КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/2111/21
Провадження № 1-кп/534/79/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001306 від 25.08.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горішні Плавні (Комсомольськ), Полтавської області, українки, громадянки України, освіта вища, працює у КПН «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» лікарем-невропатологом, розлучена, має на утриманні малолітнього сина, проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язана, не має інвалідності, не є учасником бойових дій, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

у с т а н о в и в :

Суд, допитавши обвинуваченого у судових засіданнях у цій справі, дослідивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступних висновків.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

25.08.2021 приблизно о 08 годині 00 хвилин, в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю вулиці Добровольського у м. Горішні Плавні, в напрямку від вул. Соборної до просп. Героїв Дніпра, керуючи автомобілем Renault Megane, державний номер НОМЕР_1 , рухалася водій ОСОБА_5 .

В цей же час, в зустрічному напрямку по вулиці Добровольського, керуючи мопедом Viper TXM50QT-B, державний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_7

Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, на регульованому світлофором перехресті вулиці Добровольського та вулиці Миру, водій ОСОБА_5 , при виконанні маневру повороту ліворуч на вул. Миру, порушивши вимоги п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, де відповідно вказано:

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним i не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.16.6 Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч,

не переконалася в безпеці виконуваного маневру, не надала дорогу мопеду Viper під керуванням ОСОБА_7 , який рухався прямо, в зустрічному напрямку, виїхала на його смугу руху, чим створила небезпеку для водія ОСОБА_7 та допустила зіткнення передньою частиною автомобіля Renault Megane з передньою та лівою частиною мопеда Viper.

Внаслідок зіткнення водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому правої стегнової кістки, скалкового перелому правого надколінника, ран в ділянці правої кінцівки, які відповідно до висновку експерта № 1113 від 08.11.2021 за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час отримання.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № CE-19/117-21/13472-IT від 15.11.2021 в умовах даної події водій автомобіля Renault Megane, державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Renault Megane державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що необережні дії ОСОБА_5 , які проявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, слід кваліфікувати за ч. 2 ст.286 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засідання надала покази, за змістом яких свою вину визнала повністю. Тоді, на її думку переконалася у здійсненні безпечного маневру, вона просто не побачила водія «Вайпера». Коли трапилося ДТП то вона просто залишалася на місці пригоди, з її телефону було викликано швидку допомогу, і доки проводилися всі слідчі дії на місці ДТП вона залишалася там. З приводу людських факторів то на той момент вона була не в стані, її брат підійшов до сестри потерпілого, вибачився сказав все що від них залежить, вони в будь-якому випадку будуть робити для відновлення здоров`я потерпілого. Кожного дня відвідувала потерпілого в лікарні, все лікування, яке на момент його знаходження в лікарні було необхідно, вона купувала. А коли її не було вмісті просила своїх колег, щоб вони теж цікавилися у лікаря в чому є необхідність для лікування і теж забезпечували в повному обсязі лікування. Також після виписки потерпілого з лікарні була необхідність в реабілітації, так як ушкодження колінного суглобу було тяжким та потребувало розроблення щоб в майбутньому було рухомими. Вона була ініціатором і повідомила родину потерпілого про те, що є виплати міського бюджету на лікування пацієнтам, які потребують оперативного лікування, зібрала всі необхідні документи після чого була виплачена сума на лікування потерпілого. Також ОСОБА_5 переймалася забезпеченням допоміжними засобами для пересування з центру надання допомоги людям з обмеженими можливостями «Калина». Увесь час поки було необхідно проходити обстеження рентгенографію, ОСОБА_9 забезпечувала участь у чергах. Старалася все робити, що від неї залежить, максимально на той період компенсувати моральну та матеріальну шкоду. Єдине, розуміє, що порушила правила дорожнього руху, та що такі тяжкі тілесні ушкодження можна отримати від швидкості руху транспортним засобом. Справді потерпілий її трішки підвищив. На запитання представника потерпілого щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілому та визнання частково позову у розмірі 50000 грн. ОСОБА_5 відповіла, що матеріальне відшкодування було здійснено шляхом лікування потерпілого, а моральне не будо відшкодовано в грошовій валюті хоча був витрачений час для потерпілого. На запитання представника потерпілого, чому визнає позов частково у сумі 50000 грн., відповіла, що відшкодовувати позов у сумі 350 000 грн. не має можливості.

У останньому слові обвинуваченої ОСОБА_5 , за змістом, серед іншого, просила суд про умовний термін, про поблажливість, суворо не карати, не позбавляти права керування, оскільки автомобіль їй необхідний для того, що забирати і відвозити сина, враховуючи умови воєнного стану, не позбавляти її сина щастя та радості бути завжди з нею, відмовити у задоволенні цивільного позову з підстав наявності страхового полісу.

З урахуванням думи учасників кримінального провадження, суд не допитував свідків, потерпілого (т. 2, а.с. 20).

Крім того, обставини справи підтверджуються також такими доказами:
-випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 № 3769 від

24.02.2022 (т. 1 а.с. 109-110);

-консультаційним висновоком № 1273 від 17.02.2022 на ім`я ОСОБА_7 (т.

1 а.с. 111-112);

-консультаційним висновоком № 12008 від 11.04.2022 на ім`я ОСОБА_7 (т.

1 а.с. 113-114);

-постановами про визнання та приєднання до матеріалів кримінального

провадження в якості речових доказів (т. 1 а.с. 115-117);

-ухвалами слідчого судді про накладення арешту на речові докази автомобіль

Renault Megane та мопед Viper TXM50QT-B (т. 1 а.с. 118-121);

-копіями посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також копіями

свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів (т. 1 а.с. 122-124);

-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників

наземних транспортних засобів № 200877676 на ім`я ОСОБА_10 на транспортний засіб Viper TXM150A (т. 1 а.с. 125);

-довідками про витрати на проведення експертиз (т. 1 а.с. 126, 134, 142,148,159);

-висновком експерта № СЕ-19/117-21/10936-ІТ від 21.09.2021 (т. 1 а.с. 127-133);

-висновком експерта № СЕ-19/117-21/10939-ІТ від 17.09.2021 (т. 1 а.с. 135-141);

-висновком експерта № СЕ-19/117-21/10938-ІТ від 29.09.2021 (т. 1 а.с. 143-147);

-висновком експерта № СЕ-19/117-21/12136-ІТ від 02.11.2021 та фото таблицями до

нього і оптичним диском до вище вказаного висновки (т. 1 а.с. 149-158);

-висновком експерта № СЕ-19/117-21/13472-ІТ від 15.11.2021 (т. 1 а.с. 160-165);

-копією розпорядження про надання разової грошової допомоги з бюджету

Горішньоплавнівської міської територіальної громади ОСОБА_11 у розмірі 20 000 грн. (т. 1 а.с. 178);

-розпискою про отримана ОСОБА_11 від ОСОБА_5 коштів у сумі 12 600

грн.(т. 1 а.с. 179);

-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників

наземних транспортних засобів № 205382166 на ім`я ОСОБА_5 на транспортний засіб Renault Megane (т. 1 а.с. 188);

-копіями чеків про купівлю ліків (т. 1 а.с. 189-207);

-розпискою про отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_5 грошових коштів у

сумі 5 000 грн. (т.2 а.с. 6);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.08.2021 з

фототаблтцями до нього (т. 2 а.с. 7-18);

-листом директора КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні

Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.10.2021 № 1310 про те, що ОСОБА_5 не знаходиться на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-псхіатра (т. 1 а.с. 172);

-характеристиками особи ОСОБА_5 (т.1 а.с. 173-174, 180-181);

-копією свідоцтва про шлюб (т.1. а.с. 175);

-копією про народження сина обвинуваченої ОСОБА_12 (т.1. а.с. 176);

-копією диплома лікаря-спеціаліста ОСОБА_5 (т.1 а.с. 182);

-копією трудової книжки ОСОБА_5 (т.1 а.с. 183-187);

Належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що обвинувачена ОСОБА_5 кожного дня відвідувала потерпілого в лікарні, була ініціатором і повідомила родину потерпілого про те, що є виплати міського бюджету на лікування пацієнтам, які потребують оперативного лікування, зібрала всі необхідні документи після чого була виплачена сума на лікування потерпілого, коли її не було в місті просила своїх колег, щоб вони теж цікавилися у лікаря в чому є необхідність для лікування судом не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Зокрема, прокурор у судовому засіданні, у судових дебатах просив суд врахувати обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття та часткове відшкодування шкоди.

Суд дійшов висновку, що часткове відшкодування шкоди підтверджено доказами (розпискою про отримана ОСОБА_11 від ОСОБА_5 коштів у сумі 12 600 грн.(т.1, а.с. 179); копіями чеків про купівлю ліків (а.с. 189-207); розпискою про отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 5 000 грн. (т.2, а.с. 6).

Щодо щирого каяття обвинуваченої ОСОБА_5 суд дійшов наступних висновків.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства і судової практики, щире каяття означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Отже, наведене свідчить про те, що щире каяття фактично передбачає та включає в себе повне визнання особою своєї вини. Таким чином, врахування в даному конкретному провадженні судом щирого каяття та визнання особою своєї вини як дві самостійні підстави, що, у розумінні ст. 66 КК, пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до ст. 69 КК, є необґрунтованим.

Такі правові висновки викладено у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 161/4501/19.

Проаналізувавши покази обвинуваченої ОСОБА_5 , в тому числі у останньому слові, суд дійшов висновку, що неодноразово вона переконувала суд у призначенні їй покарання виключно не пов`язаного з позбавленням волі, не позбавляти права керування.

Тому у обвинуваченої ОСОБА_5 відсутня готовність понести заслужене покарання, що достатньо свідчить про відсутність щирості у каятті ОСОБА_5 , і про наявність удаваної щирості каяття, направленої на відвернення від себе призначення судом справедливого покарання, на яке вона може заслуговувати.

Мотиви призначення покарання.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання на 2 роки.
Обвинувачена, захисник, просили суд призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Представник потерпілогов судовому засіданні просив реальну міру покарання, тобто позбавлення волі.

Потерпілий в судове засіданні не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Його явка не перешкодила розгляду справи.
При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченої, її молодий вік, стан здоров`я, сімейний стан, зокрема обвинуваченої є неодруженою, наявність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченою вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченої як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.
Частина 2 ст. 286 КК України передбачає такі види покарання: позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Враховуючи викладене, обставини, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає, що основне покарання слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України не на мінімальний і не на максимальний строк, а ближче до середньої тривалості.
Щодо додаткового покарання, то суд дійшов висновку про його застосування і на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , відсутність у неї негативних характеристик, наявність на утриманні малолітньої дитини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Розгляд цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 350 000 грн., завданої внаслідок скоєння ОСОБА_5 злочину та 10 000 грн витрат на правову допомогу.

Представник потерпілого у судовому засіданні підтримала позов з викладених у ньому підстав. Моральну шкоду оцінює у 350 000 грн.
При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілго ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди, не може бути засобом отримання прибутку, винагороди, погашенням певних грошових зобов`язань, виконання договірних зобов`язань тощо особою, якій ця шкода завдана.
Суд враховує, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень у потерпілого, який є досить молодою людиною, який починає своє самостійне життя, спосіб життя якісно змінився не у кращу сторону.
Суд при визначенні розміру моральної шкоди враховує 5 000 гривень добровільно відшкодованої обвинуваченою ОСОБА_5 моральної шкоди, завданою потерпілому ОСОБА_7 .
Таким чином, суд враховує, що потерпілий в результаті ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, проходив тривале лікування та реабілітацію, зазнав душевних хвилювань, що порушило його нормальний життєвий ритм, суд, з урахуванням принципу співмірності, справедливості та виваженості, рахує за можливе визначити розмір морального відшкодування у 345 000 грн.
Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_5 та її вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки її діям.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Суд вказує, що під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченої не застосувався, і з урахуванням процесуальної поведінки ОСОБА_5 суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертизи необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави, відповідно до вимог ст.124 КПК України.
Відповідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити ій покарання у видіпозбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від основного покарання, якщо вона протягом трирічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань
пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця
проживання, роботи або навчання;
- прибувати за викликом суду, для проведення процесуальних дій за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- пройти теоретичні та практичні курси підвищення майстерності (кваліфікації) для недосвідчених водіїв у юридичної особи, яка має відповідний дозвіл на здійснення такої діяльності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 8 066 гривень 14 копійок (вісім тисяч шістдесят шість гривень чотирнадцять копійок).

Арешт накладений ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука 28.08.2021 на автомобіль Renault Megane, державний номер НОМЕР_1 - скасувати.
Речовий доказ по справі: автомобіль Renault Megane, державний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасово утримання транспортних засобів ВП № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області - повернути власнику після набрання вироком законної сили.
Речовий доказ DVD диск із записами з камер відеоспостереження вул. Миру-Добровольського у м. Горішні Плавні залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути із засудженої ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 завдану злочином компенсацію моральної шкоди в розмірі 345 000 гривень.
Стягнути витарти на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ