Номер провадження: 11-кп/813/749/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 , на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені ухвалою суду першої інстанції.

Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 31 березня 2015 року, ОСОБА_8 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і призначено покарання.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 51930 гривень.

Вирішено цивільні позови інших потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також питання щодо судових витрат.

В червні 2022 року ОСОБА_6 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси із заявою в якій просила визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновити вказаний строк.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_6 зазначила, що добровільно ОСОБА_8 не виконала судове рішення щодо відшкодування на її користь грошових коштів, тому була змушена звернутися до виконавчих органів для примусового їх стягнення.

Поруч із цим у встановлений законом строк не змогла отримати виконавчий документ та пред`явити його до виконання, оскільки її старший син має статус інваліда з дитинства за зором та потребував постійної допомоги. Крім того її чоловік ОСОБА_11 травмувався та в 2015 році більш ніж 6 місяців потребував допомоги. Також вказує, що з 2015 року по 2017 рік лікувалася та була змушена оперуватися. Крім того, як на причини, що перешкодили вчасно звернутися з виконавчим документом, посилається на обмеження, що введені у зв`язку із пандемію коронавірусної інфекції.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 24 червня 2022 року заяву ОСОБА_6 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Визнано поважною причину пропуску ОСОБА_6 строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа для виконання.

Поновлено ОСОБА_6 строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, згідно вироку Приморського районного суду м.Одеси від 31 березня 2015 року, в кримінальних провадження, внесених до ЄРДР за №0001154 від 24 грудня 2012 року, №0010219 від 14 вересня 2013 року , за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 просить ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24 червня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд однобоко та поверхнево розглянув заяву ОСОБА_6 , зокрема не встановив чи отримувала вона виконавчий лист. При цьому в заяві ОСОБА_6 не ставить питання про видачу виконавчого листа, в той же час як зазначає, що не змогла отримати виконавчого листа.

Разом із цим, суд першої інстанції задовільнив заяву ОСОБА_6 фактично поновивши строк подачі виконавчого листа до виконання, який не отримувався.

Звертає увагу, що вирок Приморським районним судом м.Одеси ухвалено 31 березня 2015 року, в той час як ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання 21 червня 2022 року, хоча протягом вказаного строку їй було відомо про рішення суду щодо стягнення грошових коштів на її користь.

Вказує, що ОСОБА_6 не навела причин припуску строку, що можуть бути визнані поважними, а також не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів адвоката, просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24 червня 2022 року залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_6 , в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обов`язковість рішень суду є конституційним принципом правосуддя, що знайшов закріплення в статті 129 Конституції України.

Відповідно до положень КПК України виконання вироку завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що набрав законної сили, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду про покарання, про відшкодування шкоди, та інші питання, які вирішені судом під час розгляду кримінального провадження.

Згідно з ч.3 ст.535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону №1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісії по трудових спорах та виконавчих документів за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох місяців.

Зазначені строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

В той же час, відповідно до ч.6 ст.12 Закону №1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537, п.4 ч.2 ст.539 КПК України, під час виконання вироків суд, який ухвалив вирок, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

На переконання суду апеляційної інстанції місцевий суд при розгляді заяви ОСОБА_6 в повній мірі дотримався вказаних вимог законодавства.

Так, матеріали провадження свідчать, що вироком Приморського районного суду м.Одеси від 31 березня 2015 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання:

-за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу, розміром 680 гривень;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу, розміром 1360 гривень;

-за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу, розміром 1700 гривень;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, розміром 850 гривень.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 51930 гривень.

Вирішено цивільні позови інших потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також питання щодо судових витрат.

Згідно з матеріалами провадження розгляд вказаного кримінального провадження здійснено без участі ОСОБА_6 . При цьому в порушення вимог ч.7 ст.376 КПК України копію вироку від 31 березня 2015 року судом першої інстанції на адресу потерпілої ОСОБА_6 надіслано не було.

Копію вироку Приморського районного суду м.Одеси від 31 березня 2015 року, а також виконавчий лист ОСОБА_6 отримано лише 04 січня 2022 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.п.201). Будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_6 до 04 січня 2022 року була повідомлена про результати розгляду кримінального провадження матеріали справи не містять.

Вподальшому 21 січня 2022 року та 21 червня 2022 року ОСОБА_6 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси із заявами про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. У своїй заяві від 21 червня 2022 року ОСОБА_6 вказала на існування поважних причин, що перешкодили їй звернути судове рішення до виконання.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6 суд першої інстанції визнав наведені в її заяві обставини поважними причинами пропуску такого строку.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції у відповідності із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується із позицією місцевого суду.

Як вже зазначалося, ч.6 ст.12 Закону №1404-VIIІ визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вирішення ж питання чи є наведені стягувачем причини пропуску строку поважними належить до дискреційних повноважень суду та залежить від конкретних обставин справи.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_6 у встановлений законом строк не змогла отримати виконавчий документ та пред`явити його до виконання, оскільки її старший син має статус інваліда з дитинства за зором та потребує постійної допомоги. Крім того її чоловік ОСОБА_6 травмувався та в 2015 році більш ніж 6 місяців потребував допомоги. Також ОСОБА_6 надано документи згідно з якими вона з 2015 року по 2017 рік лікувалася та була змушена оперуватися.

На переконання суду апеляційної інстанції враховуючи, що місцевий суд після ухвалення вироку не надіслав його копію ОСОБА_6 , копію вироку як і виконавчий лист ОСОБА_6 отримала 04 січня 2022 року, з огляду на те, що ОСОБА_6 з 2015 року по теперішній час здійснює догляд за сином, який має статус інваліда, що підтверджується наданими документами, в 2015 році доглядала за чоловіком який хворів, а також сама хворіла, зазначені обставини на переконання суду апеляційної інстанції є поважними причинами пропуску строку оскільки у сукупності із її необізнаністю про результати розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, є такими, що перешкоджали їй вчасно звернутися із виконавчим документом.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано поновив ОСОБА_6 строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_6 з моменту ухвалення вироку була обізнана про результати розгляду кримінального провадження та її цивільного позову суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_6 з 2014 року не приймала участь у судових засіданнях з розгляду кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 , в тому числі 31 березня 2015 року, а копія вироку їй судом першої інстанції не надсилалась.

Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що ОСОБА_6 виконавчий лист не отримувала спростовуються відомостями, що наявні в матеріалах справи.

Таким чином апеляційна скарга не містить доводів, які спростовують висновки суду щодо підстави відмови у задоволенні подання.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24 червня 2022 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4