Номер провадження: 11-сс/813/245/23
Справа № 947/2245/23 1-кс/947/759/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000864 від 19.12.2022 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, на строк до 14.03.2023. Визначено розмір застави у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 207, 800 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначає про незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали слідчого судді, невідповідність викладених в ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт указує про ненадання об`єктивної оцінки доказам у кримінальному провадженні, а також про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає про те, що з моменту реєстрації даного кримінального провадження підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування та суду, намір вчинення таких дій підозрюваним у майбутньому є припущенням. Щодо наявності ризику знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, апелянт указує про те, що кваліфікації дій за ч.4 ст.190 КК України не передбачає застосування підроблених офіційних документів, а протилежний висновок слідчого судді суперечить змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 та обставинам кримінального провадження. Апелянт посилається на недостатність доказів в обґрунтування повідомленої підозри та не погоджується із формулюванням такої підозри у змісті постановленого слідчим суддею рішення. Крім того, апелянт указує на відсутність переконливих доказів щодо доведеності ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків. Слідчим суддею необґрунтовано висновок про наявність ризику вчинення аналогічного кримінального правопорушення. Стороною захисту зауважено про те, що в ухвалі слідчого судді необґрунтовано недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Захисник посилається на те, що підозрюваний був працевлаштований неофіційно, міцність його соціальних зв`язків підтверджена наявністю фактичного місця проживання у м. Одесі та обставинами утримання та здійснення догляду за матір`ю інвалідом 2 групи. Також захисник зазначає про невиправданість та непомірність розміру застави, який перевищує 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та зауважує про те, що фактичної шкоди в результаті вчинення кримінального правопорушення не було завдано.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою або визначити заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 гривень.

Позиції сторін апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви апеляційного суду.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Цих вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано в повній мірі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за невстановлених обставин, але не пізніше вересня 2022 року, з невстановленого джерела отримав відомості щодо успадкування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 свого брата - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отримавши зазначену інформацію у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, виник прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману, із використанням підроблених документів.

З метою реалізації свого прямого умислу, ОСОБА_9 за невстановлених обставин, але не пізніше вересня 2022 року залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомив загальний план вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_8 надав згоду на свою участь у вчиненні злочину.

У подальшому, ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливими мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, за невстановлених обставин, але не пізніше вересня 2022 року, у невстановлений спосіб, виготовив довіреність, якою уповноважено ОСОБА_8 представляти інтереси ОСОБА_10 в усіх органах державної влади, органах нотаріату, банківських установах тощо.

Виготовивши зазначену довіреність, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 08.09.2022 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 з проханням внести довіреність від 05.09.2022 №570/2869-22 до Єдиного реєстру довіреностей, що й було зроблено того ж дня нотаріусом.

Після чого, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та невстановленими досудовим розслідуванням особами, звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_12 з проханням завести спадкову справу за заявою ОСОБА_10 , повідомивши приватному нотаріусу завідомо неправдиві відомості щодо перебування останнього за кордоном у республіці Прага, та неможливості особисто, після смерті свого брата - ОСОБА_11 , успадкувати вищезазначену квартиру.

Реалізуючи свій прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у жовтні 2022 року, більш точний час не встановлено, надіслав на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_12 заяву від імені ОСОБА_10 про отримання спадщини, що містила відомості про підтвердження посольством України у Чеській Республіці справжності підпису заявника від 27.09.2022 за номером 570/3127-22, що надійшла до приватного нотаріуса 05.10.2022.

Продовжуючи задумане, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.01.2023, у невстановлений спосіб, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 виготовили довіреність від імені ОСОБА_10 , що містила посвідчувальний напис від імені посольства України у Чеській Республіці за № 570/3349-22 від 09.12.2022.

Надалі, 10.01.2023, приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_9 діючи спільно з ОСОБА_8 прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , з проханням внести довіреність складену від імені ОСОБА_10 09.12.2022 та посвідчену посольством України у Чеській Республіці за № 570/3349-22, що уповноважувала ОСОБА_8 представляти інтереси ОСОБА_10 в усіх органах державної влади, органах нотаріату, розпоряджатися усім успадкованим майном, до Єдиного реєстру довіреностей.

Того ж дня, 10.01.2023, приватний нотаріус ОСОБА_12 діючи відповідно до поданої заява, вніс до Єдиного реєстру довіреностей відомості щодо довіреності складеної від імені ОСОБА_10 .

У подальшому, 12.01.2023 приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та невстановленими особами, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі довіреності виданої від імені ОСОБА_11 , подав заяву про прийняття ОСОБА_10 спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті свого брата ОСОБА_11 ..

Завершуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 780 913, 19 (сімсот вісімдесят тисяч гривень дев`ятсот тринадцять гривень дев`ятнадцять копійок), ОСОБА_9 діючи спільно з ОСОБА_8 , та невстановленими особами, 14.01.2023, приблизно о 15:30 прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відчуження зазначеної квартири, оформивши договір купівлі продажу між ОСОБА_8 , що діє від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності від 09.12.2022 (продавець) та ОСОБА_13 (покупець).

Однак, виконавши усі дії, які ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вважали необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причини, які не залежали від їх волі, оскільки їх незаконна діяльність викрита правоохоронними органами, після чого останні затримані на місці події.

14.01.2023 року ОСОБА_8 о 16:54 годині затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст.190 КК України.

15.01.2023 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події, показаннями свідка, копіями документів, отриманих від приватного нотаріуса, показаннями підозрюваних.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчим суддею встановлено, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 дає підстави вважати, що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, не має міцних соціальних зв`язків, неодружений, не має дітей та не має офіційного місця роботи.

Слідчим суддею зроблено висновок про те, що у даному кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею зауважено, що запобігти зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо.

Тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, більш того, за вчинення вище вказаного злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 12 років, що в сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_8 добре відомі підозрюваний ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а тому він може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його та співучасників даного злочину, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо, оскільки досудове розслідування перебуває на початковій стадії.

Також слідчим суддею враховано, що протиправні дії були вчинені протягом тривалого часу із використанням підроблених офіційних документів, складених в тому числі від імені посольства України у Чеській республіці. На даний момент не встановлені усі причетні до злочину особи, а досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, тому наявний ризик можливого знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Доведеність ризику вчинення аналогічного кримінального правопорушення обґрунтована обставинами відсутності у ОСОБА_8 легальних та офіційних джерел доходів та обставинами вчинення корисливого злочину щодо заволодіння нерухомим майном.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 та обмеження його конституційних прав у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчим суддею вирішено питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 207 800 грн., оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення у групі осіб в умовах воєнного стану проти власності, ступінь встановлених ризиків є високим, соціальні зв`язки ОСОБА_8 є недостатніми.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає доводи апеляційної скарги такими, що ці висновки не спростовують.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що на даній стадії кримінального провадження не надається оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам, фактичним обставинам кримінального провадження та правовій кваліфікації дій підозрюваного, оскільки ці питання вирішуються судом під час судового розгляду на підставі обвинувального акта щодо конкретної особи, а не на стадії досудового розслідування.

Зі змісту матеріалів справи випливає, що під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя перевірив сукупність наявних доказів, якими доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

За результатами перевірки матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції встановив, що наведені стороною обвинувачення докази із розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_8 з кримінальним правопорушенням на даному етапі досудового розслідування. В подальшому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Що ж до доводів апелянта про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та визнаних наявними слідчим суддею, колегія суддів підкреслює наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Тому доводи захисника про те, що з початку реєстрації кримінального провадження не встановлено обставин переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, та не підтвердження жодними доказами спроби підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків, не заслуговують на увагу, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Як правильно встановлено слідчим суддею, тяжкість імовірного покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі доведення його вини та призначення йому покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, свідчить про доведеність обставин того, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Стороною захисту не спростовано висновки слідчого судді, за яких визнано доведеним ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, показання зазначених учасників кримінального провадження підлягають оцінці на стадії судового розгляду в майбутньому відповідно до вимог ст.23 КПК України, а тому підозрюваний, перебуваючи на свободі, якому безпосередньо відомі потерпілий та свідки, може вдатись до незаконного впливу на зазначених осіб з метою надання ними показів, спрямованих на спростування як обставин кримінального провадження, так і спростування його незаконної діяльності з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Що ж до аргументів сторони захисту на спростування висновку слідчого судді про доведеність ризику знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то колегія суддів зауважує наступне.

Кримінальним процесуальним законом не передбачено правових підстав та не регламентовано повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування щодо надання оцінки кваліфікації дії підозрюваного та формування за такої оцінкою фабули відповідної підозри.

Як убачається зі змісту матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею у змісті судового рішення обґрунтовано викладено зміст повідомлення про підозру ОСОБА_8 органом досудового розслідування, а стороною захисту безпідставно зауважено про те, що її лише відтворено в тексті судового рішення.

Відповідно до суті повідомленої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, слідчим суддею встановлено, що предметами вчинення злочину були офіційні документи, які можуть бути знищенні, сховані, спотворені в разі незастосування до підозрюваного достатньо стримуючого запобіжного заходу. Ці встановлені слідчим суддею обставини не спростовано апелянтом, а лише зауважено, що використання офіційних документів є ознакою іншого кримінального правопорушення. Такі доводи підлягають з`ясуванню та оцінці під час судового розгляду в процесі перевірки як правової кваліфікації дій особи винного, так і фабули висунутого обвинувачення.

Висновок слідчого судді про наявність ризику вчинення аналогічного протиправного діяння ОСОБА_8 в разі незастосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою, є обґрунтованим, враховуючи відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, законних джерел до існування та з цих підстав наявність корисливої мети вчинення аналогічних злочинів, оскільки вони спрямовані на отримання прибутків, і ці висновки слідчого судді апелянтом не спростовано.

Наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_8 , а також можливості перешкоджання ним кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків, знищення, приховування або спотворення будь-якого документу, який має значення для кримінального провадження або ж вчинення аналогічних корисливих злочинів.

Жодними доказами не підтверджено обставини працевлаштування підозрюваного, про які вказує захисник в апеляційній скарзі, а тому є правильним висновок слідчого судді про відсутність у ОСОБА_8 легальних офіційних джерел існування.

Відсутні докази того, що ОСОБА_8 має фактичне місце проживання в АДРЕСА_3 , про що вказує захисник в апеляційній скарзі. Не доведено обставин того, що ОСОБА_8 утримує матір інваліда, не маючи законних джерел до існування, тобто не підтверджено наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

З огляду на викладене вище, відсутні підстави вважати, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є невиправданим у даному кримінальному провадженні, враховуючи обставини, характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ..

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У даній справі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 переважає принцип поваги над його особистою свободою.

Що ж до доводів апелянта про завідомо непомірний розмір застави для підозрюваного ОСОБА_8 , то вони є непереконливими з огляду на таке.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК України).

Водночас, визначені у ч.5 ст.182 КПК України мінімальні і максимальні розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах нездатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, стан здоров`я, встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя з урахуванням обставин підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення у групі осіб в умовах воєнного стану проти власності, високого ступеню встановлених ризиків, відсутність у нього міцним соціальних зв`язків за місцем досудового розслідування, визначив, що лише застава в розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 207 800 грн. здатна забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір попереджувальної завданої шкоди в результаті його вчинення, а також сталу практику ЄСПЛ, відповідно до якої застава має бути здатна забезпечити належну процесуальну поведінку особи та має визнаватися виправданою ступенем довіри до перспективи її втрати як стримуючого засобу, не будучи вочевидь непомірною, але відбиваючи бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями - серйозністю злочинів, ризику втечі тощо.

А тому доводи апелянта про те, що фактично в результаті вчинення злочину не було завдано збитків є безпідставними, оскільки врахуванню підлягають і попереджувальні матеріальні збитки, які могли бути заподіяні в результаті недоведеного до кінця злочину.

Зважаючи на відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 , з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та встановлених ризиків, колегія суддів дійшла висновку, що в даному кримінальному провадженні розмір застави, визначений слідчим суддею, буде діяти як достатній стримуючий фактор, здатний запобігти можливій протиправній поведінці підозрюваного ОСОБА_8 під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у разі її внесення, а розмір застави, який просить застосувати захисник, а саме 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не сприятиме вище встановленим обставинам визначення застави.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин кримінального провадження, а тому відсутні правові підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ..

Керуючись ч.2 ст.376, ст.405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4