Пр-ня по справі № 1-кп/521/1506/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:
26 жовтня 2022 року, м. Одеса.
Назва та склад суду, секретар судового засідання:
Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 .
Найменування (номер) кримінального провадження:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000572 від 23.08.2022 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з вищою освітою, одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:
Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:
ОСОБА_3 , 04.07.2022 року, у вечірній час доби, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом оренди автомобіля Hyundai Sonata, НОМЕР_1 , з подальшим його продажом, не маючи права власності на автомобіль, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , а саме 8000 гривень та 200 доларів США, що складало 5850 гривень 98 копійок.

Після чого, ОСОБА_3 , 05.07.2022 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом продажу автомобіля Hyundai Sonata, НОМЕР_1 , не маючи права власності на автомобіль, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , а саме 500 доларів США, що складало 14627 гривень 45 копійок та після чого, ще 150 доларів США, що складало 4388 гривень 23 копійки.

Крім того, ОСОБА_3 , 12.08.2022 року, діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом продажу автомобіля Hyundai Sonata, НОМЕР_1 , не маючи права власності на автомобіль, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , а саме 300 доларів США, що складало 10970 гривень 58 копійок, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 35837 гривень 24 копійки.

Крім того, ОСОБА_3 , 21.07.2022 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом оренди автомобіля КІА К5, НОМЕР_2 , з подальшим його продажом, не маючи права власності на автомобіль, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 , а саме 1500 доларів США, що складало 43882 гривні 35 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , 01.08.2022 року, о 14 годині 20 хвилин, діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом продажу автомобіля КІА К5, НОМЕР_2 , не маючи права власності на автомобіль, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 , а саме 20000 гривень, які останній переказав на банківську картку НОМЕР_3 , завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 34627 гривень 45 копійок.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:
Частина ч.1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Частина ч.2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні провину визнав та відмовився надавати покази. Розкаявся;

- обвинувачений раніше не судимий (вимога); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не значиться (запит, довідка).

Інших доказів сторони не надавали.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:
Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік 30 років та соціальне положення одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
З урахуванням призначеного покарання, суд вважає за необхідне запобіжний захід не обирати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:
Призначити за ч.1 ст. 190 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Призначити за ч.2 ст. 190 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:
Запобіжний захід не обирати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1