Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали судового провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Мньов Чернігівського району Чернігівської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Ставутицького міського суду Київської області від 12.03.2009

за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі

ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням

з іспитовим строком 2 роки;

2) вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.03.2009

за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

3) вироком Ставутицького міського суду Київської області від 25.06.2009

за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

4) вироком Ставутицького міського суду Київської області від 10.08.2009

за ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 4 роки 8 місяців позбавлення волі;

5) вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18.01.2016

за ч.1 ст.122, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

6) вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.05.2016

за ч.2 ст.121 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 8 років позбавлення волі;

7) вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.03.2017

за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 8 років позбавлення волі,

який засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.05.2021 року за ч.2 ст.190 КК України на підставі ст.71 КК України на 9 років позбавлення волі,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2022 частково задоволено подання начальника Державної установи (далі - ДУ) "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)", щодо ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд терміном 1 рік та застосувано такі обмеження:

- прибувати чотири рази на місяць до співробітників територіального органу Національної поліції, який проводить реєстраційну відмітку (дні тижня і години визначаються органом Національної поліції);

- заборона виїзду за межі населеного пункту, в якому проживає, в особистих справах без дозволу органу Національної поліції;

- заборона відвідування кафе, барів, ресторанів та інших громадських місць, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив;

- заборона виходу з будинку (квартири) з 2200 години до 0600 години наступного дня.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою або зменшити термін адміністративного нагляду до 6 місяців, або зменшити обсяг застосованих до нього обмежень, або повністю відмовити у задоволенні подання. Як вважає ОСОБА_6 , більшість із застосованих до нього заходів стягнення стосується невиконання ним вимог, зокрема, зайнятись прибиранням, що принижували його честь і гідність. При цьому звертає увагу, що висновки суду про його нібито негативне відношення до праці необґрунтовані, оскільки він сам неодноразово просив працевлаштувати його в промисловій зоні установи.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.05.2021 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання суд частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.03.2017 і за сукупністю вироків призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

30.11.2022 до суду надійшло подання начальника ДУ "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)" про встановлення щодо ОСОБА_6 адміністративного нагляду терміном 1 рік 6 місяців та застосування певних обмежень.

Частково задовольняючи подання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що поведінка ОСОБА_6 під час відбування покарання свідчить про те, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається суспільно небезпечним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно з ст.ст.1, 2 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, що звільнилися з місць позбавлення волі" адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Згідно з п."б" ст.3 цього Закону адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Згідно з ст.6 цього Закону адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 неодноразово був засуджений за умисні злочини, у тому числі 6 разів до позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

З 18.11.2015 утримувався в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор", характеризувався негативно, мав 12 заходів стягнення, 3 з яких погашені. З 11.08.2018 перебував на лікуванні ДУ "Бучанська виправна колонія (№ 85)", характеризувався негативно, мав 8 заходів стягнення. В ДУ "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)" відбував покарання з 25.09.2020, за час відбування покарання характеризувався негативно, за порушення установленого порядку відбування покарання мав 7 заходів стягнення, з них 4 у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор та 1 - переведення до приміщення камерного типу. Утримуючись в ДУ "Київський слідчий ізолятор" з 29.07.2021, характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав. В ДУ "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)" відбуває покарання з 30.08.2021, за час відбування покарання характеризується негативно. Загалом до ОСОБА_6 39 разів застосовувались заходи стягнення, 23 з яких не зняті та не погашені в установленому законом порядку, у тому числі він 10 разів був поміщений до дисциплінарного ізолятора і 2 рази переведений до приміщення камерного типу. Порушення полягали у зберіганні заборонених для користування засудженими речей, невиконанні вимог персоналу установи, порушенні розпорядку дня установи, форми одягу та локалізації. Заходи заохочення до ОСОБА_6 не застосовувалися.

На підприємстві установи засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявив. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до них. Умисно уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні, безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Перебуває в установі на профілактичному обліку як засуджений, що допускає злісні порушення режиму відбування покарання.

Розглядаючи подання начальника ДУ "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)", суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_6 вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства, у зв`язку з чим потребує контролю з боку органу поліції та застосування обмежень з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень і здійснення на нього виховного впливу.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що більшість заходів стягнення до нього застосовувалась у зв`язку з вимогами в примусовій формі зайнятись прибиранням, не відповідають дійсності і спростовуються даними в довідці стосовно стягнень, з якої вбачається, що підставами для їх застосування були завішування оглядового вікна, вилучення гральних карт, мобільних телефонів, медичного шприца, відмова від переведення до іншої камери, невиконання законних вимог персоналу установи, серед іншого, відмова переодягатися в одяг встановленого зразка, порушення розпорядку дня, локалізації.

Дійсно, до ОСОБА_6 застосовувалися заходи стягнення за невиконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст.107 КВК України засуджені зобов`язані, крім іншого, утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконання дорученої роботи, виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії, дотримуватися санітарно-гігієнічним норм, тощо.

Зважаючи на те, що нормами КВК України не передбачено наявність у колонії обслуговуючого персоналу для засуджених, і вони самі зобов`язані виконувати роботи з прибирання, благоустрою та самообслуговування, посилання на те, що ці роботи принижують його честь і гідність, є суб`єктивною думкою ОСОБА_6 , яка пов`язана з явно завищеною самооцінкою.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2022 року про встановлення щодо засудженого ОСОБА_6 адміністративного нагляду та застосування обмежень залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3