Справа № 473/3390/22
Номер провадження 1-кс/473/200/2023
УХВАЛА

"02" березня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши заяву судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_2 про самовідвід в розгляді кримінального провадження №473/3390/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України,

встановив:

відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.03.2023 кримінальне провадження №473/3390/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, передано на розгляд судді ОСОБА_2 .

Проте, останньою було подано заяву про самовідвід з тих підстав, що нею в вказаному провадженні 14.12.2022 було постановлено ухвалу про повернення прокурору Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості, яка 09.02.2023 судом апеляційної інстанції була скасована.

Оскільки суддею ОСОБА_5 у вищевказаній ухвалі суду від 14.12.2022 була висловлена позиція про помилкову кваліфікацію стороною обвинувачення дій обвинуваченої ОСОБА_3 , з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи, суддя ОСОБА_2 просила задовольнити її заяву про самовідвід.

Дослідивши матеріали, що обґрунтовують заяву про самовідвід судді ОСОБА_2 , суд прийшов до наступного.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України» наявність безсторонності відповідно до п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Таким чином, враховуючи викладене, заява про самовідвід судді ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наведених в ній підстав.

Керуючись ст.81 КПК України, суд

постановив:

заяву про самовідвід судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_2 в розгляді кримінального провадження №473/3390/22 (провадження №1-кп/473/166/2023) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1