили вдвох. Останній весь час пиячив, постійної роботи не мав, крав з дому. Міг виносити їжу, іноді їздив на заробітки. Фактичних подружніх відносин між ними не було, навіть спали в різних кімнатах. Часто були лайки, які чули сусіди. Причинами було те, що обвинувачений дуже агресивний. Галина скаржилася, що обвинувачений її б`є. Вони не розлучалася, оскільки в них спільне житло, а її син у Херсоні. Галина була доброю, порядною, веселою. Обвинувачений ніколи ніде не працював, пив. З померлою останній раз спілкувалася телефоном 29 вересня 2017 року в її день народження, вживу спілкувалися за день до того. Галина казала, що обвинувачений має поїхати, тоді і святкуватимуть день народження. На момент приїзду її до квартири, крім ОСОБА_20 та обвинуваченого нікого не було, поліція приїхала хвилин через 20. При працівниках поліції обвинувачений не вказував їм, що розбите вікно чи шибка, просто сидів на кухні. Сумочку померлої знайшли на підвіконні її кімнати за шторою.

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що померла ОСОБА_9 і обвинувачений ОСОБА_6 є її батьками. 10 жовтня 2017 року близько 08:00 години їй зателефонувала кума її матері ОСОБА_10 та повідомила, що матері не стало. Оскільки вона на той момент проживала у м. Шостка, Сумської області, їй знадобилося кілька годин щоб виїхати. Пізніше їй знову зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що матір задушили. Розповіла, що її мати не вийшла на роботу, а оскільки мати була дуже відповідальною та роботу не пропускала, її колеги захвилювалися та зателефонували її кумі ОСОБА_22 . Остання зателефонувала ОСОБА_6 , який сказав, що зараз подивиться та повідомив, що мати вже холодна, на що ОСОБА_20 наказала йому телефонувати в поліцію та повідомила, що зараз прийде. Вона приїхала в ОСОБА_23 близько 22:00 години. До неї прийшли материні куми, принесли її особисті речі. За їх словами обстановка в квартирі матері була порушена лише в материній спальні були скинуті з комоду квіти та фотографії, а ОСОБА_6 був напідпитку. Сімейних відносин між батьками фактично ніяких не було, тільки співмешкання за необхідності, співіснували як сусіди. Мати не скаржилася, але було видно, що боялася обвинуваченого. Матері не можна було запізнюватися, залишатися у неї на ніч. Коли мати йшла додому казала, що йде «здаватися». Обвинувачений постійно пиячив. Поки вона жила з батьками, постійно бачила останнього п`яним. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, міг спричинити матері тілесні ушкодження. Жили за рахунок матері та допомоги бабусі. 10 жовтня 2017 року ОСОБА_6 мав їхати вранішньою електричкою в м. Полтаву на роботу вахтовим методом. Чому останній не поїхав, їй не відомо. Мати того дня мала їхати до їх бабусі в Херсонську область. За останні дні до смерті матері не було жодного дня, щоб обвинувачений не пиячив, а мати намагалася витягнути останнього на базар, щоб купити йому ж речі та витратити гроші на щось, крім алкоголю. Ворогів у матері не було, вона була дуже доброю людиною, всім допомагала. На момент її приїзду до квартири двері на балкон були зачинені, на балкон потрапити не просто без допоміжних засобів. Вікна на балконі немає, тільки дві кватирки, але вони дуже маленькі. До трагедії ключі від квартири були в батьків та у неї.

Згідно протоколу огляду місця події (т. 1 а.с. 206-214), 10 жовтня 2017 року з 09:30 год. до 11:20 год. начальником СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_24 проведено огляд місця події, яким є приміщення квартири АДРЕСА_3 . Квартира складається з зали, кухні та двох спальних кімнат, в одній з яких на ліжку виявлено труп ОСОБА_9 . За результатами огляду вилучено верхній огляд та 10 недопалків.

Допитаний судом за клопотанням сторони захисту у якості свідка ОСОБА_24 підтвердив сам факт проведення вказаної слідчої дії, але зазначив, що через значний проміжок часу, що минув після її проведення, та велику кількість проведених за цей час слідчих дій, її деталей він не пам`ятає.

Труп ОСОБА_9 оглянуто в той день з 09:49 год. до 11:20 год. за протоколом огляду трупа (т. 1 а.с. 215-223). За результатами огляду зафіксовані наявні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, температура тіла та зовнішнього середовища, час відновлення кольору трупних плям. Вилучено простирадло і підковдру з ліжка, на якому виявлено труп. Поруч з ОСОБА_9 на ліжку виявлені та вилучені два фрагменти мотузки. Також зафіксовано порушення обстановки в лівому дальньому куті кімнати, де комод розвернутий до входу, перекинуті два горщики з квітами та розбита рамка з фотографією.

За протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т. 1 а.с. 225-227), 10 жовтня 2017 року о 18:18 год. ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчинення злочину в порядку ст. 208 КПК України. В протоколі зазначено час фактичного затримання: 09:30 год. 10 жовтня 2017 року. Проведено особистий обшук ОСОБА_6 за результатами якого у ОСОБА_6 виявлено та вилучено паспорт громадянина України з карткою РНОКПП, мобільні телефони «Prestigio» і «NOMI» з сім-картками мобільних операторів.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 202-ЛЗт/17 від 07 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 228-231) в ході експертизи трупа ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- травма шиї з лінійно-дугоподібними саднами на правій бічній поверхні шиї у верхній третині в 2,5см вправо від серединної лінії і 2см від нижньої щелепи (1x0,1см), на правій бічній поверхні шиї в 5см вправо від серединної лінії і 2см від кута нижньої щелепи (1,5x0,1см), на правій бічній поверхні шиї в 5,5см вправо від серединної лінії і 4см від кута нижньої щелепи (0,8x0,1см), синцями в області кута нижньої щелепи справа (5,5x3см), на правій бічній поверхні шиї в середньо-верхній третині (3x2см), на лівій бічній поверхні шиї у верхній третині (4x3,5см), переривчастими темно-червоними крововиливами в м`які тканини шиї в області під`язикової кістки і хрящів гортані з обох сторін, двосторонніми переломами під`язикової кістки в місцях з`єднання великих рогів з тілом, яка утворилася від здавлюючої дії пальців рук (або руки) при удавленні;

- садна в області проекції середньої третини правої ключиці (1,1x0,1см і 1x0,1см), які утворилися від дії тупозагострених предметів, якими могли бути нігті людини;

- синці на передній поверхні грудної клітини в області проекції 2-го ребра по середньоключичній лінії (2x1,5см), в області проекції зовнішньої третини правої ключиці з заходженням на область проекції 1-го ребра (4x2см), які утворилися від дії тупого (тупих) твердого предмета, що не відобразив своїх індивідуальних особливостей.

Всі вищевказані тілесні ушкодження могли бути заподіяні в період однієї події - незадовго до смерті, зумовивши настання смерті в результаті здавлення шиї.

За ступенем тяжкості: механічна асфіксія, що розвинулася внаслідок здавлення шиї пальцями (удавлення руками) відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року); синці і садна - це ЛЕГКІ тілесні ушкодження (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995року).

Причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія в результаті здавлення шиї пальцями (удавлення руками).

Будь-яких ушкоджень, давність утворення (заподіяння) яких становить більше доби в ході проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 не встановлено.

Будь-яких хвороб, які б могли вплинути на причину настання смерті ОСОБА_9 , не встановлено.

Неможливе утворення таких тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_9 при падінні її з висоти власного зросту на площину, в тому числі і з наданим тілу прискоренням.

Не мається достатніх судово-медичних даних для судження про взаємне розташування нападника і ОСОБА_9 в момент заподіяння останній тілесних ушкоджень.

Здавлення шиї відбувалося пальцями рук, садна на шиї, в області правої ключиці і грудної клітини могли утворитися від дії нігтів нападника, синці не відобразили індивідуальних особливостей предмета (предметів), яким вони заподіяні, але не виключена можливість їх утворення від дії пальців рук нападаючого.

Не мається судово-медичних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_9 незадовго до смерті мала статеві зносини: Будь-яких ушкоджень в області статевих органів і промежини не виявлено. При судово-медичному дослідженні в мазках і тампони з вмістом піхви, порожнини рота і прямої кишки від трупа ОСОБА_9 сперматозоїди не знайдені. Пошкоджень по своїй локалізації, що не виключають можливості свого утворення при насильницькому роздвиганні стегон в ході статевого акту або при спробі до нього, в ході дослідження трупа не встановлено.

Висновки судово-токсикологічної експертизи: При судово-медичній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_9 , 1963 р.н. етиловий, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

Висновки судово-імунологічної експертизи: Група крові від трупу ОСОБА_9 , 1963 р.н. - О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (І група крові).

У відповідності до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 124 від 26 серпня 2022 року (т. 5 а.с. 129-140) згідно аналізу наданої судово-медичної документації, матеріалів кримінального провадження, комісія експертів встановила: при огляді трупа на місці виявлення зафіксовано ступінь розвитку трупних явищ на 10 год. 14 хв. 10 жовтня 2017 року: «...Труп прохолодний на дотик, трупне заклякання добре виражене в усіх м`язах. Трупні плями зливні, багрово-фіолетового кольору, вбачаються на задній і бічних поверхнях тіла, при натисканні зникають і відновлюють окрас через 34 сек. (10 год. 14 хв.); температура трупа в прямій кишці 32,6°С (10 год. 14 хв.), температура навколишнього середовища на рівні з трупом 17°С. ...»; при проведенні судово-медичної експертизи трупа 10 жовтня 2017 станом на 13 год. 40 хв. зафіксовано ступінь розвитку трупних явищ: «...Труп прохолодний на дотик по всіх поверхнях тіла. Температура тіла трупа в прямій кишці о 13:40 30,4°С. Трупне задубіння добре виражено у всіх досліджуваних групах м`язів (жувальній мускулатурі, м`язах шиї, верхніх і нижніх кінцівок). Шкірні покриви тіла в загальному бліді, наявності ознак трупного висихання не визначається; будь-яких слідів вроджених анатомічних особливостей і висипань на тілі візуально не визначається. Трупні плями рясні, зливні, багряно-фіолетового кольору, вбачаються на задній і бічних поверхнях тіла, при натисканні пальцем з інтервалом тричі в поперековій області з силою близько 2 кг/см2 трупні плями бліднуть і повільно відновлюють своє забарвлення. Гнильні і інші пізні трупні зміни не виражені. ...».

Враховуючи динаміку розвитку трупних явищ, з урахуванням причини смерті (механічна асфіксія, що розвинулась внаслідок здавлення шиї руками), комісія експертів прийшла до висновку, що смерть ОСОБА_9 , могла настати за 6-8 годин до моменту фіксації ступеню розвитку трупних явищ на місці виявлення трупа.

За протоколом проведення слідчого експерименту (т. 3 .с. 1-3), 11 жовтня 2017 року в період часу з 09:29 год. до 09:50 год. слідчим поліції для перевірки і уточнення показань ОСОБА_6 проведено слідчий експеримент за участі останнього, перебіг якого повністю зафіксовано на відеозапис. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 в присутності захисника і понятих показав, що ввечері 09 жовтня 2017 року ОСОБА_9 повернулася з роботи до квартири АДРЕСА_3 і зачинила двері своїм ключем. Наголосив, що наступного ранку він відчиняв двері і ті були зачинені. Коли дружина йшла в свою кімнату спати, то висунула йому претензію з приводу того, що він не зібрав сумку, щоб наступного дня їхати на роботу. Йому стало прикро і він показав, як пішов за дружиною в її кімнату, щоб завершити розмову. Дружина сиділа на дивані та продовжувала висувати йому претензії. Показав, як він підійшов до неї, сказав: «Галочка, заспокойся», двома руками за плечі притис її до дивану, тримаючи так секунд 5-10. Дружина внаслідок таких його дій замовкла і більше нічого не казала, а він вийшов з кімнати, зайшов до своєї кімнати і зачинив двері. Хотів, щоб дружина на цю тему з ним більше не спілкувалася, бо йому було прикро. Зранку, коли він після дзвінка ОСОБА_25 , зайшов до кімнати дружини, то побачив, що дружина лежить мертва приблизно в тому ж положенні, в якому він її залишив. Підтвердив, що в квартирі він був один, тому крім нього дружину було вбити нікому. При цьому заперечує те, що він умисно вбив свою дружину, однак чи він її вбив, сам не знає.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 399-ЛЗ/17 від 12 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 7) покази, що надав ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 11 жовтня 2017 року не відповідають судово-медичним даним, отриманим під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , адже ОСОБА_6 вказав, що не спричиняв жодних тілесних ушкоджень потерпілій, а в ході експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_9 наступила від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї пальцями рук.

Згідно протоколу огляду (т. 3 а.с. 194-201), 26 січня 2021 року в період часу з 16:00 год. до 16:30 год. слідчим СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_26 за участі захисника ОСОБА_6 на виконання доручення суду проведено додатковий огляд квартири АДРЕСА_3 . Детально оглянуто балкон, який має два вікна, розмірами (з відчиненими кватирками) 60х45 см., що зачинені імпровізованими засувами, виготовленими з металевих пластин. Вікна розділені між собою перегородкою з деревини. Під балконом мається дах кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Частина вікна балкону, що відчиняється, знаходиться на висоті 290 см від даху кафе. На даху кафе на момент огляду відсутні будь-які пристосування чи драбина, які можливо використати для потрапляння на балкон. На фасаді кафе «Норма» закріплена металева драбина для підйому на дах.

Допитаний судом за клопотанням сторони захисту у якості свідка ОСОБА_26 підтвердив сам факт проведення вказаної слідчої дії, але зазначив, що через значний проміжок часу, що минув після її проведення, та велику кількість проведений за цей час слідчих дій, її деталей він не пам`ятає.

За протоколом отримання зразків для проведення експертизи (т. 5 а.с. 84), 10 жовтня 2017 року у ОСОБА_6 на підставі постанови прокурора від 10 жовтня 2017 року (т. 5 а.с. 86) відібрано та опечатано зрізи нігтьових платин з обох рук.

У відповідності до протоколу отримання зразків для проведення експертизи (т. 5 а.с. 85), 27 жовтня 2017 року у ОСОБА_6 на підставі постанови прокурора від 10 жовтня 2017 року (т. 5 а.с. 86) відібрано та опечатано зразок крові.

Згідно висновку судово-цитологічної експертизи № 1220-Ц 2017 р. від 15 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 232-237), кров від трупа громадянки ОСОБА_9 відноситься до групи О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Кров громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н. При проведенні судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту рук громадянина ОСОБА_6 знайдені сліди крові людини, в якій виявлений тільки антиген Н. Встановити статеву належність слідів крові не представилося можливим в зв`язку з відсутністю елементів крові. Антиген Н характерний для групи крові О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 . Від громадянина ОСОБА_6 сліди крові походити не могли. Що стосується клітинного вмісту рук, знайдені тільки лусочки поверхневого шару епідермісу, які не несуть ніякої інформації для цитологічного дослідження. Походження піднігтьового вмісту характерно для власного піднігтьового ложа.

Судово-медичний експерт ОСОБА_27 в судовому засіданні підтвердила здійснені нею висновки за висновком судово-цитологічної експертизи № 1220-Ц 2017 р. від 15 грудня 2017 року та показала, що у виявленій в піднігтьовому вмісті крові був виявлений тільки антиген Н. Їх методами не можливо встановити, чи є він основним, чи супутнім, оскільки для цього необхідно проводити ДНК експертизу. За клітинним складом неможливо було встановити статеву належність матеріалу. У ОСОБА_9 та ОСОБА_6 різні групи крові, під нігтями не кров ОСОБА_6 , проте групова приналежність крові, виявленої під нігтями обвинуваченого може, в тому числі, походити від потерпілої. Було проведено дослідження двома сироватками, жодною з яких не було виявлено притаманний ОСОБА_28 антиген В. Оскільки не був знайдений основний антиген крові обвинуваченого, тому був зроблений такий висновок. Точну відповідь могла дати ДНК експертиза. Більше досліджень вона не проводила, через незначний обсяг виявлених слідів крові і вона залишила матеріал для генетичної експертизи.

За висновком молекулярно-генетичної експертизи № 1420 від 26 вересня 2022 року (т. 5 а.с. 213-215), із піднігтьового вмісту обох рук обвинуваченого ОСОБА_6 отримані препарати ДНК чоловічої генетичної статі, встановлений їх генотип.

Судово-медичний експерт ОСОБА_29 підтвердила здійснені нею висновки за висновком молекулярно-генетичної експертизи № 1420 від 26 вересня 2022 року та показала, що при роботі неможливо відділити кров від інших клітин. Не існує методів, щоб відділити кров від лусочок епідермісу. Виділення крові у піднігтьовому вмісті належить до компетенції експертів відділення судово-медичної цитології, нею не проводилося дослідження по виділенню крові у піднігтьовому змісті. У відділенні судово-медичної генетики вони беруть загальний вміст та виділяють ДНК. Це інші методи, якими не визначається, чи це кров чи щось інше, тому пишеться піднігтьовий вміст. У піднігтьовому змісті завжди є клітини епітелію, відлущення і ДНК власника. В залежності від розміру зрізів, різна кількість ДНК. Якщо є суміш крові та епітеліальних клітин, то її можливо виявити тільки якщо компонентів однакова кількість. Якщо ж одного компоненту більше, а іншого менше - тільки тоді, якщо співвідношення не велике, різниця не значна. Коли домішку ДНК іншої особи мало, виявити її не можливо. Для дослідження бралися саме зразки коричневатого кольору, які з виду нагадували кров. Або там була дуже мала кількість крові потерпілої, або її там зовсім не було, чітку відповідь надати не можливо. Можливо, що в зразках було недостатньо крові для її виявлення. Так само, якщо є суміш чоловічої та жіночої ДНК, побачити жіночу в чоловічій неможливо, і навіть сказати, чи є там домішок. Якби було навпаки, переважала жіноча ДНК і домішок чоловічої, тоді це можна побачити оскільки чоловічій ДНК властиві хромосоми ХY, а жіночій ХХ. При переважанні чоловічої ДНК хромосома Х поглинає жіночу ДНК. Жіноча ДНК в досліджуваному зразку або є, але в незначній кількості, або її там немає зовсім.

У відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 807 від 13 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 246-248) ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Надаючи оцінку допустимості досліджених судом доказів, суд виходить з того, що стороною захисту оспорюється допустимість в якості доказу фактичних даних, отриманих під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 . В якості обґрунтування такої позиції сторона захисту посилається на вчинення слідчим поліції тиску на ОСОБА_6 під час цієї слідчої дії.

Суд керується приписами п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України, за якими суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Судом ретельно досліджено відеозапис, на якому повністю зафіксовано перебіг слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 . З вказаного відеозапису не вбачається фактів застосування до ОСОБА_6 катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність останнього, поводження або погрози застосування такого поводження.

Слідчий експеримент проводився за участі захисника ОСОБА_6 , яка приймала активну участь в слідчій дії, та в присутності двох понятих.

Слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. 240 КПК України, протокол слідчого експерименту відповідає вимогами ст.ст. 104, 105 КПК України.

Доводи захисника зводяться до власної довільної оцінки висловлювань слідчого під час слідчої дії і з цих підстав судом відхиляються.

Окрім цього, до матеріалів кримінального провадження долучено документ, означений як «Явка з повинною» (т. 1 а.с. 224), власноручно написаний ОСОБА_6 10 жовтня 2017 року, за яким останній зазначає, що знаходячись у збудженому стані, 09 жовтня 2017 року, біля 22:00 год., в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , спричинив смерть своєї дружини ОСОБА_9 . Вказаний документ містить запис про те, що явку отримав ст. о/у СКП Лозівського ВП ОСОБА_30 о 18:00 год. При цьому, з протоколу затримання ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину (т. 1 а.с. 225) вбачається, що станом на час оформлення вказаного протоколу: 18:18 год. 10 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 ще не мав захисника. Наведене доводить відсутність у ОСОБА_6 захисника і на час написання «Явки з повинною».

За приписами ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Оскільки ОСОБА_6 було фактично затримано 10 жовтня 2017 року о 09:30 год., і за фактичних обставин справи (виявлення трупа зі слідами насильницької смерті) таке затримання було здійснене у зв`язку з підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину, участь захисника в такому кримінальному провадженні за приписами ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 52 КПК України була обов`язковою з моменту затримання ОСОБА_6

«Явка з повинною» була написана ОСОБА_6 під час перебування під контролем співробітників поліції (після фактичного затримання) і до роз`яснення йому прав підозрюваного та забезпечення правовою допогою захисника.

Оскільки «Явка з повинною» складалася за відсутності захисника, коли обвинувачений міг не повністю усвідомлювати її значущість, без роз`яснення йому всіх прав, що є складовими права на захист, а в подальшому ОСОБА_6 від явки з повинною відмовився, підстав стверджувати про добровільність волевиявлення ОСОБА_6 немає.

За ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння … порушення права особи на захист.

З огляду на викладене, фактичні данні, що містяться у документі, означеному як «Явка з повинною», отримані органом досудового розслідування з порушенням права на захист, що істотним порушеннями прав людини і основоположних свобод, і на підставі ч. 1 ст. 87, п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України визнаються судом недопустимим доказами.

З цих же підстав, недопустимими доказами визнаються фактичні дані, що отримані під час особистого обшуку ОСОБА_6 в межах процедури його затримання (протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину - т. 1 а.с. 225-227), оскільки такий особистий обшук проведено за відсутності захисника.

Суд враховує посилання сторони захисту, що під час допиту іншим складом суду свідок ОСОБА_16 показувала, що бачила на підлозі балкону бите скло, а в цьому суді покази змінила. Також сторона захисту посилається на покази потерпілого ОСОБА_13 іншому складу суду про те, що той чув від когось про розбиту шибку.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд не може оцінювати докази, які надавалися свідком і потерпілим іншому складу суду, оскільки такі покази в цьому провадженні не є допустимим джерелом доказів.

Свідок ОСОБА_16 і потерпілий ОСОБА_31 цим складом суду були допитані безпосередньо в судовому засіданні, з дотриманням умов змагальності та забезпеченням права сторони захисту на їх перехресний допит без обмеження у часі.

Покази свідка і потерпілого є достатньо повними і деталізованими, узгоджуються з іншими доказами і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів, у зв`язку з чим відповідні заперечення сторони захисту судом відхиляються.

Суд також враховує наявність в матеріалах кримінального провадження неодноразових заяв ОСОБА_6 про те, що він не розуміє українську мову.

Надаючи оцінку зазначеній обставині, суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб.

Згідно з вимогами підпункту (е) пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Аналіз зазначених норм свідчить, що при вирішенні питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє, або недостатньо володіє державною мовою. Хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись в цьому питанні, такі роз`яснення містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в справі «К. проти Франції» від 07 грудня 1983 року дійшов наступного висновку: «п. 8. ... Як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею».

Як встановлено судом, ОСОБА_6 є громадянином України (т. 1 а.с. 249) та постійно проживає на її території.

Із спілкування суду з обвинуваченим під час судового провадження вбачається, що останній розуміє українську мову, давав зрозумілі усвідомлені відповіді на поставлені йому українською мовою питання, вказував про те, що розуміє в чому його обвинувачують. З огляду на викладене, фактичні підстави для залучення перекладача обвинуваченому відсутні, а відповідні твердження обвинуваченого судом відхиляються.

Заперечень щодо допустимості інших доказів учасники провадження не висловили.

Таким чином, досліджені судом докази (за виключенням окремо зазначених вище), покладені в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою в цілому та доповнюють один одного.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд виходить з того, що учасниками судового розгляду не оспорюються сам факт, час та місце протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 і такі обставини поза всяким сумнівом достатньо доведені сукупністю вищенаведених доказів.
Твердження ОСОБА_6 про те, що його дружину могла задушити стороння особа, яка проникла до квартири через вибиту на кватирці балкону шибку, спростовується оціненими в сукупності:

-результатами огляду місця події від 10 жовтня 2017 року, під час якого не було зафіксовано осип скла на балконі;

-показами потерпілого ОСОБА_13 про те, що він приїхав до квартири матері десь через півтора-два місяці і бите скло не бачив. На балкон квартири з вулиці проникнути було не дуже легко. Балкон над кафе, десь метра два, вікно дуже маленьке;

-показами свідка ОСОБА_16 , яка перша прийшла до квартиру загиблої. Скла на балконі вона не бачила, але одна кватирка була без скла. Вона цю кватирку закрила дощечкою, коли пізніше приходила. У цю кватирку могла пролізти хіба що дитина;

-показами свідка ОСОБА_18 , яка показала, що коли вона зранку 10 жовтня 2017 року прийшла до квартири загиблої, то при працівниках поліції ОСОБА_6 не вказував їм, що розбите вікно чи шибка, а просто сидів на кухні;

-результатами слідчого експерименту від 11 жовтня 2017 року за участі ОСОБА_6 , під час якого останній вказав, що крім нього ніхто інший спричинити смерть ОСОБА_9 не міг, оскільки нікого більше в квартирі не було;

-результатами додаткового огляду місця події від 26 січня 2021 року, за якими встановлено, що частина вікна балкону, яка відчиняється, знаходиться на висоті 290 см від даху кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Судом досліджено всі докази, про які просила сторона захисту, та жоден з таких доказів не доводить, що на час огляду місця події скло від вибитої шибки кватирки знаходилося всередині балкону.

Суд вважає встановленим факт того, що на момент події злочину шибка в одній з кватирок на балконі була відсутня. При цьому, відсутність залишків скла в рамі кватирки, відсутність осипу скла на підлозі балкону, в сукупності з малими розмірами внутрішнього отвору шибки доводять, що відсутність шибки не є наслідком неправомірного проникнення до квартири через таку кватирку в ніч з 9 на 10 жовтня 2017 року. З огляду на пору року вчинення злочину (жовтень), двері на балкон за відсутності шибки, в нічний час, коли температура повітря суттєво падає, і за відсутності централізованого опалення (станом на 9-10 жовтня послуги з централізованого опалення ще не надаються) не могли бути не зачиненими.

ОСОБА_6 був достовірно обізнаний про відсутність шибки в кватирці, як і про те, що така відсутність не є наслідком неправомірного проникнення до квартири через таку кватирку в ніч з 9 на 10 жовтня 2017 року. На переконаної суду саме тому, як мінімум до 11 жовтня 2017 року включно (час проведення слідчого експерименту), ОСОБА_6 не висував версію про те, що через цю кватирку проникла стороння особа.

Відповідні твердження обвинуваченого є очевидно вигаданими та неправдивими, обумовленими метою безпідставного уникнення відповідальності за вчинені діяння.

Сторона захисту також стверджує, що висновок молекулярно-генетичної експертизи № 1420 від 26 вересня 2022 року спростовує висновок судово-цитологічної експертизи № 1220-Ц 2017 р. від 15 грудня 2017 року за яким піднігтьовий вміст рук громадянина ОСОБА_6 містить сліди крові людини, які могли походити від потерпілої ОСОБА_9 і не могли походити від ОСОБА_6 , оскільки за першим висновком із піднігтьового вмісту обох рук ОСОБА_6 отримані препарати ДНК лише чоловічої генетичної статі, що виключає походження піднігтьового вмісту від дружини обвинуваченого.

Надаючи оцінку зазначеному запереченню, суд виходить з того, що судово-медичний експерт ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що під час проведення цитологічного дослідження не були виявлені антигени, властиві крові ОСОБА_6 , однак виявлений антиген, який був властивий крові ОСОБА_9 .

При цьому, судово-медичний експерт ОСОБА_29 роз`яснила суду, що результат молекулярно-генетичного дослідження не виключає наявність в піднігтьовому вмісту рук ОСОБА_6 крові потерпілої у незначній кількості, оскільки при значній перевазі кількості одного генетичного матеріалу в зразку над іншим, як і домішку жіночого генетичного матеріалу в чоловічому (в межах визначення генетичної статі), вони при експертизі не можуть бути виявлені, однак жіноча кров при цьому в досліджуваних зразках могла бути в незначній кількості.

В сукупності з поясненнями експерта ОСОБА_27 щодо вкрай незначного обсягу слідів крові, які були виявлені при судово-цитологічному дослідженні, обидва зазначені висновки не містять протиріч і висновок молекулярно-генетичної експертизи № 1420 від 26 вересня 2022 року не доводить відсутність в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_6 слідів крові людини, які могли походити від потерпілої ОСОБА_9 та не могли походити від ОСОБА_6 .

Так само, судом відхиляється твердження сторони захисту про те, що невинуватість ОСОБА_6 доводить висновок судово-медичної експертизи № 399-ЛЗ/17 від 12 грудня 2017 року за яким покази, що надав ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 11 жовтня 2017 року не відповідають судово-медичним даним, отриманим під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 .
Такий висновок експерта ґрунтується виключно на тому, що ОСОБА_6 заперечив спричинення смерті своїй дружині, адже ОСОБА_6 вказав, що не спричиняв останній жодних тілесних ушкоджень, а під час судово-медичної експертизи трупа було встановлено, що смерть ОСОБА_9 наступила від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї пальцями рук.
Сторона захисту надає зазначеному доказу значення відмінного від його буквального змісту, оскільки цитування у висновку експерта позиції обвинуваченого щодо заперечення причетності до вчинення злочину не доводить дійсність зазначеної обставини.
Той факт, що тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_9 , були спричинені саме обвинуваченим, поза розумним сумнівом доведений оціненими в сукупності:

-результатами слідчого експерименту від 11 жовтня 2017 року за участі ОСОБА_6 , під час якого обвинувачений показав, як під час сварки притис руками дружину до дивану, після чого та замовкла, а зранку він виявив тіло дружини приблизно в тому ж положенні, в якому залишив. При цьому, ОСОБА_6 показав, що не знає, чи він вбив дружину, однак вказує, що крім нього це зробити було нікому;

-висновком судово-цитологічної експертизи № 1220-Ц 2017 р. від 15 грудня 2017 року за яким піднігтьовий вміст рук громадянина ОСОБА_6 містить сліди крові людини, які могли походити від потерпілої ОСОБА_9 і не могли походити від ОСОБА_6 ;

-таким, що узгоджується з вищевказаним висновком в цій частині висновком судово-медичної експертизи № 202-ЛЗт/17 від 07 грудня 2017 року за яким у ОСОБА_9 виявлені травма шиї з лінійно-дугоподібними саднами на правій бічній поверхні шиї, на лівій бічній поверхні шиї, а також садна в області проекції середньої третини правої ключиці. Садна на шиї, в області правої ключиці і грудної клітини могли утворитися від дії нігтів нападника;

-показами потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які показали, що ОСОБА_6 і раніше застосовував до ОСОБА_9 фізичне насильство, а також підтвердили наявність між подружжям неприязних відносин;

-вище обґрунтованою неспроможністю версії захисту щодо потрапляння іншої особи до приміщення через кватирку на балконі та тією обставиною, що ОСОБА_6 і ОСОБА_9 в нічний час в зачиненій квартирі були самі, вхідні двері залишилися зачиненими, а ОСОБА_6 , за його твердженням, ніяких сторонніх звуків вночі не чув;

-тією обставиною, що порядок в квартирі, крім кімнати, в якій безпосередньо сталося вбивство ОСОБА_9 , порушений не був, і будь-які речі чи цінності з квартири не зникли;

-тією обставиною, що за показами свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_21 , обвинувачений ОСОБА_6 мав біля 5 години ранку їхати на заробітки в інше місто, однак станом на час дзвінка свідка ОСОБА_16 біля 8 години ранку ще був вдома;

-тією обставиною, що після дзвінка свідка ОСОБА_16 обвинувачений заявив останній, що дружина «напевно померла», однак, за його ж твердженням, до приїзду «швидкої допомоги» він зазначену обставину перевірити не намагався, як не намагався і надати першу медичну допомогу дружині, навіть не заходив в кімнату і не підходив до дружини, що доводить його достовірну обізнаність з тим, що остання мертва.

Сукупність наведених обставин також поза всяким розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_6 , здавлюючи пальцями обох рук шию ОСОБА_9 , розраховував на те, що таким чином спричинить смерть останньої, отже діяв з прямим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Суд вважає за необхідне зауважити, що за обвинувальним актом ОСОБА_6 спричинив смерть ОСОБА_9 в проміжок часу з 21:30 год. 09 жовтня 2017 року до 04:00 год. 10 жовтня 2017 року. Однак за результатами комісійної судово-медичної експертизи № 124 від 26 серпня 2022 року (т. 5 а.с. 129-140) смерть ОСОБА_9 могла настати за 6-8 годин до моменту фіксації ступеню розвитку трупних явищ на місці виявлення трупа (10 год. 14 хв. 10 жовтня 2017 року), тобто в проміжок часу з 02:14 год. до 04:14 год. 10 жовтня 2017 року. З урахуванням наведеного, судом внесено відповідні уточнення до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Таким чином, вищенаведені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким умисним злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкі непоправні наслідки, відомості про особу обвинуваченого.

Останній на час вчинення злочину не мав не знятих та непогашених судимостей, має зареєстроване і постійне місце проживання, допитаними свідками характеризується негативно, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторони не посилаються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, з урахуванням виду та розміру призначеного йому покарання, дають підстави вважати можливим ухилення останнього від суду.

Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченому з розрахунку день за день, у зв`язку з чим строк відбування покарання останньому слід обраховувати з 10 жовтня 2017 року (дня затримання в порядку ст. 208 КПК України).

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 10 жовтня 2017 року.

Речові докази:

-дві наволочки з подушок, простирадло з ліжка, «простинку» з ліжка, два фрагменти шнурків, недопалки в кількості 10 шт., нічну сорочку ОСОБА_9 (порядковий номер 000264) знищити як такі, що не мають ніякої цінності;

-мобільний телефон «Prestigio» з сім-картками, чоловічий светр, чоловічі шорти синього кольору «Reebok», чоловічу футболку в смужку «DEMIX», які зберігаються в Лозівському РВП ГУНП в Харківській області (порядкові номери 000262, 000264), а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 з карткою РНОКПП на останнього, передані до ІТТ № 7 ГУНП в Харківській області для долучення до його особової справи - повернути ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року (справа № 629/3770/17, провадження № 1-кс/629/841/17);

-зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_6 , зрізи нігтьових платин з обох рук трупа ОСОБА_9 , зразки волосся ОСОБА_9 , два тампони зі зразками крові ОСОБА_6 , контрольний зразок марлевого тампону залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Сенчишин ОСОБА_32 - ОСОБА_33

16.11.2022