УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 185/4435/18

провадження № 51-578 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1

на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 17 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року та клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,

встановив:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 17 квітня 2020 року ОСОБА_1 засуджено: за п. 6 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі

на строк 15 років з конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 4 ст. 187 КК -покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього належного йому майна.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року вказаний вирок суду залишений без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення щодо нього, а кримінальне провадження закрити за відсутності складу кримінального правопорушення.

Разом із касаційною скаргою засуджений надіслав клопотання про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього. На поважність причини пропуску такого строку засуджений посилається на те, що він на час подання касаційної скарги його захисник з ним не зустрічався, правову допомогу не надавав, а заключити договір з іншим захисником у нього не було коштів. Зазначає, що отримавши ухвалу Верховного Суду про усунення недоліків касаційної скарги, він звернувся до Олександрівського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області, але листом

від 03 листопада 2021 року йому було відмовлено у призначенні захисника.

Перевіривши дотримання порядку та строку касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Судувід 10 лютого 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано строк п`ятнадцять днів на усунення недоліків.При цьому останньому було роз`яснено, що у випадку не усунення недоліків касаційну скаргу буде йому повернуто.

Також засудженому було роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України він має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката

при виготовленні тексту касаційної скарги.

Відповідно до розписки наданої ДУ «Петрівська ВК № 49» копію ухвали засуджений отримав 05 березня 2021 року, однак недоліки не усунув, оскільки нової касаційної скарги на адресу Верховного Суду не надіслав, а тому ухвалою від 14 травня

2021 року касаційну скаргу було повернуто останньому.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних

дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами,

що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як убачається з доданих засудженим документів, останній звернувся

до Олександрівського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги лише 10 червня 2021 року, вже після повернення касаційної скарги.

Повторну касаційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку

на касаційне оскарження судових рішень, ОСОБА_1 подав більше ніж через

10 місяців після отримання відповіді з Олександрівського міського центру

з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Крім того, як убачається з матеріалів провадження, строк на касаційне оскарження судових рішень ОСОБА_1 пропущений не був, оскільки у межах цього строку він 02 лютого 2021 року подавав касаційну скаргу на вказані судові рішення, яку ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року було залишено без руху для усунення недоліків та 14 травня 2021 року повернуто в зв`язку з тим, що вказані недоліки ним не було усунуто.

За таких обставин, підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції

за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду

від 17 грудня 2020 року, касаційну скаргу разом із додатками повернути останньому.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4