Справа № 635/4884/20
Провадження № 1-кп/545/117/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Полтавського районного суду Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Ішунь Красноперекопського району (Автономна Республіка Крим), громадянин України, освіта початкова загальна, розлучений, неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)05.03.2015 року Балаклійським районним судом Харківської області за ст.309 ч.1, 185 ч.3, 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України, суд-

у с т а н о в и в:

10 червня 2016 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи повторно, маючи умисел на вчинення умисного, корисливого злочину, попередньо домовившись та розподіливши ролі з особою, стосовно якої є вирок суду, знаходячись в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_3 шляхом відкриття вхідних дверей тамбуру, які на той момент не були зачинені на ключ, натиснувши на ручку вказаних дверей, проникли спочатку до тамбуру, а далі відшукавши на вішалці в одязі власників житла ключі від квартири за допомогою них відкрили вхідні двері до квартири АДРЕСА_4 , та проникли до неї. Далі виконуючи свою роль особа, стосовно якої є вирок суду, пройшов до кімнат квартири належної ОСОБА_7 для відшукання майна з метою його таємного викрадення, а ОСОБА_5 залишився коло дверей тамбуру спостерігати за навколишньою обстановкою. Особа, стосовно якої є вирок суду, скориставшись тим, що в квартирі відсутні господарі, в коридорі на тумбочці з двох гаманців та вази таємно викрав грошові кошти в сумі 380 гривень. Окрім того, в тамбурі на полиці для взуття ОСОБА_5 разом з особою, стосовно якої є вирок суду, таємно викрали кросівки чоловічі фірми «Адідас» вартість яких складає 40,00 гривень. Далі особа, стосовно якої є вирок суду, разом з ОСОБА_5 , з місця злочину зникли та обернули викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 420,00 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, 11 червня 2016 року приблизно о 04 год. 00 хв. особа, стосовно якої є вирок суду, маючи умисел на вчинення повторного, умисного, корисливого злочину попередньо домовившись та розподіливши ролі з ОСОБА_5 , знаходячись в багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_3 шляхом відкриття вхідних дверей, які на той момент не були зачинені на ключ, натиснувши на ручку вказаних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_4 належної ОСОБА_8 . Далі виконуючи свою роль особа, стосовно якої є вирок суду, пройшов до кімнат квартири для відшукання майна з метою його таємного викрадення, а ОСОБА_5 залишився коло дверей спостерігати за навколишньою обстановкою. В цей час від шуму прокинулася господарка квартири ОСОБА_8 , після чого особа, стосовно якої є вирок суду, не бажаючи припиняти спільні з ОСОБА_5 злочинні дії, застосував до ОСОБА_8 насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме: розпилив їй в очі з балончику сльозогінний газ, після чого, діючи повторно, відкрито заволодів зарядним пристроєм до мобільного телефону належного ОСОБА_8 вартість якого складає 100,00 гривень Далі ОСОБА_5 разом з особою, стосовно якої є вирок суду, з місця злочину зникли, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду та обернули викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 100,00 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України визнав повністю та пояснив суду, що обставини скоєння злочинів, які викладені в обвинувальному акті він не оспорює та визнає. З моменту скоєння злочинів пройшло багато часу, він погано все пам`ятає.

У скоєному розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Інші докази судом не досліджувалися через ст. 349 КПК України, які всіма учасниками судового розгляду визнані і не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, та за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд приймає до уваги, що обвинувачений щиро розкаюється у скоєному, має постійне місце мешкання, як пом`якшувальні вину обставини.

Обтяжливі вину обставини, у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Розглядаючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд приймає до уваги, що обвинувачений суспільно-корисною працею офіційно не займався.

При призначенні покарання, суд враховує характер і ступень тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного та вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у межах санкції ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України та у відповідності до ч.1 ст.70 КК України призначити покарання по сукупності злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає за необхідне застосувати ст.71 КК України та до призначеного судом покарання частково приєднати не відбуту частину показання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.03.2015 року, оскільки обвинувачений скоїв злочин в період іспитового строку.

За таких обставин суд вважає, що призначене судом покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України на підставі Закону України №838 УIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон №2046-VIII від 18.05.2017 року відповідно до якого ч.5 ст.72 КК України викладено в редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

29.08.2018 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №663/357/17 роз`яснено порядок застосування ч.5 ст.72 КК України, яку викладено в різних редакціях та імперативно визначено, що вказана норма в реакції Закону №838 VIII від 26.11.2015 року підлягає застосуванню щодо періодів вчинення злочинів, які мали місце до 20.06.2017 року включно. Щодо злочинів, вчинених після 20.06.2017 року застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII від 18.05.2017 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України - 10 червня 2016 року, злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України вчинив 11 червня 2016 року, тобто в період дії Закону України №838 УIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, а тому строк тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає зарахуванню з 13 червня 2016 року по 02 листопада 2018 року включно ( а.к.п.97 т.2) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Судових витрат по справі не має.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України, та призначити покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.186 КК України у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області та остаточно призначити 4 (чотири) роки 9 ( дев`ять) місяців 10 (десять) днів позбавлення волі.

ОСОБА_5 зарахувати в строк відбування покарання строк тримання під вартою в період з 13 червня 2016 року по 02 листопада 2018 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 таким, що відбув призначене за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року покарання у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1