КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судових засідань ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0001037 від 03 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2022 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 14 жовтня 2022 року включно з визначенням застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992 400 грн.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи та дані про його особу, на підставі чого дійшов висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не в змозі запобігти існуючим ризикам.
На вказане рішення суду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій, просить ухвалу суду скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, або зменшити розмір застави.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки ухвалена без додержання вимог ст.ст. 177, 182, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, зокрема, судом вирішено питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою без відповідного письмового клопотання прокурора.
Також, захисник посилається на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, яка, на його думку полягає в тому, що стороною обвинувачення не надано доказів існування заявлених ризиків, а також без врахування того, що за спливом значного проміжку часу, на протязі якого здійснюється судовий розгляд, вони зменшилися.
Крім того, згідно доводів апеляційної скарги, фактично судовий розгляд у справі не здійснюється, а ОСОБА_5 перебуває під вартою більше 13 років, тоді як максимальний строк покарання у виді тримання під вартою, яке передбачено ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, становить 10 років.
Посилається захисник і на непомірно великий для ОСОБА_5 розмір застави, зважаючи, що на все його майно та майно членів його родини накладено арешт.
Учасники судового провадження, будуючи повідомлені належним чином про дату розгляду справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися. Від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , надійшло клопотання про розгляд поданої ним апеляційної скарги без участі сторін.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0001037 від 03 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2022 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 14 жовтня 2022 року включно з визначенням застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992 400 грн.
Перевіривши ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2022 року колегія суддів вважає її законною, а висновки суду щодо не достатності іншого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, обґрунтованими, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких та характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, спрямоване проти життя і здоров`я особи, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , обсяг судового слідства, який ще необхідно провести, а також дані про особу обвинуваченого, а саме його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, те, що він здійснив втечу з-під варти та перебував у розшуку в цьому кримінальному провадженні, є громадянином іншої держави, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу наявності підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не в змозі забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти існуючим ризикам.
Таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Строк тримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці ОСОБА_5 ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Не надано таких доказів і стороною захисту.
Також, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні і визначений ОСОБА_5 розмір застави.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно ухвали, суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_5 , обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його майновий стан, та визначив заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992 400 грн., що на думку колегії суддів відповідає вимогам п.1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Не ґрунтуються на вимогах закону і посилання захисника на те, що при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою було порушено порядок заявлення такого клопотання та його розгляду, зважаючи на ті обставини, що обов`язок подання клопотання про продовження строку тримання під вартою у письмовому вигляді нормами чинного КПК України передбачено лише на стадії досудового розслідування.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстави для скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2022 року.
Таким чином, за вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, у зв`язку з чим не вбачає підстав для його скасування, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 309, 392, 399 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3