Провадження №1-кп/522/940/23
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту прокурору

23 лютого 2023 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001341 від 29.07.2020 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2021 року після здійснення автоматизованого розподілу справ в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001341 від 29.07.2020 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2022 року призначено підготовче судове засідання.

08.11.2022 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору

Подане клопотання сторона захисту підтримала та просила задовольнити клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, потерпіла особа та його адвокат підтримали прокурора.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, взявши до уваги доводи сторін кримінального провадження, Суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 315 КПК України суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно вимогам ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1)підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9)дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається: 1)реєстр матеріалів досудового розслідування; 2)цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що надійшли до суду, не відповідають вказаним вище вимогам. Більше того, обвинувальний акт викликає обґрунтовані сумніви щодо формулювання обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, в якому йдеться про право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п.79).

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пельсє та Сассі проти Франції», (ВП) № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п.34).

Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується, а суду можливість у розумні строки розглянути справу.

Однак у зазначеному обвинувальному акті взагалі не міститься окремого чіткого викладення правової кваліфікації дій обвинуваченого, фактично вони зводяться до того, що виклад фактичних обставин кримінального провадження за своїм змістом є ідентичним формулюванню обвинувачення.

Таким чином, обвинувальний акт не містить обвинувачення, яке було б належним чином сформульовано.

Вказані обставини, грубо порушують положення ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього».

Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).

Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «о» п. З ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє га Сассі проти Франції», п. 54. А також «Даллос проти Угорщини», и. 47).

Зазначені недоліки обвинувального акту категорично свідчать про неконкретність обвинувачення та невідповідність його вимогам КПК України, тобто обвинувальний акт не містить сформульованого належним чином обвинувачення і є не конкретизованим.

З урахуванням того, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст.377 КПК України судовий розгляд по справі, суд проводить лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у зв`язку з чим Суд вважає, що є обставини, що перешкоджають судовому розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0001341 від 29.07.2020 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - для вирішення питання про зміну обвинувального акту в порядку, передбаченому главою 25 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1