Справа № 404/6580/22
Номер провадження 1-кс/404/689/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту та передачу в управління нерухомого майна по кримінальному провадженню 0000241 за ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 01) комплекс будівель, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 2426,4 кв. м: нежитлова будівля, два гаражі, підсобне приміщення, навіс, огорожа, замощення, ворота, хвіртка за адресою: АДРЕСА_1 . Встановити заборону на розпорядження та відчуження арештованим майном. Крім того клопоче передати арештований комплекс будівель в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Клопотання обґрунтовано тим, що посадові особи ТОВ «Готель Лондон-Кіровоград» (), які здійснюють свою господарську діяльність по вул. Чорновола В`ячеслава, 1-д в м. Кропивницькому привласнили земельну ділянку з багатоповерховою забудовою, внаслідок чого отримують прибуток від їх використання.

Власником та вигодонабувачем від фінансово-господарської діяльності ТОВ «Готель Лондон-Кіровоград» () є громадянин Російської Федерації та Турецької Республіки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрямий вирішальний вплив якого становить 79 %.

Громадянин РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює фінансування агресивної війни з Україною та сприяння подальшого проведення насильницьких дій на території України, шляхом оплати податків до бюджету РФ від прибутку суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюють свою господарську діяльність на території РФ, тимчасово окупованій АР Крим та на території України, кінцевим бенефіціарним власником яких він є.

Так, ОСОБА_5 є кінцевим бенефіціарним власником російської компанії (володіє 70% акцій) ТОВ «Центр штрихового кодування «Гексагон» (рос. ООО «Центр штрихованого кодирования «Гексагон»). Відомості згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб Російської Федерації: основний державний реєстраційний номер 537; ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 . Місцезнаходження юридичної особи 125195, Російська Федерація, м. Москва, вул. Смольна, 20 а, к. 10 (125195, Российская Федерация, г. Москва, ул. Смольная, 20 а, ком. 10), яка у період з 2019 року по теперішній час надає послуги та постачає продукцію автоматизованої ідентифікації (термінали збору інформації, сканери штрих-кодів, комплектуючі елементи для терміналів зчитування штрих-кодів та інше) російським державним установам: Федеральний казенний заклад «Виправна колонія № 1 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по Челябінській області», Міністерству охорони здоров`я і демографічної політики магаданської області та ін.

Згідно офіційного реєстру НАЗК «Війна&Санкції» за посиланням http: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 має бути включений в санкційний список найближчим часом, оскільки згідно з розробленим офіційним планом дій щодо посилення санкцій поти Росії, ОСОБА_5 є ключовим керівником та членом правління російських компаній та банків, незалежно від громадянства особи.

03 березня 2022 року Верховною Радою України, з урахуванням Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, прийнято Закон України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» (далі Закон), який визначає правові засади примусового вилучення з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) об`єктів права власності російської федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону Російська Федерація держава, яка рішенням Верховної Ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року визнана державою-агресором і здійснює збройну агресію проти України; резиденти - юридичні особи (їх філії, представництва), що здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України на території України, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких прямо або опосередковано є Російська Федерація та/або у яких Російська Федерація прямо або опосередковано чи юридичні особи, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких є Російська Федерація та/або у яких Російська Федерація прямо або опосередковано має частку у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, інше членство (участь у будь-які формі) у юридичній особі.

Положення щодо статусу кінцевого бенефіціарного власника містяться у Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. Кінцевим бенефіціарним власником є: для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння). Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи. Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння (п. 30, ч. 1 ст. 1 Закону).

Отже, кінцевим бенефіціарним власником (раніше - кінцевий вигодоодержувач підприємства) може бути: 1) особа, що прямо або через третіх осіб володіє часткою на 25% і більше в статутному капіталі підприємства та 2) особа, що має вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, незалежно від формального володіння. Тобто, це особа, що має істотний вплив на управління юридичною особою та його майном.

Вигодонабувач», або «бенефіціар» (від фр. вenefice - прибуток, користь) наведене у словниках - це фізична або юридична особа, якій призначений грошовий платіж, одержувач грошей. Тобто, вигодонабувач (вигодоодержувач, бенефіціарій) - це справжній власник майна, який отримує доходи від свого майна, переданого в довірче управління іншій особі, юридичній або фізичній (при здачі в оренду, найм), або від використання своєї власності третіми особами.

Існує ризик відчуження речового доказу, яким є нерухоме майно в АДРЕСА_1 , засновником та власником якого є ОСОБА_5 , тому існує обґрунтована потреба у накладенні арешту, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати що вказане майно є об`єктом кримінального, протиправного діяння, а саме предметом злочинного посягання, що відповідає критеріям передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, та має значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Арешт цього майна буде заходом забезпечення для запобігання можливості його перетворення, знищення, відчуження, втрати або настання інших наслідків, які мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні та можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Підставою для арешту є запобігання можливості його передачі іншій стороні, переходу корпоративних прав, зникнення майна, у тому числі перешкоджанню розслідування кримінального провадження.

Більш того, враховуючи повномасштабну агресивну війну, яку російська федерація розв`язала і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства, враховуючи Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, з урахуванням потреби невідкладного та ефективного реагування на наявні загрози національним інтересам України, є всі підстави вважати, що службові особи, а також інші особи, які діють від їх імені, їх представники, представники товариств (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебуває ТОВ «Готель Лондон-Кіровоград» () можуть вчинити реєстраційні дії щодо передачі корпоративних прав (основних засобів) іншим особам, з метою уникнення від відповідальності та унеможливлення стягнення збитків за матеріалами кримінального провадження.

До судового засідання слідчий подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор клопотання підтримав, просить накласти арешт на нерухоме майно, по АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи, що клопотання про арешт майна, заявлене щодо майна, яке не було тимчасово вилучене дане клопотання доцільно розглядати без повідомлення власника майна, що в даному випадку є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 07.03.2023 року - майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Кінцевим бенефіціарним власником та вигодонабувачем від фінансово-господарської діяльності від ТОВ «Готель Лондон-Кіровоград» () є громадянин Російської Федерації та Турецької Республіки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрямий вирішальний вплив якого становить 79 %.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню для збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ч. 7 ст. 100 КПК України).

Спеціальним механізмом для забезпечення збереження арештованого у кримінальному провадженні майна є визначений законодавством України інститут управління таким майном, який закріплено Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено, що Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передач іїх в управління.

Згідно до абзацу 2 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів. У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі.

Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Дія договору про управління активами припиняється у разі скасування арешту прийнятих в управління активів або їх конфіскації, спеціальної конфіскації, іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави .

З огляду на викладене, для передачі майна в управління АРМА за рішенням слідчого судді, необхідно встановити наступне: факт накладення арешту на майно, вартість активів та відсутність письмової згоди власника на передачу арештованого майна в управління Агенству.

Згідно Закону та вимог КПК в управління передається майно, вартістю від 536 800 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 становить 2684 грн). Вартість арештованого нерухомого майна перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з цим зазначене арештоване майно може бути передане АРМА для здійснення заходів з управління ним для забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, та не завдасть шкоди кримінальному провадженню.

Згода власника арештованого майна на передачу його в управління Агенству в матеріалах клопотання відсутня.

Вартість нерухомого майна, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, де залишкова балансова вартість комплексу будівель зазначена у розмірі 21299605 грн. 67 коп.

Для подальшого здійснення заходів з управління ними, задля забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, вважаю доведеними підстави для передачі арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що виправдовує переслідувані цілі органу досудового розслідування, а тому клопотання є обґрунтований та підлягає задоволенню.

У цьому випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Зваживши на встановлені фактичні обставини справи, оцінивши надані до клопотанні докази на предмет їх належності та допустимості, переконаний що такий захід забезпечення кримінального провадження є необхідним, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст. 100, 172-174 КПК, ст.ст. 2, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів»,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0000241 за ч. 2 ст. 209 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на комплекс будівель, загальною площею 2426,4 кв. м., який складається з: нежитлової будівлі, двох гаражів, підсобного приміщення, навісу, огорожі, замощення, воріт, хвіртки. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, по АДРЕСА_1 , зареєстрованому за товариством з обмеженою відповідальністю «Готель «Лондон»-Кіровоград».

Встановити заборону на розпорядження та відчуження арештованим майном.

Комплекс будівель, загальною площею 2426,4 кв. м., який складається з: нежитлової будівлі, двох гаражів, підсобного приміщення, навісу, огорожі, замощення, воріт, хвіртки, з реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 01, по АДРЕСА_1 , зареєстрований за товариством з обмеженою відповідальністю «Готель «Лондон»-Кіровоград», передати в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з метою здійснення заходів з управління арештованим майном.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000241.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1