Справа № 201/5220/22
Провадження № 1-кп/0182/922/2022
У Х В А Л А
Іменем України

24.10.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000467 від 29.04.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалове Веселівського району Запорізької області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) та ОСОБА_7

в с т а н о в и в:
1.До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

2.Прокурор ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, строком на два місяці посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, впливу на свідків, оскільки останні обвинувачуються у скоєнні тяжких злочинів та вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання і настання для них передбачених законом обмежень їх прав та свобод. Також послався на те, що обвинувачені офіційно ніде не працювали та відносно них в суді наявні інші кримінальні провадження, тому вважає, що наявний ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою місця мешкання співмешканки ( АДРЕСА_3 ), оскільки має на родину, запевняв суд, що ухилятись від явки до суду не буде.
4.Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію підзахисного, посилаючись на зазначені обвинуваченим обставини просив задовольнити його клопотання.
5.Обвинувачений ОСОБА_4 заперечивпроти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою фактичного місця мешкання а саме: АДРЕСА_2 , мотивуючи тим, що має міцні соціальні зв`язки, дружину та дитину, має власне житло, від явки до суду ухилятись не збирається.
6.Захисник ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечив, просив змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за адресою місця проживання обвинуваченого та його дружини, оскільки вважає зазначені прокурором ризики необґрунтованими та з урахуванням особи обвинуваченого, наявності на утриманні родини, просив задовольнити клопотання підзахисного.
7.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлені клопотання.
8.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд враховує наступне.
9.Згідно з вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених.

10.Щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії який продовжувався до 24 жовтня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
11.Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

12.Так, положення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

13.Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України» та ін).

14.Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

15.Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

16.Суд враховує те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачуються зокрема у вчиненні особливо тяжких злочинах, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, тому з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, суд вважає, що обвинувачені зможуть ухилитися від суду та не виконувати покладені процесуальні обов`язки. Також, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинувачених, їх соціальні зв`язки, репутацію обвинувачених, те, що стороною захисту не спростовується обґрунтованість підозри, наявність інших кримінальних проваджень в суді, суд вважає, що продовжує існувати ризик переховування обвинувачених від суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Також існує ризик незаконного впливу обвинувачених на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані в судовому засіданні.

17.Щодо посилання сторони захисту на те, що обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
18.За сукупності таких обставин, на даний час, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

19.На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 315, 369, 372, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожного окремо, задовольнити.

2.Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, до 20 грудня 2022 року включно.
3.Продовжити щодо ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, до 20 грудня 2022 року включно.

4.В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 27.10.2022.

Суддя: ОСОБА_1