Справа №949/135/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених: ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

представників потерпілих: ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця в режимі відеоконференцзв`язку розгляд клопотання захисника обвинувачених про залишення без руху позовів ОСОБА_13 та ОСОБА_10 по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000204 від 29 жовтня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Дубровицького районного суду перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000204 від 29 жовтня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України із затвердженим обвинувальним актом.

До початку судового розгляду від обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду надійшли відзиви на позовні заяви, у яких вони просили цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які були пред`явлені до них про відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 140328,58 грн. залишити без руху, а також про відмову у задоволенні цивільних позовів в повному обсязі. Як на підставу для залишення цивільних позовів без руху зазначають, що позовні заяви подані з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України. Зокрема, позивачами всупереч вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України: не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не зазначено про місце перебування оригіналів доказів; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, вказує, позивачами не додано копій документів, а саме копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для кожного з них.

В судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_9 підтримала позицію обвинувачених та просила залишити без руху цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_13 із викладених у відзиві на позову заяву підстав.

Прокурор в судовому засіданні вирішення клопотань про залишення без руху цивільних позовів ОСОБА_10 та ОСОБА_13 відніс на розсуд суду.

Потерпілі та їх представники просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на затягування судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши цивільні позови, приходить до наступних висновків.

Згідно п.10 ст.56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди та, яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно ч.ч.1,2 ст.62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до положень ч.ч.1, 4, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України встановлено ряд вимог до форми та змісту позовної заяви. Недотримання цих вимог може бути підставою для залишення позовної заяви без руху та її повернення у порядку, передбаченому частинами 1-3 ст. 185 ЦПК України.

Отже, з огляду на це, суд дійшов висновку, що оскільки ЦПК України встановлює порядок здійснення виключно цивільного судочинства, вимоги до форми і змісту позовної заяви, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, мають застосовуватись з урахуванням специфіки кримінального провадження та не повинні суперечити засадам кримінального судочинства.

Так, одночасний розгляд судом обвинувального акта і цивільного позову, з точки зору доказування, має ряд особливостей, які посилюють захист, зокрема, законних інтересів юридичних осіб, що зазнали шкоди від злочину та сприяють більш швидкому і повному її відшкодуванню. Головний обов`язок держави полягає в утвердженні та забезпеченні прав і свобод, тому вся діяльність осіб, які здійснюють кримінальне провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення прав і законних інтересів учасників цього провадження.

Статтею 91 КПК України до обставин, що підлягають доказуванню серед іншого віднесені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид та розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Зазначені елементи предмету доказування у кримінальному провадженні взаємопов`язані з предметом доказування за позовами про відшкодування шкоди у позовному провадженні за правилами цивільного судочинства, та відповідно, окремими змістовними вимогами до оформлення позовної заяви, перелік яких наведений у ст. 175 ЦПК України.

Проте, на відміну від цивільного судочинства, де обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на неї (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), у кримінальному провадженні, доказування цих обставин, у тому числі, факту завдання шкоди кримінальним правопорушенням, особи, яка її завдала, її винуватості, виду завданої кримінальним правопорушенням шкоди (майнова, моральна, фізична) та її розміру (якщо шкода має або набула характеру майнової) покладається на слідчого та прокурора (ст. 92 КПК України), які наділені відповідними повноваженнями для його здійснення.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Відповідно до п. 6. ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до п. 10. ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги ст. 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви у кримінальному провадженні повинні застосовуватись в обмеженому вигляді, з урахуванням перерозподілу тягаря доказування, взаємозв`язку предмету доказування у кримінальному та цивільному провадженнях за позовом про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Правові наслідки, передбачені ст. 185 ЦПК України, такі як залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви у разі недотримання вимог ст. 175 ЦПК України, можуть бути застосовані судом лише тоді, коли недоліки позовної заяви унеможливлюють або суттєво перешкоджають розгляду цивільного позову по суті та ухваленню за результатами такого розгляду рішень, передбачених ст. 129 КПК України.

Окрім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України (від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05) зазначив, зокрема, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, слід уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, адже доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Ураховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про залишення позовних заяв без руху, оскільки визначені в клопотанні недоліки позовної заяви не створюють перешкод для розгляду цивільного позову по суті з прийняттям одного з рішень, передбачених статтею 129 КПК України, ураховуючи зібрані стороною обвинувачення докази.

Окрім наведеного вище, ухвалою суду від 22 лютого 2023 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України призначено до судового розгляду. Одночасно у даному кримінальному провадженні потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 визнано цивільними позивачами, а обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - цивільними відповідачами. Крім того, надано відповідачам строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі до суду відзиву на позов та відповідних доказів. У випадку подачі відзиву позивачам встановлено строк п`ять днів для подачі відповіді на відзив, в якій підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази.

При вирішенні питання про прийняття вказаних цивільних позовів до розгляду у межах даного кримінального провадження, судом було встановлено, що форма та зміст позовних заяв відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства, у зв`язку з чим їх було прийнято до розгляду в межах даного кримінального провадження, про що зазначено в тексті ухвали. Отже при постановлені даної ухвали, питання стосовно можливості залишення позову без руху судом вже було вирішено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи, викладені обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обґрунтування необхідності залишення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 без руху є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 128, 314-316, 369, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинувачених про залишення без руху позовів ОСОБА_13 та ОСОБА_10 - відмовити.

Відзиви цивільних відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняти в межах розгляду даних цивільних позовів.

Встановити позивачам строк у п`ять днів для подачі відповіді на відзиви.

Повний текст ухвали проголошено 13 березня 2023 року о 09-30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Рівненської області ОСОБА_1 .