Справа № 303/9122/22
Провадження № 1-кс/303/1789/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2022 року м.Мукачево
Старший слідчий звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виїздом СОГ встановлено, що 28.12.2022 року близько 18-00 годині 05 хвилин надійшло повідомлення про те, що на проїзній частині дороги М 06 біля с.Ключарки Мукачівської ОТГ виявлено особу чоловічої статі з тілесними ушкодженнями. Крім цього 28.12.2022 року о 19 годині 13 хвилин надійшло повідомлення від чергового лікаря КНП Мукачівської ЦРЛ про те, що КШМД доставлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 з діагнозом «Політравма» алкотест 1,66 проміле, госпіталізований в реанімаційне відділення Мукачівської ЦРЛ. Водій ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_2 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 на відставні 200 метрів від будинку 87/2, що по вулиці Гагаріна у с.Ключарки в бік с.В.Лучки Мукачівського району, побачив на своїй полосі руху перешкоду, а саме гр.. ОСОБА_6 , який знаходився в лежачому положенні. Факт наїзду водій ОСОБА_5 заперечує. При огляді авто марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 слідів біологічного походження та пошкодження автомобіля характерного до ДТП не виявлено.
Автомобіль вилучено та поміщено на арешт майданчик для більш детального огляду, складено схему ДТП. В місці ДТП відео спостереження відсутнє. Водій освідчений - алкотест 0,0 проміле. Встановлюються обставини отримання тілесних ушкоджень гр.. ОСОБА_6
09.12.2022 року автомобіль марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України є предметами кримінального правопорушення.
Слідчий прохає з метою збереження речових доказів накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 .
В судове засідання слідчий не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи його відсутності, на клопотанні наполягає.
Суд, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що воно підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст. 168 ч. 2 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ст. 170 ч. 2 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на положення ст. 170 ч.ч. 1, 3 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.
Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 2, 132, 170-174, 309 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - задовольнити, накласти арешт автомобіль марки ВАЗ 210993 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1