Провадження 1кп/712/364/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0002238 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресоою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.04.2022 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовими строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження№0002238 відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст.190 КК України. Ухвалою суду від 20.02.2023 року ОСОБА_4 оголошено в розшук , надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду кримінального провадження.

Відповідно до протоколу затримання особи від 07.03.2023 року, ОСОБА_4 був затриманий 07.03.2023 року працівниками Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області в м. Умань, Черкаської області, йому вручено клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою 07.03.2023 року та 08.03.2023 року доставлено до Соснівського районного суду м. Черкаси .

Ухвалою суду від 08.03.2023 відновлено кримінальне провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні прокурор звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується в т.ч. у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі, а також, що він може переховуватися від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, а також зважаючи на те, що не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, тому існує достатньо реальних підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, суду пояснив, що в нього зараз є робота в м. Умань і він може з`являтися до суду за першим викликом.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частина 2 ст. 331 КПК України вказує, що вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від суду; 2) можливий незаконний вплив на потерпілого, свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; 4) можливе вчинення інших кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції» закріплював, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Встановлено, що у кримінальному провадженні №0002238 від 22.09.2022 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст.190 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.190КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Разом із цим, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, 15.04.2022 Соснівським районним судом міста Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміючи, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на від трьох до восьми років позбавлення волі, матиме реальну можливість переховуватись від суду, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Даний ризик обґрунтовується тим, що в ОСОБА_4 відсутнє постійне місце проживання та роботи, а також сталі соціальні зв`язки. Одночасно ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2023, 06.02.2023 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувалися примусові приводи, на виконання яких відповідно до рапортів ст. ДОП СП відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , який доповів, що в ході виконання ухвал суду про здійснення примусового приводу в судові засідання на 06.02.2023 року та на 20.02.2023 року обвинуваченого ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , здійснювалися неодноразові виходи за вказаною адресою з метою доставки вказаної особи в судові засідання. По прибуттю за адресою: АДРЕСА_2 , дверей домоволодіння в якому проживає ОСОБА_4 ніхто не відчинив, встановити місце знаходження ОСОБА_4 не вдалося.

20.02.2023 обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук та дозволено співробітникам Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області затримати обвинуваченого ОСОБА_4 , якого згідно протоколу затримання особи від 07.03.2023 року затримано в м. Умань Черкаської області.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим обґрунтовується тим, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий корисливий злочин.

Натомість державним обвинувачем встановлено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно підозрюваного не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; 3) застава - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про те, майновий та сімейний стан обвинуваченого дає йому можливість внести за себе заставу; 4) домашній арешт - оскільки обвинувачений, будучи раніше судимим, що свідчить про можливість вчинення нових злочинів, у випадку обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується в т.ч. у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі, а також, що він може переховуватися від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, а також зважаючи на те, що не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, тому існує достатньо реальних підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на викладене вище, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів

Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Водночас, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 , майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає, що застава у мінімальному розмірі, визначеному п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, може достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та призначає заставу у розмірі 70 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 187880 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 331, 350 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, українця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, який рахувати з моменту його затримання 07 березня 2023, тобто до 05 травня 2023 включно.

Строк дії ухвали - до 05 травня 2023 року (включно).

Визначити розмір застави 70 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 187880 грн. (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти на ОСОБА_4 зобов`язання:

- прибувати до суду та прокурора за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в до Державної установи "Черкаський слідчий ізолятор" - для відома та виконання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 08 березня 2023 року.

Повний текст ухвали проголошено 08 березня 2023 року о 11 годині 30 хвилин.

Головуючий: