Справа № 579/1428/18
Провадження № 1-кп/589/30/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сороки Молдова, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2018 близько 20:00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно від оточуючих, з корисливих спонукань, через паркан проник на огороджену територію колишньої «кролеферми», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , звідки здійснив крадіжку б/в металевого диску від вантажного автомобіля «ЗІЛ-130» вартістю 1272,00 грн та 40 кг брухту чорних металів у вигляді двох швелерів довжиною 2 м товщиною металу 0,5 см, загальною вартістю 248,00 грн.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 520,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений пояснив, що особисто з потерпілим він не знайомий, однак раніше він допомагав його батьку по господарству. В зазначений в обвинувальному акті день, у вечірній час, він взяв у сусідів візок та прийшов до території колишньої кролеферми. Перелізши через паркан, проник на територію ферми та викрав там металевий диск до автомобіля ЗІЛ та два швелери, довжиною близько двох метрів кожний. Вказані речі він перекинув через паркан, погрузив у візок та відвіз на пункт прийому металу, де здав. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати. Зараз знайшов роботу в Києві, має намір відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що в травні 2018 року від працівників поліції він дізнався про факт крадіжки на його фермі. Поліція встановила, що крадіжку вчинив ОСОБА_6 , проте потерпілий впевнений, що останній не міг цього зробити самостійно, оскільки викрадене майно важке та у обвинуваченого не вистачило б сил самому перекинути його через високий паркан. Потерпілий зазначає, що після того він приходив на ферму аби дізнатися, що саме було викрадено. Так, потерпілий запевняє, що у нього було викрадено 2 диски на автомобіль ЗІЛ та 2 швелери. При цьому він не згоден, з тим, що останні були оцінені експертом як брухт металу, оскільки такі є металевим виробом та мають значно вищу вартість.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що обставини тих подій він майже не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Разом з тим, пояснив, що він будував будинок та йому були необхідні металеві вироби, в тому числі і швелера. Для придбання металу він розмістив оголошення та до нього з приводу оголошення звертались різні особи. Так, свідок придбав необхідні йому швелера, однак не пам`ятає особу, що продала їх йому. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції, які пояснили, що придбані ним швелера раніше були викрадені у іншої особи, після чого свідок видав їх поліції.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.06.2018 вбачається, що ОСОБА_5 звернувся з заявою за фактом викрадення в травні 2018 року з належної йому території фермерського господарства виробів з металу, а саме: швелерів, металевого диску (автомобільного).

Як вбачається з висновку експерта № 19/119/11-1/2228е від 26.06.2018 вартість 40 кг брухту чорного металу (2 швелери, вагою по 20 кг кожний), викрадених у ОСОБА_5 , становить 248 грн.

Відповідно до висновку експерта № 19/119/11-2/308е від 01.08.2018 ринкова вартість внутрішнього колісного сталевого диску на вісім отворів, вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130, більше 12 років експлуатації, придатного до подальшого використання за прямим призначенням, з урахуванням зносу, складає 1272 грн.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 10.07.2018 та фототаблиці до нього, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , останній розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що 06.05.2018 близько 20:00 год. він вийшов з дому на АДРЕСА_3 та, проходячи повз територію колишньої «кролеферми», через щілину у паркані, побачив на огородженій території швелера та автомобільний металевий диск, які вирішив викрасти. В подальшому в ході слідчого експерименту обвинувачений вказав на місце, де він переліз через паркан та потрапив на територію ферми, а також на місце, де знаходилось майно (швелера та металевий диск). Показав, як викрав їх, та місце, де в подальшому сховав.

Таким чином, на підставі належних і допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Щодо незгоди потерпілого з обставинами вчиненого та вартості викраденого майна, слід зазначити, що згідно положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; його характер та наслідки; дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що він на час вчинення кримінального правопорушення судимостей не мав, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо за характером спокійним, відносин з сусідами не підтримує, від останніх надходили скарги побутового характеру (щодо дотримання правил утримання собак).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

В цьому контексті слід зазначити, що хоча потерпілий й наполягає на тому, щоб визнати обтяжуючою обставиною перебування обвинуваченого у розшуку, проте це суперечить положенням ч. 3 ст. 67 КК України. Така обставина відсутня серед переліку, викладеного в ч. 1 ст. 67 КК України, який є вичерпним.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі винного.

При вирішенні цивільного позову про відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Так, потерпілим ОСОБА_5 у цивільному позові заявлена матеріальна шкода, яка складається із вартості викраденого майна в розмірі 5424 грн 00 коп. Крім того, потерпілий вказує, що внаслідок дій обвинуваченого він зазнав моральних страждань та душевних хвилювань, а тому просить стягнути з обвинуваченого, крім матеріальної шкоди, ще й моральну, яку потерпілий оцінює у 2000 грн.

В свою чергу, обвинувачений заявлений цивільний позов спочатку визнав частково, а саме: зауважив, що вартість викраденого майна згідно обвинувального акту значно менша ніж та, що заявлена потерпілим. В подальшому позов визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 умисно викрав б/в металевий диск від вантажного автомобіля «ЗІЛ-130» та 40 кг брухту чорних металів у вигляді двох швелерів довжиною 2 м товщиною металу 0,5 см.

З огляду на викладене, враховуючи наявність правових підстав, передбачених наведеними вище вимогами ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, визнання позову останнім, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди в заявленому розмірі.

Щодо вимог позову про стягнення моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що неправомірне заволодіння обвинуваченими майном потерпілого призвело до моральних страждань останнього, його переживань з приводу вчиненого по відношенню до нього кримінального правопорушення та втрати свого майна, тобто потерпілому заподіяно моральну шкоду.

Між вказаними протиправними діянням відповідача (вчиненням кримінального правопорушення) та заподіяною моральною шкодою потерпілому мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілого, характер його душевних страждань, пов`язаний з майновими втратами, а тому суд виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в заявленому розмірі 2000 грн.

Підсумовуючи викладене, цивільних позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 1520 грн та моральної 2000 грн, які слід стягнути з обвинуваченого.

Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Підтвердження наявності речових доказів суду не надано.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, поклавши на нього обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 424 грн 00 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз на суму 1573 грн 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1