Справа № 761/457/23
Провадження №1-кп/761/2348/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, із застосуванням відеоконференції за допомогою програми EasyCon, судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000625 від 21 листопада 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в н.п. Телехани, Республіка Білорусь, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянину України, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону №2341-? від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом №1183-? від 08.04.2014, №1689-? від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України

У С Т А Н О В И В:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна республіка Крим (далі АР Крим), області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія Російської Федерації (далі - російська федерація) розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії Російської Федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Боротьба з іноземною окупацією, відповідно до п. 4 ст.1 ч. І Додаткового протоколу (Протокол I), від 8 червня 1977 року до Женевських конвенцій, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 12 серпня 1949 року, є формою збройного конфлікту.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

У окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 27.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет Луганської народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про проголошення державної самостійності Луганської народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

У квітні 2014 року на території Луганської області створено терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), у складі якої з метою здійснення терористичних актів створені незаконні озброєні підрозділи.

З метою виконання функцій підрозділу силового блоку «ЛНР» 07.10.2014 її самопроголошеним головою видано указ № 15, відповідно до якого, для захисту інтересів «ЛНР» та її громадян, створено воєнну структуру «Народна міліція «ЛНР» (далі - «НМ «ЛНР»), яка дислокується в різних населених пунктахі місцевостях на тимчасово окупованій частині Луганської області та має загальну координацію та кураторів російської федерації.

Встановлено, що до складу «НМ «ЛНР» входять структурні підрозділи - який має у своєму складі батальйони, які у свою чергу поділяються на роти та окремі взводи та батальйон військової частини НОМЕР_2 народної міліції «ЛНР»».

Незважаючи на вищевказані обставини, викликані збройною агресією російської федерації, ОСОБА_5 умисно вчинив кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки.

Так, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив дії спрямовані на участь у терористичній організації «ЛНР».

Також, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив дії спрямовані на участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування «ЛНР».

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України у жовтні 2014 року, більш точні дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним про злочинну діяльність «ЛНР», вступив до лав незаконного збройного формування «НМ «ЛНР» добровільно надав свої паспортні данні.

Після чого, ОСОБА_5 , невстановленими досудовим розслідуванням особами - представниками «НМ «ЛНР», був прийнятий на посаду навідника до військової частини НОМЕР_2 народної міліції «ЛНР»» та добровільно фактично приступив до виконання службових обов`язків.

Пізніше, ОСОБА_5 , в жовтні 2014 року перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у м. Луганськ, Луганської області, добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу непередбаченого законом збройного формування - військової частини НОМЕР_2 «НМ «ЛНР» на посаду навідника у військовій частині та йому присвоєно звання «рядовий», отримав вогнепальну зброю «автомат Калашникова», боєприпаси до неї та військову екіпіровку.

Згідно контракту ОСОБА_5 з непередбаченим законом збройним формуванням - військовою частиною НОМЕР_2 «НМ «ЛНР» в його посадові обов`язки входило виконання наказів командирів та облаштування приміщень казарми, а також розгрузка та погрузка снарядів зі складів у АДРЕСА_2 до військової частини НОМЕР_2 . У подальшому, у жовтні 2015 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 звільнився за власним бажанням з посади навідника «народної міліції лнр» частини Л-23213 «НМ «ЛНР».

Крім того, 23.02.2022 ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області України - у місті Луганськ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування - «народної міліції «ЛНР»» в/ч НОМЕР_2 , який дислокувався в АДРЕСА_2 на території колишнього підприємства «Транспеле», більш точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено, на посаду заступника командира взводу.

Таким чином, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений проти національної безпеки України та громадської безпеки, у період з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року, та в період з 23 лютого 2022 року по 23 жовтня 2022 року, забезпечував виконання обов`язків військової служби у незаконному збройному формуванні «НМ «ЛНР» окупаційної адміністрації російської федерації.

Злочинну діяльність ОСОБА_5 припинено 23.10.2022 військовослужбовцями Збройних Сил України у с. Новомиколаївка, Харківської області шляхом взяття в полон.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дані кримінально карані діяння. ОСОБА_5 зокрема заявив, що він народився та виріс у Луганській області та є громадянином України. У 2014 році, у зв`язку із тяжким матеріальним становищем він підписав контракт про проходження військової служби та був зарахований до «народної міліції «лнр». У період з 23.02.2022 по 23.10.2022, перебуваючи на тимчасово окупованих територіях Луганської та Харківської областей, з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, з закріпленою зброєю здійснював забезпечення «народної міліції «ЛНР» в/ч НОМЕР_3 , а саме облаштовував оборонні позиції на територіях, які захоплені збройними силами російської федерації під час повномасштабного вторгнення та протидію Збройним Силам України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились у державній зраді, тобто діянні, вчиненому умисно громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, або в період збройного конфлікту вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05 січня 2022 року). Крім того, своїми умисними протиправними діями, які виразились в участі в терористичній організації, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, а також ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які віднесені до особливо тяжких та тяжких злочинів, обставини їх вчинення, характер діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, неодружений, за теперішнім місцем перебування в ДУ «Табір для тримання військовополонених «Захід-1» характеризується позитивно.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а саме те, що ОСОБА_5 маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи зобов`язаним здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в порушення зазначених зобов`язань здійснив державну зраду та брав участь в діяльності незаконного збройного формування та терористичної організації, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України та у сфері злочинів проти громадської безпеки, а також відсутність кількох обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд, при призначенні покарання ОСОБА_5 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

В той же час, враховуючи вищезазначені дані про особу ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне призначити покарання в розмірі, наближеному до нижньої межі санкції встановленої ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05 січня 2022 року).

Таке покарання стосовно ОСОБА_5 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Даних щодо наявності речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні прокурором не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, за які призначити йому покарання у виді:

-за ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції Закону №2341-? від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом №1183-? від 08.04.2014, №1689-? від 07.10.2014) - тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч. 1 ст. 258-3 КК України - вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч. 2 ст. 260 КК України - п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, у спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_5 даним вироком, рахувати з моменту його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1