Провадження №1-кп/127/912/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 369-2 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022 за № 0000130,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 369-2 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта. Крім того, заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово. Клопотання мотивував тим, що ризики, які існували на час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, на даний час не відпали. Зазначив, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 - проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував, крім того клопотав про виклик та допит свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування. Натомість, заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Наголосив, що ОСОБА_5 є батьком багатодітної родини, має постійне місце роботи, є військовослужбовцем, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, а тому просив змінити застосований до його підзахисного запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічну пору доби.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто для затвердження угоди, закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта прокурору, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, викривача, а також свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, про виклик і допит яких клопотала сторона захисту.

Підстави для складання досудової доповіді згідно з приписами пункту 6 частини третьої статті 314 та статті 314-1 КПК, на думку суду, відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує таке.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК.

Частиною шостою статті 181 КПК регламентовано, що у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. При цьому частиною першою статті 199 КПК визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Строк дії застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу спливає 15.12.2022. З наданого суду клопотання випливає, що його примірник був вручений обвинуваченому завчасно. Отже, стороною обвинувачення були дотримані вищезазначені вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо вручення копії клопотання обвинуваченому, проте не дотримані вимоги щодо строку звернення з відповідними клопотанням до суду.

Разом з тим, суд враховує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить застережень, згідно з якими порушення порядку звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу спричиняє відмову в задоволенні клопотання або ж залишення клопотання без розгляду. Натомість зі змісту статті 350 КПК випливає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Крім того, у постанові від 22.02.2021 (справа № 991/1226/21) Верховний Суд звернув увагу на те, що КПК не передбачає відмови у продовженні строку запобіжного заходу через пропущення прокурором строку звернення з клопотанням.

Саме тому, суд вважає за доцільне вирішити клопотання сторін кримінального провадження по суті, надавши відповідну правову оцінку їхнім доводам.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, суд приймає до уваги таке.

Зі змісту клопотання прокурора випливає, що 14.09.2022 ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК та слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області своєю ухвалою від 16.09.2022 застосував до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на 60 днів, до 14.11.2022. У подальшому ухвалою слідчого судді від 11.11.2022 строк дії застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу був продовжений в межах досудового розслідування, тобто до 15.12.2022.

Суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Порядок застосування запобіжного заходу регламентований статтею 194 глави 18 КПК, зокрема, зі змісту частини другої статті 194 КПК випливає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення вказаного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину.

Прокурор як на підставу для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу послався на те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду. Разом з тим, такі твердження прокурора суд оцінює критично, оскільки відповідних доказів на підтвердження існування зазначеного ризику сторона обвинувачення не надала.

Крім того, обґрунтовуючи своє клопотання прокурор послався також на ту обставину, що ОСОБА_5 може протиправно впливати на свідків кримінального провадження. Хоча докази можливого тиску обвинуваченого на свідків суду надані не були, суд враховує, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не розпочате, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, попередження вчинення обвинуваченим позапроцесуального впливу на викривача та свідків кримінального провадження, а також виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього, поклавши на останнього обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4 частини п`ятої статті 194 КПК.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо часових меж застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні чотирьох дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, а тому суд вважає за можливе змінити обвинуваченому часові межі обраного відносно нього запобіжного заходу, застосувавши до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, а саме з 22.00 год. до 07.00 год. наступної доби.

Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 369-2 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022 за № 0000130, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 22 грудня 2022 року о 15.30 годині.

У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, викривача, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 22.00 год. до 07.00 год. наступної доби за адресою: 2-й провулок Трублаїні, 57 в м. Вінниці, на 60 днів, тобто з 15 грудня 2022 року до 23.59 год. 13 лютого 2023 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини п`ятої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі зобов`язання: прибувати на виклики до суду за першою ж вимогою на визначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; утримуватись від спілкування зі свідками та викривачем у кримінальному провадженні.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: