22.03.2023
Справа № 642/1166/23
Провадження № 642/813/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1

У провадженні слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000754 від 20.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, тобто замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого групою осіб у великих розмірах.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що невстановлені особи намагаються шахрайським шляхом заволодівати квартирами, які знаходяться на території м. Харкова, власники яких померли, пред`являючи нотаріусам підроблені документи на квартири.

У ході досудового розслідування встановлено, зокрема, наступне.

Згідно відповіді на запит у порядку ст.93 КПК України, наданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради 23.02.2023 за №464/0/50-23, право власності на квартиру АДРЕСА_1 (інформація з паперових носіїв щодо зареєстрованих прав до 31.12.2012) зареєстровано за:

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.09.1998 Харківським центром приватизації житлового фонду, р. № 2А-98-133181.

Однак, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 , 03.07.2017 проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; рішення про державну реєстрацію прав з індексним номером 36011558 від 06.07.2017; номер відомостей про речове право 21256526).

Відповідно договору купівлі продажу №427 від 03.07.2017 ОСОБА_8 придбав вказану квартиру у ОСОБА_9 , яка являлась нібито власником квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 1994 року виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, розпорядження від 27.05.1994 року № 1087, зареєстровано в Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації 10 червня 1994 року та записано у реєстрову книгу за № П-2-25234, що не є дійсним.

З урахуванням наведеного, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_9 є псевдовласником зазначеної квартири, що вказує на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 , 25.07.2017 проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; рішення про державну реєстрацію прав з індексним номером 36294432 від 25.07.2017; номер відомостей про речове право 21543678) догорів купівлі-продажу 3855 від 25.07.2017.

На обгрунутвання клопотання слідчий посилається на те, що на даний час існують підстави для накладення арешту на квартиру шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, оскільки здійснюється відчуження такого майна третім особам. Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту існує висока ймовірність подальшого відчуження квартири третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених інтересів потерпілого.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Органом досудового розслідування доведено, що існує реальна загроза подальшого відчуження вказаної у клопотанні квартири. Окрім того, неможна виключати й ризик приховування чи знищення доказів, необхідних для встановлення істини по справі іншими особами, у разі, якщо їм стане відомо про наявність даного клопотання слідчого. У зв`язку з цим, розгляд даного клопотання проведено без повідомлення власника майна в порядку ч.2 ст.172 КПК України.

Суд, дослідивши клопотання з додатками, приходить до наступного.

Відповідно до ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зазначена у клопотанні слідчого квартира АДРЕСА_1 на даний час зареєстроване за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана квартира є предметом злочину, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, право власності щодо неї неодноразово перереєстровувалося протягом короткого проміжку часу, і для запобігання її подальшого відчуження, є доцільним накласти на нього арешт.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 170, 171 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1