У Х В А Л А

слідчого судді

13.03.2023 року слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у ході розгляду у відкритому судовому засіданні, в зал суду в м. Львові, клопотання, що подане слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУ Національної поліції України у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000217 від 10.03.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Стаханов, Луганської області українцю, громадянину України, раніше судимому, до внктрішнього переміщення зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого у м. Львові, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого ( зі слів) за адресо: АДРЕСА_3

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5

Учасники судового провадження:

Захисник підозрюваного - адвокатка ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000217 від 10.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 11 березня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно оголошеної підозри, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Відтак, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи 10.03.2023, близько 21 год. 00 хв. біля будинку № 3 по вулиці Сар`яна у м. Львові, силовим ривком зірвав із плеча потерпілого ОСОБА_7 сумку через плече, порвавши шлейку та намагався відкрито заволодіти вказаною сумкою. З метою - подолати опір потерпілого, який не відпускав сумку, продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, застосував фізичне насильство відносно потерпілого ОСОБА_7 , що не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме завдав удару в обличчя та в область правої брови, а також кулаком своєї руки. Після цього наніс другий удар ногою в тулуб в область правих ребер ОСОБА_7 , в результаті чого потерпілий впав на землю, та, а ОСОБА_4 , відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Nokia» у корпусі чорного кольору с/н1: НОМЕР_1 ; с/н2: НОМЕР_2 із вставленими двома сім картами мобільного оператора «Київстар» вартість якого становить 600 гривень, відкрито витягнувши його з кишені куртки потерпілого.

З огляду на викладене, слідчий з прокурором вважають, що встановлено достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненого в умовах дії воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У своєму клопотанні слідчий та прокурор покликаються на те, що підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення і наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 10.03.2023;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому слідчий та прокурор з огляду на санкцію інкримінованого злочину у даному кримінальному провадженні, вважають, що підозрюваний у подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Просять слідчого суддю врахувати, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий з урахуванням положень ст. 89 КК України, 10.03.2023 затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України, за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкцією статті якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 10 (десяти) років, а тому є підстави вважати, що підозрюваний може з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також може продовжити свою протиправну діяльність, а саме вчиняти кримінальні правопорушення, аналогічні тому, у якому зараз підозрюється, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просять клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, клопотання підтримали, пояснення щодо доводів та обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, надали аналогічні викладеним у клопотанні.

Сторона захисту - адвокатка ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила щодо застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість просила суд застосувати до підозрюваного більш м`який вид, - у вигляді особистого зобов`язання. Своє клопотання адвокатка мотивує тим, що слідчим та прокурором не доведено ризики на які вони покликаються, усі доводи зводяться до припущень. Крім того, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обгрунтування або спостування якого триває процедура збирання та дослідження доказів. Покликаючись на судову практику ЄСПЛ, вважає достатніми підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого та прокурора та обрання її підзахисному запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання з покладанням зобовязань. При цьому просить слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_4 співпрацює із органами досудового розслідування, визнає себе винним та дає відповідні покази.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання захисниці підтримав, просив не застосовувати до нього запобіжний захід тримання під вартою, а застосувати особисте зобов`язання, запевняючи слідчого суддю, що буде дотримуватися покладених на нього зобовязань

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, а також надані прокурором матеріали кримінального провадження, заслухавши висновок прокурора та пояснення слідчого, думку адвокатки та підозрюваного, перевіривши їх на узгодженість з показами допитаних в судовому засіданні свідків, як слідчий судя, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому враховую також, що відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 10 (десяти) років.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення на даній стадії кримінального переслідування, є достатньо вмотивованою прокурором, підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження та показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Сприймаю як обєктивні застереження прокурора щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не буде дотримуватись обов`язків, які б були покладені на нього.

До такого висновку приходжу обєктивно оцінивши особу підозрюваного та матеріали кримінального провадження, що його характеризують.

Так, ОСОБА_4 хоч і вважається особою, що не має судимості, проте така характеризуюча ознака обумовлюється положеннями ст. 89 КК України. Разом з тим, із вимоги ІЦ вбачається, що він неодноразово судимий за злочини проти власності, що поєднювалися із застосуванням насильства до потерпілих. Відповідь про судимості є не повною, оскільки інформує тільки по одній області України, у той час, як підозрюваний за достатньо короткий період встих проживати у різних областях України. На проивагу доводам сторони захисту, встановлено, що ОСОБА_4 , як особі внутрішньо переміщеній, було визначено місце проживання, протее він проживає за іншою адресою, тобто немає основного місця проживання. У нього відсутні тісні соціальні звязки, підозрюється у злочинних діях, які вчинив під час дії в Україні воєнного стану.

Відтак, вказані обставини та воєнний стан у державі, обєктивно переконують слідчого суддю у наявності підстав вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, сумнівними є запевнення захисту та підозрюваного, що ним не буде вчинятися протиправна діяльність, оскільки ці обіцянки не є переконливими а фактичні обставини, що встановлені судом, говорять про протилежне.

При вирішенні питання щодо можливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У той же час, враховую судову практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Також Європейський суд з прав людини в рішщенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначенив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на вищезазначене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, приходжу до переконання, про доведеність прокурором у клопотанні обставин, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Відтак обраний органом досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, мотивів, та обставинам вчинення злочину, що інкримінуються підозрюваному, забезпеченню прав потерпілого, а також покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його, підозрюваного ОСОБА_4 , винуватим.

З цих підстав вважаю непереконливими і необґрунтованими доводи адвокатки ОСОБА_6 ..

Таким чином, виходячи з положень КПК України, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання адвокатки ОСОБА_6 слід відмовити.

Строк тримання під вартою слід рахувати з часу затримання підозрюваного у порядку ст. 208 КПК України та строків досудового розслідування у данному кримінальному провадженні, а тому з цих підстав клопотання слідчого і прокурора, підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на категорію інкримінованого ОСОБА_4 злочину, не знаходжу підстав які б перешкоджали визначити заставу, і, таку заставу слід визначити з урахуванням матеріального становища підозрюваного у вигляді 40 ( сорока ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01 січня 2023 року становить 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176 -178, 182, 183, 193, 194, 369 - 372, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний, захід у кримінальному провадженні № 0000217 від 10.03.2023 у вигляді тримання під вартою строком на 57 (пятдесят сім ) діб, тобто до 08 травня 2023 року включно.

Відмовити у задоволенні клопотання захисниці, яке підтримано підозрюваним щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Визначити розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста швстдесят ) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну .

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1