Єдиний унікальний номер 333/6778/19
Провадження №1-кп/333/51/23
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеруОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина Російської Федерації, українця, який має вищу освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання діяння вчинене ОСОБА_6

03.07.2019, у період часу приблизно з 18.00 години до 20.00 години, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптового виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи в стані неосудності, не усвідомлюючи наслідки своїх дій у вигляді настання смерті потерпілої, та не маючи можливості ними керувати, вчинив суспільно небезпечне діяння, а саме за допомогою невстановленого предмету, наніс ОСОБА_9 не менше 10-ти ударів по голові, спричинивши останній тілесні ушкодження, від яких потерпіла померла на місці вчинення злочину, після чого розчленив труп ОСОБА_9 , за допомогою залізовмісного предмету, що володіє ріжучими, пиляючими властивостями, відділивши нижні кінцівки та голову від тулубу.

В діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 316 від 17 липня 2019 року, ОСОБА_6 , 1977 р.н. потребує направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу для уточнення діагнозу та виключення симулятивної поведінки.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 191 від 17.10.2019, ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне захворювання психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь. Потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Ухвалою суду від 28.11.2019 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, однак було встановлено, що він є неосудним і тому просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

ОСОБА_6 , його захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , заперечували щодо задоволення клопотання, вважали недоведеною причетність ОСОБА_6 до смерті ОСОБА_9 .

2. Пояснення ОСОБА_6 ..

В судовому засіданні ОСОБА_6 відмовився від дачі показань відповідно до вимог ст. 63 Конституції України, однак в останньому слові зазначив, що дане кримінальне правопорушення він не вчиняв, до показань, які він надав працівникам поліції, його під фізичним та психологічним тиском змушували працівники поліції. Крім цього, в цей день в квартирі він знаходився з потерпілою, та ще з одним невідомим чоловіком, який йому в стакан з вином підсипав снодійне. Коли він прокинувся то не пам`ятає, що сталося.

3. Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6 , суд вважає, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, яке ОСОБА_6 вчинив за викладених вище обставинах, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що убита ОСОБА_9 є її донькою. Вона ніколи не знала ОСОБА_6 . ЇЇ донька була дуже хорошою матір`ю, виростила сина до 16 років, а доньку до 17 років. Діти вчилися в гімназії. В день випускного її донька посварилася з чоловіком, додому не пішла, як вона пізніше дізналася пішла в парк. В день вбивства зранку її донька пішла до чоловіка, однак його не зустріла і десь в обід пішла в кафе де працювала її донька ОСОБА_10 . Зі слів внучки вона бачила матір з чоловіком, як пізніше виявилося це був ОСОБА_6 , вбивця доньки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він працює приватним підприємцем на ринку «Олександрівський», продає вживані товари. В судовому засіданні він не впізнав ОСОБА_6 , як особу яка в нього купляла «ножовку», він навіть його не впізнав, коли йому показували поліцейські фотографії Монте на ринку, але впізнав тільки пилку, яку він на початку літа 2019 року продав мужчині низького росту. Він в цей день сидів за прилавком, коли до нього підійшов мужчина та попросив продати «ножовку». Він вийшов до покупця із-за прилавка та показав йому «ножовку» радянського виробництва. Оскільки, ця пилка була дуже стара то йому необхідно було її привести до ладу, підмалювати, а саме головне загострити (заточити). Ось чому він впізнав «ножовку», коли йому поліцейські пред`явили на ринку. Крім цього, дану пилку свідок ОСОБА_11 впізнав в судовому засіданні, коли йому її пред`явив прокурор. (впізнав її за специфічним заточуванням зубців пилки, які тільки він так заточує на ринку).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що в цей час працював патрульним поліцейським. 03.07.2019 він з напарником приїхав на виклик (згідно інформації виклик здійснив ОСОБА_13 ) де зазначалося, що він в квартирі проживання сина, виявив напевно труп свого сина ОСОБА_6 . Коли він з напарником під`їхали до будинку, який вказаний у виклику, то там вже були інші патрульні поліцейські. Особисто він до квартири не заходив. Він спілкувався з батьком, який йому пояснив, що це напевно труп його сина, оскільки останній йому телефонував за день до цієї події, однак ОСОБА_6 йому не відповідав. Більше він з цього приводу пояснити нічого не зміг.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що в цей день він приїхав до свого сина в квартиру, оскільки він йому не відповідав на телефонні дзвінки. Коли він зайшов до квартири то побачив у ванній кімнаті труп без голови та ніг. Відразу визвав поліцію, зазначивши, що в квартирі напевно вбили його сина. Однак, коли приїхали поліція, він їм надав дозвіл і вони здійснили обшук та виявили труп жінки. Його син не міг вчинити дане вбивство, оскільки він доброзичливий та психічно хворий.

Вважає, що вбивство вчинив невідомий чоловік при чому перед тим підсипав його сину снодійне. Поліцейські змусили його сина признатися в вбивстві, якого він не вчиняв. З приводу фальсифікації доказів, він звертався до ДБР та поліції. На теперішній час триває досудове розслідування.

Крім показів потерпілої, свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

- рапорту чергового частини Комунарського ВП Дніпровського відділення поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 згідно з якими 06.07.2019 о 16:53 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.07.2019 о 16:52 за адресою: АДРЕСА_1 , 15 хвили, тому виявив труп сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без голови, 41 рік, лежить в ванній кімнаті у виварці, син мешкав зі співмешканкою. Останній раз спілкувався з сином о 11:40. Заявник ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

(т. 1 а.п. 119)

- даними протоколу огляду предмету від 18.10.2019 згідно яких, оглянуто копію запису архіватору мовлення інформації відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП за повідомленням, яке надійшло 06.07.2019 о 16:52 з тел.. від ОСОБА_14 за фактом виявлення трупу без голови в квартирі АДРЕСА_2 ;

(т. 1, а.п. 162-166);

- заява від ОСОБА_14 , якою він дозволяє проведення огляду місця події 06.07.2019 в квартирі АДРЕСА_2 ;

(т. 1 а.п. 169)

- даними протоколу огляду місця події від 06.07.2019 згідно яких, встановлено, що «06.07.2019 з 19-26 год. до 07.07.2019 03:07 год., слідчий провів огляд в квартирі АДРЕСА_2 . При вході до квартири встановлено, що вона двокімнатна. В коридорі при вході з лівої сторони піж стіною стоїть холодильники в корпусі білого кольору. На першому холодильнику мається надпис «Днепр», на другому - «Ока». Підлога вкрита полімерною плиткою. На праву сторону від входу до квартири мається ванна кімната де на підлозі ванна в якій виявлено труп. Труп знаходиться тазі, який зверху накритий одягом, простинями, фарбою з різким запахом ацетону, змоченим цементом. З частини трупу видніється частина правої руки, яка знаходиться поряд з ваннами та частина лівої руки….

Труп перевернуто з ванни, труп жіночої статі. Нижні кінцівки та голова відсутні. Краї ампутації кінцівок не рівні… В ампутованих частинах маються сліди волосся. Труп гнилісно змінений на руках, животі на молочних залозах… На лівій руці мається поверхнева рана на четвертому пальці. На третьому та четвертому пальці зламаний ніготь. На правій руці зламаний ніготь на четвертому пальці. Вобласті правого плечового суглобу на передній поверхні рана з рівними краями з розміром 3х0,7 см….

При відкритті першого холодильника з написом «Днепр» виявлені частини трупу, а саме: дві ноги… На ногах по всій поверхні слід порошку. На ногтівих пластинах мається лак червоно кольору. Середній частині правої гомілки по внутрішній поверхні розташовані садна, які розташовані паралельно одна одній на відстані 1 см…

Краї ампутованої рани лівого стегна не рівні. В рані знаходиться волосся у великій кількості темного кольору. В середній третині лівої гомілки багряний синець розміром 8х5 см.. По передній поверхні лівої гомілки 3,5х3 см. синець….

Під час огляду місця події виявлено та вилучено: наволочку з РБК; пару кросівок сього кольору з РБК; джинсову куртку з РБК; джинси сього кольору; предмети одягу; два будівельних пензля з фарбою сірого кольору; п`ять предметів одягу; викрутка з РБК; ручка пилка; гантеля; предмет схожий на ніж; накладний замок з ключем; флакон з туалетною водою; ручна пилка з нашаруванням РБК; пара кросівок сірого кольору; пара капців; паперовий пакет з цементу; виріз з простирадла з РБК; виріз з коврової доріжки зі слідом ноги; будівельний шпатель; пара полімерних рукавичок з РБК; два чеки; пара полімерних рукавичок; металевий сантехнічний вентель; фотознімки в кількості 25 штук; недопалок; виріз з РБК; полімерна упаковка «Ручійок»; залізні вагани.

Також до протоколу обшуку долучена фото таблиця та флеш-носій інформації об`ємом 32 ГБ.

Судом також досліджувався фото таблиця та флеш-носій інформації об`ємом 32 ГБ з відеозаписом проведення обшуку.

(т. 1, а.п. 170-239);

- даними протоколу затримання ОСОБА_6 від 07.07.2019 згідно яких, встановлено, що о 23.10 год. 06.07.2019 фактично затримали ОСОБА_6 , під час затримання в останнього вилучено: сорочка синього кольору на ґудзиках; джинсові брюки світло-синього кольору; кросівки чорного кольору, з кожзамінника марки «bayota»; фіскальний чек від 06.07.2019 року 19:23 години «АТБ-маркет»; мобільний телефон марки «MINT» в корпусі чорного кольору.

(т. 2 а.п. 176-178);

- клопотання слідчого ОСОБА_16 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України про проведення обшуку від 08.07.2019 в квартирі АДРЕСА_2 . (т. 1 а.п. 166)

- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2019 про дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 . Як зазначено в ухвалі «07.07.2019 року о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину у зв`язку з тим, що свідки, сукупність ознак на тілі, одязі та місці події вказували на те, що саме ця особа щойно скоїла вказане кримінальне правопорушення.

07.07.2019 року в ході протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотримання правил, передбачених ч. 7 ст. 223 та ст. 236 КПК України, у присутності понятих, було здійснено обшук затриманої особи, а саме: ОСОБА_6 , під час якого було виявлено та вилучено: сорочка синього кольору на ґудзиках; джинсові брюки світло-синього кольору; кросівки чорного кольору, з кожзамінника марки «bayota»; фіскальний чек від 06.07.2019 року 19:23 години «АТБ-маркет»; мобільний телефон марки «MINT» в корпусі чорного кольору.

06.07.2019 року з метою виявлення і фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя вчинення злочину, вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, було проведено огляд місця події, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Вказана подія була зареєстрована в ЄРДР під № 0002252 від 06 липня 2019 року».

(т.1 а.п. 167-168)

- даними протоколу пред`явлення трупу для впізнання від 07.07.2019 згідно яких, встановлено, що в приміщенні моргу Запорізького бюро судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , пред`явлено для впізнання тулуб з верхніми кінцівками, нижню та верхню кінцівку, а також фрагмент одягу трупа невідомої жінки, виявлено 06.07.2019 в кв. АДРЕСА_2 . Після огляду впізнав свою дружину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2

(т. 2, а.п. 57);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.07.2019, згідно яких підозрюваний ОСОБА_6 , в присутності понятих, в квартирі АДРЕСА_2 , розповів про події, що мали місце 03.07.2019 в період часу з 18:00 до 20:00 годин.

Судом також досліджувався флеш-носій інформації об`ємом 32 ГБ з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 .

В ході огляду судом встановлено, що ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_17 , розповів та показав в деталях вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_9

(т. 2, а.п. 130-136);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.07.2019, згідно яких підозрюваний ОСОБА_6 , в присутності понятих, в квартирі АДРЕСА_2 , розповів про події, що мали місце 03.07.2019 в період часу з 18:00 до 20:00 годин.

Судом також досліджувався флеш-носій інформації об`ємом 32 ГБ з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6

(т. 2, а.п. 147-153);

- висновком судово-медичної та судово-імунологічної експертизи №2509 від 08.07.2019, яким встановлено, що причина смерті ОСОБА_9 , встановити не виявилося можливим через розчленування трупа та відсутності частин тіла.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 , були виявлені наступні ушкодження:

- розчленування тіла на рівні шиї та нижніх кінцівок на рівні стегон - утворилися посмертно. Це підтверджується відсутністю крововиливів в місцях поділу та відсутністю ознак прижиттєвих ушкоджень при мікроскопічному (судово-гістологічному) дослідженні тканин.

- розчленування вироблялося залізовмісними предметом (предметами), що володіли ріжучими, пиляючими властивостями. Це підтверджується характером країв поділу шкіри, кісток, пошкоджень м`яких тканин, а також результатами медико-криміналістичного дослідження шкірних клаптів і кісток.

- непроникаюча колото-різана рана у правій підключичній ділянці - утворилася від дії плаского односторонньо гострого колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обух та лезо. Це підтверджується: щілиноподібними формами ран, рівними неосадненими краями, гострокутними кінцями шкірних ран, переважанням довжини ран над їх глибиною, а також даними медико-криміналістичної експертизи. Напрямок ранового каналу спереду назад, зліва направо. В прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває, без достовірних ознаків прижиттєвості, тому вказати ступінь тяжкості не представляється можливим.

- синці та садна на тулубі та верхніх і нижніх кінцівках - утворилися в місцях травматичного впливу, від дій тупих предметів, особливості яких в пошкодженнях не відобразилися, незадовго до настання смерті, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають; у живих осіб такі пошкодження зазвичай відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

- синець у лівій лопатковій області; садна у лівій лопатковій області та у лівій надлопатковій ділянці - утворилися в місцях травматичного впливу, від дій тупих предметів, особливості яких в пошкодженнях не відобразилися, задовго до настання смерті, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають; у живих осіб такі пошкодження зазвичай відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

За даними медико-криміналістичної експертизи по краям розділення на клаптях шкіри з області шиї, правої нижньої кінцівки та лівої нижньої кінцівки виявлені сполуки заліза.

Судово-медичними даними, за якими можна було б достовірно судити про положення тіла потерпілої під час заподіяння їй ушкоджень, про взаєморозташування потерпілої і особи, яка заподіює пошкодження, експерт не має. Однак, можна сказати, що взаємне розташування нападника і потерпілої могло бути різним, з дотриманням єдиної умови - пошкоджені частини тіла повинні були бути доступними для травмування.

Довжина тулуба (від лінії поділу у нижній третині шиї до ліній поділу у верхній третині правого стегна) - 82 см та нижніх кінцівок (від верхньої третини стегон до пальців стоп): довжина лівої нижньої кінцівки - 92 см, довжина правої нижньої кінцівки - 85 см.

При судово-імунологічному дослідженні мазків та марлевих тампонів взятих з вмістом піхви та прямої кишки трупа ОСОБА_9 , встановлено: «В тампоні та мазках на двох предметних скельцах з вмістом піхви, в тампоні та мазках на двох предметних скельцах з вмістом прямої кішки присутність сперматозоїдів не встановлена».

При судово-імунологічній експертизі крові, присланій на марлі з лівої ноги трупа ОСОБА_9 , виявлені антигени А і Н з ізогемагглютиніном анти-В, що не виключає приналежності крові до групи А з ізогемагглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н.

При судово-імунологічній експертизі крові, присланій на марлі, трупа ОСОБА_9 , виявлені антигени А і Н з ізогемагглютиніном анти-В, що не виключає приналежність її крові до групи А ізогемагглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н.

При судово-імунологічній експертизі крові, присланій на марлі з правої ноги трупа ОСОБА_9 , виявлені антигени А і Н з ізогемагглютиніном анти-В, що не виключає приналежності крові до групи А з ізогемагглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н.

При судово-токсикологічній експертизі м`яза тулуба, м`яза правої нижньої кінцівки, м`яза лівої нижньої кінцівки трупа ОСОБА_9 , виявлено етиловий спирт: в м`язі тулуба в концентрації 1,0 проміле; в м`язі правої кінцівки к концентрації 1,4 проміле, в м`язі лівоїнижньої кінцівки в концентрації 1,4 проміле. Не виявлено: метилового, пропілових, бутилових, амілових спиртів.

При судово-токсикологічній експертизі частин внутрішніх органів (шлунка та тонкого кишківника з вмістом, нирки) трупа ОСОБА_9 , не виявлено: похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазину, похідних 1,4-бензодіазепіну, похідних піразолону, ноксирону, імізину, морфіну, кодеїну, діоніну, героїну, гідрокодону, папаверину, промедолу, стрихніну, атропіну, гіосціаміну, скополаміну, кокаїну, пахікарпіну, анабазину, нікотину, кофеїну, парацетамолу, ефедрину, ефедрону, димедролу, похідних саліцилової та бензойної кислот.

Судячи за ступенем розвитку трупних явищ на частинах тіла, з урахуванням умов перебування їх у вологому середовищі, вважаю, що смерть наступила приблизно (дуже приблизно - труп розчленований-і знекровлений) за 5 днів і, можливо, більш, до часу проведення експертизи.

(т.2, а.п. 58-69);

- висновком експерта №1591 від 30.07.2019, яким встановлено, що об`єкти №1-6, що були вилучені «з підлоги ванни» та об`єкти №7-12, що були вилучені «з підлоги приміщення №1», є волоссям, належать людині, походять з голови, мають ознаки фарбування. П`ять волосин (об`єкти № 3,7-9,11) мають ознаки, характерні при відділенні їх повільним рухом, п`ять волосин (об`єкти №1,2,4,6,12) відділені тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею, одна волосина (об`єкт №5) була вирвана, одна волосина (об`єкт №10) могла випасти сама або при незначному фізичному зусиллі.

Об`єкти №5,10 придатні для ДНК дослідження.

Об`єкти №1-4,6-9,11,12 не є придатними для ДНК- дослідження.

(т.2, а.п. 70-71);

- висновком експерта №3-336 від 07.10.2019, яким встановлено, що сувальдний механізм накладного (прирізного) замка, вилучений в ході проведення огляду місця події, а саме приміщення квартири АДРЕСА_2 , надійшов на дослідження в справному стані.

Незважаючи на відсутність на деталях досліджуваного навісного замка явних ознак відмикання сторонніми предметами, відповісти на питання: «Чи відчинявся сувальдний механізм накладного (прирізного) замка сторонніми предметами?», не є можливим. Це пояснюється тим, що сторонні предмети, що мають форми і розміри, близькі до ключів - оригіналам, а також спеціальні пристрої і пристосування, при їх одноразовому застосуванні можуть не залишити характерних слідів на деталях механізму.

(т.2, а.п. 72-78);

- протокол тимчасового доступу від 28.10.2019 згідно якого, вилучено копії матеріалів кримінального провадження №0002243, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме копія витягу ЄРДР; копія рапорту оперативного чергового ОСОБА_18 ; копія заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_5 ; копія пам`ятки про процесуальні право та обов`язки потерпілого; впізнавальна карта на ОСОБА_9 ; копія протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 , копія заяви на дозвіл проведення огляду місця події від 04.07.2019; копія протоколу огляду місця події від 04.07.2019;

(т.2, а.п. 126);

- висновком первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 316 від 17.07.2019, ОСОБА_6 , 1977 р.н. потребує направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу для уточнення діагнозу та виключення симулятивної поведінки. (т. 2 а.п. 182-190);

- Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 191 від 17.10.2019, ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне захворювання психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь. Потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом.

(т. 2 а.п. 191-194);

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, судом досліджено такі процесуальні рішення, документ та інші матеріали:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.07.2019 внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України та присвоєно номер №0002252, а саме 03.07.2019 в період часу з 18.00 год. до 20.00 год. ОСОБА_6 знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вході словесного конфлікту, на ґрунті раптового виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за допомогою невстановленого предмету, наніс ОСОБА_9 не менше 10-ти ударів по голові, спричинивши останній тілесні ушкодження, від яких потерпіла померла на місці вчинення злочину, тим самим вбив її та після чого розчленив труп ОСОБА_9 ;

(т. 1 а.п. 154)

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.10.2019, згідно якого ОСОБА_5 подала заяву про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вбивство її доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

(т. 2 а.п. 121)

- ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2019 про накладення арешту на майно, яке 06.07.2019 вилучено в ході огляду місця події, квартири АДРЕСА_2 , а саме: наволочку з РБК; пару кросівок сього кольору з РБК; джинсову куртку з РБК; джинси сього кольору; предмети одягу; два будівельних пензля з фарбою сірого кольору; п`ять предметів одягу; викрутка з РБК; ручка пилка; гантеля; предмет схожий на ніж; накладний замок з ключем; флакон з туалетною водою; ручна пилка з нашаруванням РБК; пара кросівок сірого кольору; пара капців; паперовий пакет з цементу; виріз з простирадла з РБК; виріз з коврової доріжки зі слідом ноги; будівельний шпатель; пара полімерних рукавичок з РБК; два чеки; пара полімерних рукавичок; металевий сантехнічний вентель; фотознімки в кількості 25 штук; недопалок; виріз з РБК; полімерна упаковка «Ручійок»; залізні вагани;

(т. а.п. 55-56)

- протокол огляду місця події від 08.07.2019, згідно якого слідчим оглянуто територію полігону твердих побутових відходів;

(т. 2 а.п. 105-112)

- постанова про визнання речових доказів від 16.09.2019, якою визнано в якості речових доказів: картонна коробка, в яку упаковано вагани; картонна коробка, в яку упакована джинсова куртка; картонна коробка, в яку упакована пара кросівок; картонна коробка, в яку упакована паперовий пакет з-під цементу; картонна коробка, в яку упакована пара кросівок; картонна коробка, в яку упаковані предмети одягу; картонна коробка, в яку упаковані предмети одягу з пола трупу; картонна коробка, в яку упаковано пара капців синього кольору; картонна коробка, в яку упакована викрутка з РБК; картонна коробка, в яку упаковані джинси синього кольору; картонна коробка, в яку упакована наволочка; спец, пакет №2203648, в який упаковано ніж з приміщення №4; спец, пакет №3168930, в який упаковано ніж з поверхні холодильна «Днепр2»; спец, пакет №2108796, в який упаковано два будівельні пензля; спец, пакет №3168929, в який упаковано флакон з туалетною водою; паперовий конверт, в який упаковано три вирізи; паперовий конверт, в який упаковано вісім змивів РБК; спец, пакет №2203650, в який упаковано два фіскальних чека; спец, пакет №2203647, в який упаковано шпатель; шість паперових конвертів, в які упаковано змиви РБК; паперовий конверт, в який упаковано полімерна упаковка з написом «Ручеек» з РБК; паперовий конверт, в який упаковано недопалок; паперовий конверт, в який упаковано сантехнічний вентель; паперовий конверт, в який упаковано пара полімерних рукавичок; паперовий конверт, в який упаковано зішкріб; паперовий конверт, в який упаковано волоси з ванни та підлоги.

В ході затримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку ст.208 КПК України, було вилучено: картонна коробка, в яку упаковано джинсові брюки; картонна коробка, в яку упаковано сорочка синього кольору; картонна коробка, в яку упаковано пара кросівок; паперовий конверт, в яку упаковано мобільний телефон «MINT» паперовий конверт, який упаковано фіскальний чек.

На підставі постанови прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області було відібрано у підозрюваного ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступне: паперовий конверт, в якому упаковано зрізи вільних кінців нігтьових пластин з обох кистей рук ОСОБА_6 ; паперовий конверт, в якому упаковано два косметичні ватняні диски змивами з обох рук ОСОБА_6

(т. 2 а.п. 79-80)

- постанова про визнання речових доказів від 26.11.2019, якою визнано в якості речових доказів: картонна коробка, в яку упаковано гантеля; спец пакет № 4008442 в який упаковано мікрооб`єкти з рук трупа; спец пакет № 3726116 в який упаковано 12 слідів пальців рук; 4) паперовий конверт в який упаковано сантехнічний вентиль;

(т. 2 а.п. 82)

- витяг про державну реєстрацію прав від 22.12.2010, власником квартири АДРЕСА_2 являється ОСОБА_14 ;

(т. 1 а.п. 140)

Висновок суду щодо вчинення Монте суспільно небезпечного діяння в стані неосудності.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Частиною 1 ст. 503 КПК визначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання, зокрема, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що суспільно небезпечне діяння було вчинено особою, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для кримінально-правової оцінки діяння: як об`єктивні, так і суб`єктивні його ознаки. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого, свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні, а також надані письмові докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям ОСОБА_6 в стані неосудності прийшов до висновку, що докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини, а саме що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд робить зазначений висновок із детального аналізу показань свідка ОСОБА_11 , який в свою чергу в судових засіданнях при допиті в якості свідка, пояснив, що:він продав пилку покупцю, а впізнав її, оскільки, ця пилка була дуже стара то йому необхідно було її привести до ладу, підмалювати, а саме головне загострити (заточити). Ось чому він впізнав «ножовку», коли йому поліцейські пред`явили на ринку. Крім цього, дану пилку свідок ОСОБА_11 впізнав в судовому засіданні, коли йому її пред`явив прокурор. (впізнав її за специфічним заточуванням зубців пилки, які тільки він так заточує на ринку).

Суд зазначає, що дану пилку було вилучено під час огляду місця події від 07.07.2019 в квартирі АДРЕСА_2 .

Стосовно вилучення пилки на місці вчинення злочину, ні ОСОБА_6 , ні батько не змогли пояснити.

Також з аналізу процесуальної дії, як слідчого експерименту від 09.07.2019 за участю ОСОБА_6 , а саме в ході огляду судом відеозапису слідчого експерименту встановлено, ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_17 , детально розповів перед проведенням слідчої дії, а а також в подальшому показав за допомогою статиста, яким чином спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , від яких вона померла, а саме причиною настання в нього конфлікту з ОСОБА_9 стало саме пропажа грошей з книги, яка знаходилася на столі. Після суперечки з потерпілою, він наніс декілька ударів, останній по голові, та в нього в цей момент потемніло в очах. Отямившись, він зрозумів, що ОСОБА_9 мертва і він вирішив її розчленувати пилкою.

Крім цього суд зазначає, що даний слідчий експеримент проводився після затримання ОСОБА_6 , за присутності захисника ОСОБА_17 і будь яких заперечень зі сторони ОСОБА_6 та його захисника в усній чи письмовій формі не надходили. Ба більше, ОСОБА_6 все розповідав з певним азартом та захоплювався своїми діями.

Позиція сторони захисту

Захисником ОСОБА_8 було подано письмове клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: що йому, як захиснику ОСОБА_6 , не було відкрито матеріали кримінального провадження.

Таким чином, докази, надані прокурором є недопустимими через порушення вимог ст. 290 КПК України.

Крім цього, протокол огляд місця події, а саме - квартири, розпочався о 19 год. 26 хв. до внесення відомостей до ЄРДР. Огляд житла Монте було здійснено без ухвали слідчого судді, та без присутності його власника і самого Монте. Зазначене підтверджується відсутністю їх підписів, а також підпису захисника Монте у протоколі огляду та показаннями свідка ОСОБА_21 . У протоколі не зазначено навіть номер в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, у зв`язку із чим слідчий зайшов у квартиру. При цьому, згода ОСОБА_22 на проникнення до його помешкання, якщо така була, є нікчемною, оскільки, по-перше, він не здатний висловлювати свою справжню думку, а по-друге, у силу приписів ст. 503 КПК України не може безпосередньо брати участь у слідчих діях.

Також зазначає, що протокол огляду наданий в судовому засіданні не відповідає тому, який був наданий стороні захисту при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого, а саме: у частині підписантів Протоколу (учасників дії), та власне їх підписів під ним (відсутні декілька підписів), а також додатку до нього. Зазначені обставини були встановлені безпосередньо в судовому засіданні.

Згідно із КПК України, Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (ч. 2 ст. 87 КПК).

Відповідно до судової практики Верховного Суду, основною метою обшуку як слідчої дії є саме відшукання певних предметів чи відомостей, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. При цьому обшук у будь-якому випадку пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи (постанова від 26.05.2021 у справі №761/12614/20).

З Протоколу огляду видно, що при відкритті холодильника «Дніпро» виявлено та вилучено частину трупу; зі шафи приміщення 1 вилучено ручну пилу; зі столу вилучено викрутку. Тому фактично було проведено обшук квартири, де проживав ОСОБА_22 .

Як убачається з матеріалів справи, прокурор чи слідчий усупереч вимогам ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 237 КПК із клопотанням про надання дозволу на проведення огляду чи обшуку не зверталися.

З урахуванням наведеного, Протокол огляду місця події, а саме: квартири АДРЕСА_2 від 06 липня 2019 року є недопустимим доказом, зокрема тому, цю слідчу дію здійснено за відсутності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення огляду чи обшуку, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

При цьому, усі речі вилучені у ході огляду також є недопустимими доказами оскільки здобуті завдяки огляду, проведеного з порушенням КПК та істотного порушення прав та свобод людини.

Щодо порушення права на захист ОСОБА_6 .

У цій справі права Монте порушувались систематично. Також було порушено процесуальні права його захисника адвоката ОСОБА_8 , коли слідчий протиправно не надав для ознайомлення матеріали кримінального провадження й тому йому довелось оскаржувати такі його дії у судовому порядку.

Специфікою правового статусу неосудної особи, як учасника кримінального провадження є надання їй додаткових процесуальних гарантій, що закріплено у ч. 2 ст. 10 КПК України.

Його клієнта правоохоронні органи визнали неосудною особою. Обмежуючи обсяг процесуальних прав неосудних осіб, що реалізуються безпосередньо, законодавець наділив їх компенсаторними гарантіями здійснення цих процесуальних прав через участь у провадженні законних представників та захисника.

За змістом наведеного, виключається можливість ОСОБА_6 реалізовувати свої права на досудовому розслідуванні та в суді самостійно. З урахуванням висновку СПЕ, жодне висловлювання, пояснення, заява (у т.ч. щодо проникнення у його помешкання поліцейських) та вчинення Монте будь-яких дій на досудовому розслідування не мають правового значення.

Характер розладу психічної діяльності та його психічне захворювання на момент затримання ОСОБА_22 та одразу після цього не дозволяли проводити з ним слідчі та процесуальні дії. Тому докази, отримані у ході таких дій є недопустимими. При цьому присутність поряд із моїм клієнтом при проведені слідчих, процесуальних дій захисника значення не має, оскільки дії вчинялися безпосередньо з Монте.

Слідчий та прокурор допустили грубе порушення норм процесуального закону - ст. 503 КПК України, коли, після затримання Монте, розуміючи, що той страждає на психічне захворювання (це було зрозуміло ще на етапі його так званого допиту) не винесли постанову про заміну порядку досудового розслідування і не продовжили його за правилами, передбаченими главою 39 КПК України. Разом з цим, як установив Суд у цій справі (ухвала від 28.11.2019) вказану постанову слідчий виніс за один день до звернення з Клопотанням до суду - 26.11.2019.

Також слідчий та прокурор не вжили заходів щодо надання Монте необхідної психіатричної допомоги аж до моменту його поміщення до психіатричної лікарні на підставі ухвали суду від 28.11.2019. При цьому, згідно з практикою ЄСПЛ ненадання належної медичної допомоги не може бути виправдане відсутністю скарг хворого. (див. рішення «Ільхан проти Туреччини» (№22277/93 п. 87), і «Сарбан проти Молдови» (№3456/05 п. 90 від 04.10.2005). Необхідно брати до уваги уразливість таких осіб і неспроможність у певних випадках звернутися з чіткою скаргою чи взагалі поскаржитися (див. Аертс проти Бельгії від 30.07.1998 п. 66).

Крім цього, не встановлено причину смерті ОСОБА_23 . Тому твердження прокурора про те, що людина померла від 10 ударів у голову (цікаво як це було встановлено, така кількість ударів) є безпідставними. А тим більш безпідставними є твердження про вчинення моїм клієнтом суспільно небезпечного діяння.

Такі доводи захисника суд находить необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок отримання доказів передбачає дотримання певних вимог: 1) належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) належність процесуального порядку отримання доказів; 4) належність фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.

Кримінальний процесуальний закон дає вичерпний перелік підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими (ст. ст. 87, 88 КПК України).

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких визнана Верховною радою України.

Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої статті 87 КПК України дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має бути наслідком визнання отриманих у такій неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Відповідно ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Частина перша статті 237 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2137-IX від 15.03.2022\

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

В постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 518/203/17 зазначено, що огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

Таким чином, при наявності очевидних даних, які вказують на вчинення кримінального правопорушення і зумовлюють необхідність проведення огляду слідчий чи прокурор приймає рішення про його проведення. Необхідність оперативного проведення огляду, надає право на таке проведення до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є відмінністю від обшуку, який може бути проведений лише коли кримінальне провадження зареєстровано та відповідні відомості внесено до ЄРДР.

Як правило рішення слідчого, прокурора про проведення огляду, яке прийнято до внесення відомостей до ЄРДР ніде спеціально не фіксується, оскільки необхідність вчинення таких дій зумовлена настанням невідкладного випадку та потребою зафіксувати дані про подію злочину. Таким чином відмінністю між вказаними процесуальними діями є процесуальні підстави їх проведення. Для проведення огляду достатньо відповідного рішення слідчого прокурора, яке не вимагає письмової форми, для проведення обшуку - виключно судове рішення. В будь-якому випадку, відповідно до положень ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

В постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 630/515/17, зазначено, що з змісту положення ч. 1 ст. 233 КПК України слідує, що законодавцем, крім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільної згоди власника. Так, виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Також відмінністю між обшуком та оглядом є конкретно визначений суб`єктний склад осіб, які можуть проводити вказані дії. У випадку проведення огляду це ті особи (слідчий, прокурор) які безпосередньо прибули на місці вчинення злочину.

Хронологія подій, які передували проведення огляду квартири виглядала так 06.07.2019 о 16:53 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.07.2019 о 16:52 за адресою: АДРЕСА_1 , 15 хвили тому виявив труп сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без голови, 41 рік, лежить в ванній кімнаті у виварці, син мешкав зі співмешканкою. Останній раз спілкувався з сином о 11:40. Заявник ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дане повідомлення відображене в рапорті чергового частини Комунарського ВП Дніпровського відділення поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 )

Крім цього із запису архіватору мовлення інформації відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП за повідомленням, яке надійшло 06.07.2019 о 16:52 з тел.. від ОСОБА_14 за фактом виявлення трупу без голови в квартирі АДРЕСА_2 ;

Отже на місце події прибула слідчо-оперативна група, викликана ОСОБА_14 (власник квартири), який в подальшому надав заяву якою дозволяє проведення огляду місця події 06.07.2019 в квартирі АДРЕСА_2 , оскільки думав, що виявлений ним труп, це труп його сина.

Тобто, ОСОБА_6 не міг фізично надати дозвіл на проведення огляду квартири, оскільки: по-перше батько вважав, що в квартирі знаходиться труп його сина, а по-друге слідчо-оперативна група в цей час виконувала невідкладні слідчі дії на прохання ОСОБА_14 .

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_14 надав згоду на проведення огляду житла та приміщення, яким сам і володіє, з метою фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення.

Наведені обставини не ставлять під сумнів добровільність такої згоди, оскільки були наявні всі процесуальні гарантії, які захищали здатність ОСОБА_14 висловлювати свою справжню думку.

Отже, виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК, суд дійшов висновку, що огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Після проведення огляду квартири слідчим відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України звернувся 08.07.2019 клопотання до слідчого судді про проведення обшуку від 08.07.2019 в квартирі АДРЕСА_2 . (т. 1 а.п. 166)

Ухваллю слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2019 надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 . Отже твердження захисника ОСОБА_8 про те, що прокурор чи слідчий усупереч вимогам ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 237 КПК із клопотанням про надання дозволу на проведення огляду чи обшуку до слідчого судді не зверталися є безпідставними та не обґрунтованими.

Крім цього, суд зазначає, що з досліджених в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме: протоколу огляду місця події від 06.07.2019 в квартирі АДРЕСА_2 , відеозапис проведення огляду квартири, показання понятих, судом встановлено, що події проведення огляду місця події не суперечать часовим рамкам, які зазначені у відеозаписі проведення огляду. Крім цього в судовому засіданні встановлено що, в ході проведення огляду квартири були присутні поняті ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , а також спеціалісти: старший інспектор Комунарськогог ВП ОСОБА_26 , працівники поліції: заступник начальника СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 , заступник начальника відділу СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_28 , т.в.о. начальника СВ Комунарського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_29 , начальник відділу ЗМП №2 ОСОБА_30 , які в подальшому розписалися в протоколі огляду, огляд проводився з 06.07.2019 з 19 год. 26 хв. до 07.07.2019 до 03.07 год., проводив його слідчий ОСОБА_31 за участю вищевказаних учасників, які вказані у протоколі. Тому, версія захисту про те, що огляд проводився за відсутності працівників поліції, оскільки останні не розписалися в протоколі огляду, не відповідає дійсності. Даний факт також підтверджується відеозаписом слідчої дії, який оглянуто в судовому засіданні.

Тому, не зазначення підписів в протоколі огляду працівниками поліції одразу після проведення огляду місця події, суд розцінює як технічну помилку слідчого, яка ніяким чином не впливає на те, щоб визнати протокол огляду проведеного 06.07.2019 вквартирі АДРЕСА_2 недопустимим доказом та не тягнуть за собою безумовної підстави для недопустимості цього доказу. З тих саме підстав суд вважає протокол огляду належним доказом.

Суд жодним чином не применшує важливості протоколу огляду для фіксації підстав, обставин і процедури огляду, забезпечення права особи на свободу і запобігання зловживанням, яким може сприяти незаконний огляд місця події. Однак, у цій справі питання полягає у тому, чи є сама собою неточність у протоколі огляду в квартирі АДРЕСА_2 , спізніле його складання або не зазначення підписів інших учасників процесуальної дії у разі фактичного проведення огляду достатньою підставою для визнання недопустимими доказів, отриманих у ході огляду, якщо факт і обставини огляду в квартирі доведені іншими доказами.

Суд зазначає, що факт проведення огляду може визначатися не лише протоколом огляду місця події, але й іншими засобами доказування. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт проведення огляду може встановлюватися не лише протоколом проведення огляду місця події, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами.

Суд вважає, що, встановлюючи обставини проведення огляду, та наявність підстав для проведення огляду, суд виходить з дійсних обставин, встановлених на підставі усієї сукупності доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відповідним протоколом.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_8 про визнання доказів недопустимими, з причин того, що йому, як захиснику ОСОБА_6 , не було відкрито матеріали кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Відтак, оголошення сторонам про завершення досудового розслідування і відкриття матеріалів іншій стороні є процесуальною гарантією здійснення права на захист підозрюваним та одночасно одним із засобів перевірки повноти і всебічності проведеного досудового розслідування.

Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Поряд з тим сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290 КПК України).

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі письмові документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна із сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження (зокрема, права вимагати відкриття матеріалів провадження та права на ознайомлення з цими матеріалами).

Як встановлено судом захисник ОСОБА_8 надавав правову допомогу ОСОБА_6 з 30.07.2019, згідно договору про надання правової допомоги. Згідно рапорту слідчого ОСОБА_16 від 26.11.2019 адвокату ОСОБА_8 надано доступу до всіх матеріалів кримінального провадження, однак останній покинув кабінет слідчого відмовившись від ознайомленням з матеріалами провадження, на телефонні дзвінки не відповідав, тобто знехтував своїм право, як захисника ОСОБА_6 на ознайомлення з матеріалами провадження відповідно до вимог ст. 290 КПК України. Дану відмову засвідчили своїми підписами свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .

Крім цього, на час проведення досудового розслідування захисник ОСОБА_7 , також надавав правову дорогу ОСОБА_6 , який під час виконання слідчим вимог ст. 290 КПК України, разом із Монте ознайомився з матеріалами справи про, що зробив запис у протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.11.2019. Будь яких зауважень у захисник у протоколів не зазначив. (т.2 а.п. 92-94).

Стосовно письмових клопотань захисника ОСОБА_7 , поданих під час судового розгляду, в яких останній вказував на причетність іншої особи до вчинення злочину, що невідома особа підсипала ОСОБА_6 в їжу або напої снодійне, після чого останній заснув. Коли ОСОБА_6 спав невідома особа вчинила вбивство потерпілої. З огляду на докази, які підтверджують, що ОСОБА_6 не вбивав, працівники поліції сфабрикували матеріали справи, і з цього приводу він звернувся до Державного бюро розслідувань, які в свою чергу зазначені відомості внесли до Єдиного реєстру досудового розслідування, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Тобто, орган досудового розслідування, а саме Комунарського ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводить перевірку доводів захисника щодо можливого вчинення іншою особою даного злочину. Однак, на теперішній час щодо цих підстав слідчим жодній особі не пред`явлено підозру і тим паче особа вироком суду визнана винуватою та засуджена.

Щодо фальсифікації доказів працівниками поліції, перевищення влади та службових повноважень, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження за №0000232 внесеного до ЄРДР 07.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Однак, на теперішній час, щодо цих підстав слідчим ДБР жодній особі не пред`явлено підозру і тим паче особа вироком суду визнана винуватою та засуджена.

З огляду на викладене суд вважає ці твердження є не обґрунтованими та такі, які з об`єктивних причин не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Крім цього, суд в судовому засіданні допитав ОСОБА_14 , який пояснив суду, що в цей день він приїхав до свого сина в квартиру, оскільки він йому не відповідав на телефонні дзвінки. Коли він зайшов до квартири то побачив у ванній кімнаті труп без голови та ніг. Відразу визвав поліцію, зазначивши, що в квартирі напевно вбили його сина. Однак, коли приїхали поліція, він їм надав дозвіл і вони здійснили обшук та виявили труп жінки. Його син не міг вчинити дане вбивство, оскільки він доброзичливий та психічно хворий.

Вважає, що вбивство вчинив невідомий чоловік при чому перед тим підсипав його сину снодійне. Поліцейські змусили його сина признатися в вбивстві, якого він не вчиняв. З приводу фальсифікації доказів, він звертався до ДБР та поліції. На теперішній час триває досудове розслідування.

Проаналізувавши покази свідка ОСОБА_14 суд прийшов до висновку, що вони є необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх показів ОСОБА_14 не надав жодного доказу, щодо вчинення іншою особою вбивства ОСОБА_9 .

Крім цього, покази не містять достовірних та допустимих доказів на спростування вини сина ОСОБА_6 , а містять лише припущення щодо вчинення працівниками поліції незаконних дії по відношенню до його сина ОСОБА_6 .

Тому, оцінюючи показання свідка ОСОБА_14 , суд приходить до висновку, що вони ані сам по собі, ані в сукупності з іншими дослідженими судом доказами та обставинами, не містить будь-яких відомостей про не вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом (п. 1 ст. 7 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне.

Обов`язковими (універсальними) елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.

Об`єкт кримінального правопорушення - це те, на що завжди посягає кримінальне правопорушення і чому воно завжди заподіює певної шкоди. Це ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом.

Об`єктивна сторона - зовнішня сторона діяння, яка виражається у вчиненні передбаченого законом діяння (дії чи бездіяльності), що заподіює чи створює загрозу заподіяння шкоди об`єкту кримінального правопорушення.

Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до КК може наставати кримінальна відповідальність ( ч. 1 ст. 18 КК).

Згідно зі ст. 19 КК осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (ч. 1).

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2).

Суб`єктивна сторона - це внутрішня сторона кримінального правопорушення, бо вона включає ті психічні процеси, що характеризують свідомість і волю особи в момент вчинення кримінального правопорушення. Ознаками суб`єктивної сторони, як елементу складу, є вина, мотив і мета кримінального правопорушення. Обов`язковою (необхідною) основною ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення є вина особи.

Відповідно до ст. 23 КК виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ст. 24 КК).

У широкому значенні кваліфікація кримінальних правопорушень чи кримінально-правова оцінка діяння - це оцінка діяння, яке заподіяло чи могло заподіяти шкоду, та характеризується рисами кримінальної протиправності, що полягає у визначенні того, якою статтею (частиною, пунктом статті) кримінального закону, передбачене це діяння. Вона включає в себе пошук відповідної статті, обґрунтування необхідності її застосування, процесуальне закріплення висновку про те, що діяння передбачене вказаною статтею та, відповідно, що воно є (не є) кримінальним правопорушенням чи іншим діянням, передбаченим кримінальним законом.

У спрощеному (вузькому) вигляді кваліфікація кримінальних правопорушень чи кримінально-правова оцінка діяння - це встановлення та юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння й ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого КК.

Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки) не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК і в такому випадку відсутня вина як обов`язкова основна ознака суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення, а отже і суб`єктивна сторона. Зазначене є правовою підставою для юридичної оцінки дій неосудної особи не як кримінального правопорушення, а як суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК.

Статтею 92 КК передбачено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиноюцього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання (ст. 93 КК).

Згідно зі ст. 94 КК залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом (ч. 1).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду (ч. 5).

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до вимог ст. 503 КПК кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку (ч. 1).

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру (ч. 3).

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними (ч. 4).

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються: 1) час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; 2) вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення цією особою; 3) наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; 4) поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; 5) небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; 6) характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням; 7) обставини, що підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення (ст. 505 КПК).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Суспільна небезпечність як ознака кримінального правопорушення полягає в тому, що кримінальне правопорушення заподіює або створює реальну загрозу заподіяння шкоди суспільним відносинам, які є об`єктами кримінально-правової охорони. Суспільна небезпечність - внутрішня якість кримінального правопорушення, яка надає йому матеріального характеру, закріплена в законі та набуває правового значення, тобто породжує протиправність, яка є юридичним вираженням суспільної небезпечності.

У теорії кримінального права суспільна небезпечність визначається двома критеріями - характером і ступенем.

Характер суспільної небезпечності діяння як ознака кримінального правопорушення - це його якісна характеристика, обумовлена перш за все характером суспільних відносин, на які діяння посягає. Так, характер суспільної небезпечності діянь є різним, залежно від особливостей різних груп суспільних відносин, на які вони посягають, скажімо, наприклад, на основи національної безпеки чи життя та здоров`я особи.

Характер суспільної небезпечності визначається, крім того, характером діяння, його об`єктивними ознаками (показниками): місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків.

Ступінь суспільної небезпечності - кількісне вираження небезпечності діянь, яке визначається інтенсивністю посягання і, перш за все, видом та розміром (обсягом) шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди.

На ступінь суспільної небезпечності діяння суттєво впливають також спосіб його вчинення (наприклад, фізичне насильство, погроза застосування такого насильства, загально-небезпечний спосіб, обман чи зловживання довірою, зокрема зловживання службовим становищем службовою особою тощо), характером та видом засобів і знарядь, що використовуються для вчинення діяння (технічні пристрої, комп`ютери, підроблені документи, зброя (вогнепальна чи холодна) бойові припаси, вибухові речовини, наркотичні засоби, психотропні речовини тощо). Крім того, на ступінь суспільної небезпечності значною мірою впливають обстановка, час, місце вчинення діяння.

Щодо вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 у стані неосудності: згідно висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 316 від 17 липня 2019 року, ОСОБА_6 , 1977 р.н. потребує направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу для уточнення діагнозу та виключення симулятивної поведінки.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 191 від 17.10.2019, ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне захворювання психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь. Потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Враховуючи вищевказаний висновок експерта та керуючись приписами статті 19 КК України, суд приходить висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння - вбивство (що відповідає ознакам злочину, вказаному у частині 1статті 115 Кримінального кодексу України) у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння у ОСОБА_6 страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, і Зазначене хронічне захворювання психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь.

Враховуючи викладене, суд вважає правильною кваліфікацією суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, та не знаходить підстав для зміни кваліфікації.

Враховуючи викладене вище, особу ОСОБА_6 , характер та тяжкість його психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння, ступінь його небезпечності для суспільства, суд дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, що буде достатнім для запобігання вчиненню ним повторних суспільно-небезпечних діянь.

Суд вважає неправильним застосування в клопотанні прокурора твердження про виникнення у ОСОБА_6 злочинного умислу на умисне протиправне заподіяння смерті, оскільки такі дії ним вчинені у стані неосудності, що виключає можливість застосування такого некоректного формулювання.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2019 відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 28.11.2019 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя змінений на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Виконання ухвали доручено директору КНП «Обласного клінічного закладу з наданням психіатричної допомоги» ЗОР. На теперішній час ОСОБА_6 утримується в даному закладі до 18.02.2023, включно.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності дост.100 КПК України.

Питання щодо стягнення процесуальних витрат з особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, розгляду не підлягає відповідно до вимогст.124 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.395,512,513 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, затверджене прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу КНП «Обласного клінічного закладу з наданням психіатричної допомоги» ЗОР, застосований до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Речові докази:

- картонна коробка, в яку упаковано вагани; картонна коробка, в яку упакована джинсова куртка; картонна коробка, в яку упакована пара кросівок; картонна коробка, в яку упакована паперовий пакет з-під цементу; картонна коробка, в яку упакована пара кросівок; картонна коробка, в яку упаковані предмети одягу; картонна коробка, в яку упаковані предмети одягу з пола трупу; картонна коробка, в яку упаковано пара капців синього кольору; картонна коробка, в яку упакована викрутка з РБК; картонна коробка, в яку упаковані джинси синього кольору; картонна коробка, в яку упакована наволочка; спец, пакет №2203648, в який упаковано ніж з приміщення №4; спец, пакет №3168930, в який упаковано ніж з поверхні холодильна «Днепр2»; спец, пакет №2108796, в який упаковано два будівельні пензля; спец, пакет №3168929, в який упаковано флакон з туалетною водою; паперовий конверт, в який упаковано три вирізи; паперовий конверт, в який упаковано вісім змивів РБК; спец, пакет №2203650, в який упаковано два фіскальних чека; спец, пакет №2203647, в який упаковано шпатель; шість паперових конвертів, в які упаковано змиви РБК; паперовий конверт, в який упаковано полімерна упаковка з написом «Ручеек» з РБК; паперовий конверт, в який упаковано недопалок; паперовий конверт, в який упаковано сантехнічний вентель; паперовий конверт, в який упаковано пара полімерних рукавичок; паперовий конверт, в який упаковано зішкріб; паперовий конверт, в який упаковано волосся з ванни та підлоги - які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

- наволочку з РБК; пару кросівок сього кольору з РБК; джинсову куртку з РБК; джинси сього кольору; предмети одягу; два будівельних пензля з фарбою сірого кольору; п`ять предметів одягу; викрутка з РБК; ручка пилка; гантеля; предмет схожий на ніж; накладний замок з ключем; флакон з туалетною водою; ручна пилка з нашаруванням РБК; пара кросівок сірого кольору; пара капців; паперовий пакет з цементу; виріз з простирадла з РБК; виріз з коврової доріжки зі слідом ноги; будівельний шпатель; пара полімерних рукавичок з РБК; два чеки; пара полімерних рукавичок; металевий сантехнічний вентель; фотознімки в кількості 25 штук; недопалок; виріз з РБК; залізні вагани - які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

- картонна коробка, в яку упаковано джинсові брюки; картонна коробка, в яку упаковано сорочка синього кольору; картонна коробка, в яку упаковано пара кросівок; паперовий конверт, в яку упаковано мобільний телефон «MINT» паперовий конверт, який упаковано фіскальний чек, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

- паперовий конверт, в якому упаковано зрізи вільних кінців нігтьових пластин з обох кистей рук ОСОБА_6 ; паперовий конверт, в якому упаковано два косметичні ватняні диски змивами з обох рук ОСОБА_6 - які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

- картонна коробка, в яку упаковано гантеля; спецпакет № 4008442 в який упаковано мікрооб`єкти з рук трупа; спец пакет № 3726116 в який упаковано 12 слідів пальців рук; паперовий конверт в який упаковано сантехнічний вентиль, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Копію ухвали після її проголошення вручити прокурору, потерпілій, захиснику, законному представнику, особі, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13.02.2023.

Головуючий суддя ОСОБА_1