ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/807/23 Справа № 207/5305/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000534 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, який мешкає у АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 лютого 2023 року та у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має дітей, не працює, не одружений , тобто не має міцних соціальних зв`язків, щодо якого в провадженні іншого суду є кримінальне провадження, а також стадію судового розгляду, на якій на даний час не допитані свідки, обвинувачені, дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України об"єктивно існуєть, зокрема обвинувачений може впливати у не передбачений законом спосіб на потерпілого, свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,тому продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненням, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави, з покладанням процесуальних обов"язків.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, висновки якого не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Апелянт зазначає, що ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, як на підставу для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є недоведеними та їх існування не підтверджується жодними доказами, чому суд не надав належної оцінки. При цьому, звертає увагу на те, що обвинувачений місце свого проживання не змінював, скарг на нього від сусідів не надходило, потерпілий у цьому провадженні вже допитаний, а речові докази знаходяться у камері схову органу досудового розслідування, що спростовує встановлені ризики та, на думку захисника, свідчить про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м"якого запобіжного заходу. Водночас, вказує, що в іншому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, тому, з урахуванням викладених обставин, просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської областізнаходиться кримінальне провадження за №0000534 від 07.09.2021, зокрема щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст.187 КК України.

Під час підготовчого судового засідання, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідками розгляду клопотання сторони обвинувачення продовжувався в установленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має дітей, не працює, не одружений , тобто не має міцних соціальних зв`язків, щодо якого в провадженні іншого суду є кримінальне провадження, а також стадію судового розгляду, на якій на даний час не допитані свідки, обвинувачені,й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може впливати в не передбачений законом спосіб на потерпілого, свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чиномне зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, про що йдеться у скарзі захисника.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, та відсутність на нього скарг від сусідів, не спростовує і не зменшує ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ці обставини існували і на час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.

Окрім того, враховуючи, шо ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, із застосуванням насильства, суд, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407,418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3