ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/4115/21 Номер провадження 11-кп/814/1414/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 29 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2017 року за №0001481, задоволено частково клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27 лютого 2023 року, обвинуваченому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Глибич Краснопільського р-ну Сумської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимому.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, і в разі її внесення покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожним викликом до прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими, експертами та спеціалістами в даному кримінальному провадженні.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що ОСОБА_8 може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини й тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.146, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189, ч.2 ст.121 КК України, покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винуватим, особу обвинуваченого та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Урахувавши положення ст.182 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 214 720 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 29 грудня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував наявність усіх доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та те, що з огляду на їх існування, обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, відповідно до ч.4 ст.184 КПК України лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та охорону прав, інтересів суспільства.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення захисника проти апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу та надав дані щодо його придатності до несення військової служби, наявності в нього: зареєстрованого місця проживання, дружини та малолітньої дитини на утриманні, позитивної характеристики з громадської організацій, членом якої він є (ВГО «Українська Служба Порятунку»), перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 КПК України.

Законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з метою виконання завдань, передбачених ст.2 КПК України.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Таким чином, за наявності визначеного в ч.4 ст.183 КПК України випадку, питання визначення застави при постановленні ухвали про тримання під вартою належить до дискреційних повноважень суду, який, виходячи з конкретних обставин справи, має право, як визначити, так і не визначити названий альтеративний запобіжний захід.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.146, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189, ч.2 ст.121 КК України.

19 грудня 2022 року прокурор ОСОБА_9 подала клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави (а.п.61).

29 грудня 2022 року суд першої інстанції, задовольнивши часткового клопотання прокурора, продовжив ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та водночас визначив обвинуваченому заставу в сумі 214 720 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (а.п.65-66).

Розглядаючи питання про продовження строку обвинуваченого під вартою, місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що ОСОБА_8 може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини й тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.146, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189, ч.2 ст.121 КК України, покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має: постійне місце проживання та роботи, малолітню дитину на утриманні.

Оцінивши в сукупності наведені вище обставини, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199 та 331 КПК України, суд першої інстанції встановив наявність підстав для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, правильність чого не оспорюється ніким із учасників провадження в апеляційному порядку.

Водночас, врахувавши положення ст.182 КПК України, місцевий суд, діючи відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, дійшов висновку про визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 214 720 гривень з покладенням в разі її внесення на останнього широкого кола відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

30 грудня 2022 року ОСОБА_8 реалізовано право на внесення названої вище застави.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні та стороною обвинувачення не надані відомості про те, що після внесення застави обвинувачений не виконував чи порушував покладені на нього судом обов`язки. Навпаки, ОСОБА_8 повідомив суд апеляційної інстанції про актуальні адресу свого проживання та контактний телефон, затим за неодноразовими викликами апеляційного суду з`являвся для участі в усіх судових засіданнях щодо розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій порушувалося питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

З огляду на положення ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання особи під вартою у кримінальному провадженні обмежується цим строком, після закінчення якого в разі подання відповідного клопотання стороною обвинувачення суд знову вирішує питання щодо обраного запобіжного заходу в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом.

Правова природа повноважень, предмета і завдань суду першої інстанції в цій частині є інстанційно сталою та не змінюється залежно від реалізації таких повноважень у суді апеляційної інстанції, за винятком лише додаткових обмежень щодо предмета розгляду, обумовленого характером стадії апеляційного перегляду судового рішення місцевого суду.

Як убачається з матеріалів справи, за оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави строком на 60 днів - до 27 лютого 2023 року, який за своєю тривалістю є максимальним відповідно до положень ч.1 ст.197 КПК України та про який порушувалось питання в клопотанні прокурора. Таким чином, ураховуючи закінчення терміну дії ухвали місцевого суду про тримання під вартою, процесуально унеможливлено застосування обвинуваченому запобіжного заходу в ініційований у апеляційній скарзі спосіб.

Посилання ж прокурора на те, що оскаржуване судове рішення не підписано суддею, який його постановив, не знайшли свого підтвердження, оскільки за даними відповіді голови Київського районного суду м. Полтава №ЕП-332/23, наданої на запит Полтавського апеляційного суду з метою перевірки доводів апелянта, згідно з описом справи №644/4115/21 на акр. №106-107 містилась копія ухвали місцевого суду про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, замість її оригіналу. Названу невідповідність усунуто, на підтвердження чого надіслано скан-копію цього судового рішення, яке засвідчено підписом складу суду (суддею ОСОБА_1 ), який його постановив.

Ураховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 29 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4