Справа № 206/1066/22
Провадження № 1-кп/206/112/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2022 р. в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 000404, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого базову середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб не має, студента 3 курсу групи БС-19 Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

педагога ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2021 року приблизно о 14 годині 50 хвилин неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля входу на територію Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій розташованого по вулиці Космонавта Волкова в місті Дніпро, зустрів малознайомого йому неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходив за вищевказаною адресою, в той саме день та час.

Під час спілкування між неповнолітнім ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт, в ході якого у неповнолітнього ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_3 , 14.09.2021 року приблизно о 14 годині 55 хвилин, перебуваючи біля входу на територію Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій розташованого по вулиці Космонавта Волкова в місті Дніпро, підійшов до останнього та стоячи в положенні безпосередньої близькості обличчям один до одного, соєю правою рукою стиснутою в кулак наніс неповнолітньому ОСОБА_5 один удар в область носу.

Після завданого удару, неповнолітній ОСОБА_3 , покинув місце скоєння кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_3 заподіяв неповнолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків, рани на спинці носу.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що на підставі: п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6, спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , в присутності законного представника ОСОБА_7 та педагога ОСОБА_9 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав в повному обсязі, наприкінці судового розгляду розкаявся та попросив пробачення у потерпілого та суду показав, що 14.09.2021 року близько 15 години зустрічав свою дівчину ОСОБА_10 після навчання. Вона подзвонила йому та пожалілася, що ОСОБА_11 до неї чіпляється. Після закінчення навчання за територією навчального закладу обвинувачений підійшов до ОСОБА_12 , який розмовляв по телефону. Потім вони разом відійшли, під час розмови ОСОБА_13 образливо висловився стосовно ОСОБА_14 та обвинувачений вдарив кулаком правої руки ОСОБА_15 в обличчя. Після цього ОСОБА_15 вибачився та обвинувачений побачив кров на обличчі ОСОБА_13 . Ніякої допомоги обвинувачений потерпілому не давав та пішов. Наступного дня у лікарні вибачився перед ОСОБА_13 .

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , в присутності законного представника ОСОБА_6 та педагога ОСОБА_16 , суду показав, що з обвинуваченим не перебував у неприязних стосунках. Раніше у потерпілого та дівчини ОСОБА_17 відбулась «спонтанна» розмова в аудиторії навчального закладу. Після цього дівчина ОСОБА_18 ОСОБА_19 , написала обвинуваченому повідомлення, що потерпілий, начебто її образив. Потерпілого подруги ОСОБА_14 попередили, що його поб`ють. 14.09.2021 року близько 15 години він вийшов з території технікуму з друзями ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . На виході з технікуму потерпілий побачив дівчину ОСОБА_22 з її подругою, вони озирались на нього, та він зрозумів, що його вже чекають. Потерпілий розмовляв по телефону, відійшов від своїх друзів метрів на 4-5 та до нього підійшов обвинувачений та запропонував поговорити. Коли потерпілий закінчив телефонну розмову, повернувся до обвинуваченого, ОСОБА_23 через праве плече наніс один удар в область носа. ОСОБА_22 сказав, що це вчинок - за його дівчину. Також інцидент бачила ОСОБА_24 . Після цього всі пішли, а потерпілий пішов до педагога. Потерпілому надали першу медичну допомогу в технікумі. До лікарні потерпілого цього ж дня відвіз вітчим. Через кілька днів до потерпілого у лікарню приїжджав ОСОБА_22 з родичами та просив пробачення. Причина такого вчинку обвинуваченого потерпілому не обличчя, біля місяця після події відчував фізичний біль, який тривав ще близько місяця, після реабілітації також є дискомфорт, утруднене дихання.

Допитана у судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 суду показала, що 14.09.2021 року перебувала на роботі та близько 15 години їй подзвонив педагог та повідомив, що ОСОБА_13 зламали ніс. Вітчим відвіз ОСОБА_13 до лікарні на вул. Космічній, зробили рентген, підтвердилось те, що зламаний ніс зі зміщенням та ОСОБА_13 поклали у лікарню та зробили операцію. Наступного дня, мати прийшла до технікуму та були викликані ОСОБА_22 та його дівчина. ОСОБА_17 вибачився. Але мати попросила зібрати збори у технікумі, щоб розібратися у ситуації. Там з`ясувалось, що дійсно, ОСОБА_13 підходив до дівчини ОСОБА_17 , але вона йому нагрубила та він пішов з аудиторії. До поліції з заявою про вчинення злочину звернулись наступного дня після операції ОСОБА_13 .

Допитана у судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_25 , в присутності законного представника ОСОБА_26 та педагога ОСОБА_16 суду пояснила, що у лютому 2021 року ОСОБА_13 хотів почати спілкуватись з нею, але вона йому відмовила. Але ОСОБА_13 все одно ходив за нею та намагався спілкуватися. Після цього свідок попросила ОСОБА_22 , щоб він поговорив з ОСОБА_13 з цього приводу. ОСОБА_17 поговорив з ОСОБА_15 та пояснив йому, що ОСОБА_14 - його дівчина та щоб він її не чіпав. Круль начебто все зрозумів. Подія сталась 14 вересня 2021 року біля 15 години за територією технікуму. Цього ж дня, раніше за часом, потерпілий в брутальній формі просив у неї попити «Фанти» з її пляшки, а потім у коридорі технікуму образив та погрожував їй. ОСОБА_14 попросила ОСОБА_17 її зустріти після навчання. ОСОБА_14 зустрів ОСОБА_17 та за її проханням вирішив поговорити з ОСОБА_15 . ОСОБА_13 розмовляв у цей час по телефону. ОСОБА_17 зачекав, коли ОСОБА_15 закінчить розмову Вони відійшли та розмовляли хвилин 5, про що вони розмовляли чутно не було, бо свідок стояла на відстані 7-10 метрів від них. Потім ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_13 рукою в область носа та останній встав та вибачився перед ОСОБА_17 . Після цього свідок та ОСОБА_17 пішли.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 у присутності педагога ОСОБА_16 у вересні 2021 року, під час навчання до аудиторії зайшов ОСОБА_11 та попросив у ОСОБА_28 «Фанти», але вона грубо відмовила йому. Свідок чула, що ОСОБА_29 після цього подружці сказала, що пожаліється ОСОБА_17 на ОСОБА_15 . Потім після навчання свідок разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_30 йшли додому, попереду йшли ОСОБА_29 , ОСОБА_17 та ще декілька людей. ОСОБА_17 відізвав ОСОБА_15 поговорити та вдарив його, у ОСОБА_15 пішла кров з носу.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 у присутності законного представника ОСОБА_32 та педагога ОСОБА_16 суду показав 14 вересня 2021 року о 15 годині за територією технікуму, на виході. В той день раніше ОСОБА_15 зайшов до аудиторії. Він попросив у ОСОБА_29 води, але вона нецензурно йому відповіла та ОСОБА_13 згодом пішов. ОСОБА_14 після цього виходила з аудиторії. Після закінчення навчання, свідок разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_33 виходили з технікуму, перед ними йшли ОСОБА_29 з подругою. Перед виходом з території технікуму стояв ОСОБА_17 та ще декілька людей. ОСОБА_17 хотів поговорити з ОСОБА_15 , поклав йому руку на плече. Вони відійшли та без розмов ОСОБА_17 вдарив правою рукою ОСОБА_13 в область носа. У ОСОБА_15 була розбита губа, розсічений ніс, було багато крові.

Допитана у судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_34 в присутності педагога ОСОБА_16 суду показала, що 14.09.2021 року ОСОБА_15 в аудиторії просив у ОСОБА_29 попити фанту, але вона відмовила і виходячи з класу обізвав ОСОБА_14 . ОСОБА_29 після цього вийшла з аудиторії. Після закінчення навчання, на виході ОСОБА_14 ждав ОСОБА_17 з ОСОБА_35 . ОСОБА_17 підійщов до ОСОБА_12 , який розмовляв по телефону. Вони відійшли та ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_15 у область носа, ОСОБА_13 упав на землю, потім піднявся та вибачився перед ОСОБА_29 .

Допитана у судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_36 у присутності законного представника ОСОБА_37 та педагога ОСОБА_9 суду показала, що у вересні 2021 року ОСОБА_15 зайшов до неї у групу, побачив у одногрупниці фанту, попросив попити, але вийшов словесний конфлікт. Після навчання, виходячи з території технікуму побачили, як хлопець відвів ОСОБА_13 у сторону поговорити, обернувшись побачила, що ОСОБА_13 було нанесено удар по носу, але сам момент події вона не бачила. Вона з компанією підійшла до ОСОБА_15 допомогти, було багато крові, покликали вчителя на допомогу та надали першу допомогу.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_38 , яка працює викладачем, інженером з охорони праці Дніпровського Державного технікуму енергетичних та інформаційних технологій, показала, що подія сталася у вересні 2021 року після закінчення освітнього процесу. Очевидцем події вона не була, але їй подзвонили студентки 2 курсу економічного факультету та попросили надати потерпілому першу допомогу. Подія трапилась за територією технікума. Дівчата гомоніли, що між ОСОБА_17 та ОСОБА_39 сталась суперечка з приводу дівчини. Вона пішла на місце події та ОСОБА_13 встав та пішов їй назустріч. Потім ОСОБА_13 подзвонив вітчиму. Першу медичну допомогу свідок надала у кабінеті, а потім вітчим забрав ОСОБА_13 до лікарні. Щодо ОСОБА_17 може сказати, що хлопець відповідальний, заняття не прогулював, поводив себе поважно. Після події у закладі освіти з ОСОБА_17 проводилась бесіда.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_40 суду показав, що у 2021 року, після навчання ОСОБА_17 повідомив, що йому потрібно поговорити з ОСОБА_39 . Біля технікуму ОСОБА_13 розмовляв по телефону, ОСОБА_17 підійшов до нього та сказав, що потрібно поговорити. Вони почали розмовляти, потім свідок, який стояв в метрах 5-7, почув як ОСОБА_13 нецензурно висловився стосовно дівчини ОСОБА_41 . Через декілька секунд ОСОБА_42 вдарив ОСОБА_13 . Потім ОСОБА_13 встав та вибачився перед ОСОБА_17 та ОСОБА_14 . Після цього свідок, ОСОБА_17 та ОСОБА_14 пішли, а до ОСОБА_13 підійшли друзі.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, щодо допитаних свідків в ході судового розгляду встановлено не було. Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стороною захисту відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, як про те вказував захист під час судового розгляду, надано не було. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Крім вищезазначеного, вина обвинуваченого ОСОБА_3 , підтверджується дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, відповідно до ст.23 КПК України, а саме:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2021 року (з фотозображеннями до нього), проведений за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_43 , у присутності понятих, відповідно до якого потерпілий розповів про обставини події, яка відбувалась 14.09.2021 року (том 1, а.п. 29-33).

- висновком експерта № 3296е від 22.12.2021 року відповідно до якого на тілі потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за даними медичної документації та при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

-відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків, рани на спинці носу;

-рубця на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, який є наслідком загоєння поверхневої рани чи глибокого садна.

Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів).

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування КНП «МКЛ №8» ДМР».

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися і від однієї механічної дії тупого твердого предмету.

Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою.

Виявлені у нього тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливі для життя явища. На підставі: п. 2.1.3. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Враховуючи характер, локалізацію (тілесні ушкодження лише на обличчі) та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту.

Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_5 в області носу не суперечить механізму їх утворення, на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту за його участю (том 1, а.п. 53-57).

- протоколом огляду місця події від 17.01.2022 року у м. Дніпро (з фото таблицею до нього), відповідно до якого місцем огляду є відкрита ділянка місцевості розміром 3х10 метрів, розташована за 100 метрів до буд. АДРЕСА_2 . Оглядом виявлено, що з лівої сторони від вищезазначеної ділянки розташовані зелені насадження на ґрунтовій поверхні, посередині якої розташована металева конструкція висотою приблизно 3 метри. Посередині вищевказаної ділянки розташована проїжджа частина автомобільної дороги з асфальтованим покриттям шириною приблизно 3 метри, довжиною приблизно 500 метрів. З правої сторони розміщені зелені насадження на ґрунтовій поверхні, посередині якої розташована тротуарна доріжка, що має асфальтове покриття шириною 1,5 метри, довжиною приблизно 300 метрів. Над тротуарною доріжкою розташована металева конструкція висотою приблизно 3 метри (том 2 а.п.103-105).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2022 року з додатком до нього, проведеного за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_6 , у присутності понятих, відповідно до якого потерпілий заявив, що на фото №1 зображений чоловік, який 14.09.2021 наніс йому тілесні ушкодження. Згідно додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, на фото №1 зображений ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.п.106-108).

- протоколом проведення слідчого експерименту (з фотозображеннями до нього) від 18.01.2022 року, проведений за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_31 , законного представника свідка ОСОБА_32 , педагога, у присутності понятих, відповідно до якого свідок розповів про обставини події, яка відбувалась 14.09.2021 року, а саме: 14.09.20021 року неповнолітній ОСОБА_23 , стоячи в положенні безпосередньої близькості з правого боку від потерпілого ОСОБА_44 , своєю правою рукою, стиснутою в кулак наніс один удар в область носу останнього (том 1, а.п. 132-136).

А відтак судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

В силу вимог ст. ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, досліджені в сукупності всі здобуті у провадженні докази дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем навчання характеризується позитивно (том 1 а.п. 63, 159), на обліку в секторі ювенальної превенції згідно бази даних ІПНП «Армор» не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався (том 1 а.п.65, 161, 166), за місцем проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає (том 1 а.п. 71, 174), під наглядом лікаря-психіатра Центру психіатричної допомоги дорослому та дитячому населенню КНП «КЛШМД» ДМР не перебуває (том 1 а.п. 162), в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не знаходиться (том 1 а.п.165), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної сектором ювенальної пробації м. Дніпра філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, обвинувачений є студентом Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій, пройшов військову підготовку в територіальній обороні та прийняв присягу. Даний орган, в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення неповнолітнім ОСОБА_3 , вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, тому його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк (том 2 а.п.69-71).

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину неповнолітнім.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, вчинення злочину неповнолітнім, з урахуванням вимог статей 98-103 КК України, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_3 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілий ОСОБА_44 звернувся з позовною заявою про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, яка обґрунтована тим, що 14.09.2021 року неповнолітнім ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків, рани на спинці носу, рваної рани на губі.

Внаслідок завданої травми потерпілому ОСОБА_44 довелося перенести операцію по репозиції кісток носу з подальшим стаціонарним лікуванням. Крім того, діями відповідача потерпілому завдано також значних немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями.

По-перше, це відчуття приниження внаслідок прилюдного побиття, по-друге - це необхідність терпіли постійний біль під час реабілітаційного періоду після операції. Крім того, внаслідок отриманої травми з`явилося суттєве ускладнення дихання через деформацію носової перегородки. Травма також відобразилась і на зовнішньому вигляді так як призвела до деформації зовнішнього носу, утворення рубців тощо.

На теперішній час дихання носом є не тільки суттєво ускладненим, але й виявляється незручним через сторонні звуки, які при цьому утворюються. Значно знизилася самооцінка, з`явилися комплекси. Богдан намагається не з`являтися у громадських містах. Позбавлений можливості нормального спілкування з рідними та близькими.

Крім того, для намагання виправити спричинену травмою деформацію, необхідно пройти ще одне оперативне втручання, а після нього ще один реабілітаційний період. На теперішній час точна сума матеріальних затрат на операцію невідома, проте, зі слів лікарів, загальна сума обійдеться не менш, ніж у 50000 грн. Таким чином, потерпілий оцінює моральну шкоду у розмірі 40000 гри, які і просить стягнути з ОСОБА_3 (т. 2 а.п.46-48).

Вирішуючи питання про розмір відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує та з чого при цьому виходить.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом при вирішенні питання, щодо цивільного позову потерпілого, до уваги беруться положення ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 3,9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, матеріального стану обвинуваченого.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення. (заява № 60750/00, ECHR, 2004, п. 62).

Потерпілим на підтвердження заявлених вимог надано медичну документацію, відповідно до якої останньому рекомендовано планове оперативне лікування риносептопластика (том 2 а.п.43-45).

Суд приходить до висновку, що протиправними діями обвинуваченого безсумнівно були завдані моральні страждання потерпілому внаслідок фізичного болю та страждань. Суд при вирішенні цивільного позову керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь глибини та тривалості душевних страждань потерпілого, характер, обставини скоєного правопорушення, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого заподіяну моральну шкоду потерпілому ОСОБА_44 в розмірі 5000,00 грн. На переконання суду, вказана сума кореспондує глибині та силі страждань, про які потерпілий повідомив суду.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадження не обирався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127, 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1