У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_3,

при секретарі ОСОБА_4,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

слідчого ОСОБА_5,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_6, яка діє в інтересах ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року, по справі № 761/12865/22, по кримінальному провадженню № 0001175 від 21.05.2022,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що слідчими Шевченківського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001175 від 21.05.2022, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 частково задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві приватної власності ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв».

Автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску передано на відповідальне зберігання власнику ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв».

Заявник зазначає, що арешт на вищевказане майно накладено необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив слідчого суддю її задовольнити.

Слідчий проти задоволення клопотання заперечив, вказуючись на законність та вмотивованість ухвали про накладення арешту.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Заслухавши пояснення слідчого та заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року, по справі № 761/12865/22, по кримінальному провадженню № 0001175 від 21.05.2022, було накладено арешт на автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві приватної власності ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв», із забороною будь-яким фізичним чи юридичним особам розпоряджатися цим майном. Також вказаний автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 був переданий на відповідальне зберігання власнику ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв».

З ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на вищевказане майно було накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.

З матеріалів клопотання прокурора про накладення арешту вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2020 на адресу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві надійшла заява представника засновника ТОВ «Автоінвесттрейд», ТОВ «Автоінвест Одеса», ТОВ «Глобалавтоінвест», який повідомив, що для виробничої діяльності вказаних підприємств було придбано ряд транспортних засобів, які в подальшому ОСОБА_2 , не маючи законного права та підстав, з використання підроблених документів, перереєстрував вказані авто на третіх осіб без відома засновника та пристроїв від їх продажу.

Так, гр. ОСОБА_2 з використанням підроблених документів перереєстрував транспортний засіб, зокрема, автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні з метою запобігання знищення, відчуження, зокрема вчинення певних дій, щодо приховування майна, чи вчинення інших дій, які пов`язані із реалізацією майна та подальшого ефективного проведення досудового розслідування з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення можливого знищення речових доказів.

Тому, станом на 20.07.2022 з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Відповідно до довідки від 20.09.2022 виданої Головним сервісним центром МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Херсонській області (філія ГСЦ МВС) територіальним сервісним центром МВС №6542 (ТСЦ №6541), 24.02.2021 в ТСЦ №6541 перереєстровано транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY номерний знак НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу укладеного у суб`єктів господарювання.

Вказана довідка підтверджує, що ТОВ «Автогалактикаінвест Миколаїв» придбало вказаний транспортний засіб на законних підставах та являється доброчесним набувачем арештованого майна з 24.02.2021, та разом з тим жодна службова особа вказаного товариства не є підозрюваним чи обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Директор ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» був допитаний в Шевченківському УП ГУНП в м. Києві, де він повідомив слідчій про обставини набуття права власності на автомобіль, також те, що до арешту майна, у посадових осіб товариства не було та немає наміру щодо продажу вказаного автомобіля, з метою знищення, приховування або спотворення транспортного засобу.

Факт належності транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» не заперечується прокурором у його клопотанні про накладенні арешту. Також належність транспортного засобу ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» була встановлена слідчим суддею, який прийняв рішення про передачу автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв».

Отже ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» набула права власності на транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , 24.02.2021 року на законних підставах.

Таким чином ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» має процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченого ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудного, які вчинили суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Крім того, з моменту постановлення ухвали про накладення арешту на вилучене майно та звернення з даним клопотанням пройшло достатньо часу для здійснення слідчими необхідних слідчих та процесуальних дій з арештованим майном, а отже в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

З наявних у слідчого судді матеріалів клопотання вбачається, що арештоване майно, яке належить ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» набуте законним шляхом.

Крім того, згідно вимог ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики європейського суду з прав людини.

Разом з цим, ЄСПЛ у рішеннях у справах «Амюр проти Франції» «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Украша-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» вказав, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Так, у відповідності до усталеної практики ЄСПЛ в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антіш проти Франції» від 22.09.1994, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).

Крім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналогічна правова позиція відображена ЄСПЛ, як у справі «Бакланов проти Росії», так і в справі «Фрізен проти Росії», в яких суд зазначив що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Разом з цим, як вбачається з вищевикладеного, накладений у даному кримінальному провадженні такий захід забезпечення як арешт майна жодним чином не сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні та будь-яким чином не пов`язаний з розслідуванням конкретного злочину, оскільки посадовим особам ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» не було повідомлено про підозру, не здобуто жодних доказів незаконності набуття вказаним товариством арештованого майна.

Також, слідчий суддя вважає що накладення арешту на зазначене майно порушує принцип розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Пунктом 2 ч. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 07.02.2014 р. зазначено:

«Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати, як у згаданих осіб так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна».

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (підстави застосування спеціальної конфіскації майна).

Таким чином, окрім факту належності майна до предмету злочину, використання його як засобу чи знаряддя вчинення злочину чи одержання внаслідок вчинення злочину та/або встановлення, що воно є доходами від такого майна, для застосування арешту майна орган досудового розслідування повинен був довести, що ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв» здобуло майно незаконно.

Натомість, жодних відомостей щодо дослідження цих фактів та доказів, які підтверджують наявності у арештованого майна таких ознак, на даний час не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно накладено необґрунтовано, а тому клопотання адвоката ОСОБА_6, яка діє в інтересах ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року, по справі № 761/12865/22, по кримінальному провадженню № 0001175 від 21.05.2022, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_6, яка діє в інтересах ТОВ «Автогалактика інвест Миколаїв», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року, по справі № 761/12865/22, по кримінальному провадженню № 0001175 від 21.05.2022 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 (справа №761/12865/22) у кримінальному провадженні № 0001175 від 21.05.2022, на автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на процессуального керівника та слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_3