Провадження № 1-кс/361/1097/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Бровари
Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Бровари Київської області клопотання старшого слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження № 0000380 від 14 серпня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Право Жовтня Згурівського району Київської області, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 383 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження № 0000380 від 14 серпня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 383 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили 21 листопада 2019 року, позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 спростувати інформацію, поширену 06.12.2018 року ОСОБА_4 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» про застосування ОСОБА_8 фізичного насильства в той самий спосіб, в який вона була поширена, зобов`язавши розмістити ОСОБА_4 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» публікацію в довільній формі про спростування недостовірної інформації про застосування 06.12.2018 року ОСОБА_8 до ОСОБА_4 фізичного насильства. Крім того, рішенням суду зобов`язано стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 1 тис. грн у відшкодування моральної шкоди та 1 157,60 грн судового збору.
13 травня 2020 року державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на електронну адресу ОСОБА_4 надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62016238 за виконавчим листом, який виданий 22.04.2020 року у справі № 355/1882/18, 20 травня 2020 року ОСОБА_4 в приміщенні Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримала копію постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження.
23 вересня 2020 року Баришівським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скеровано до Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області подання щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України ОСОБА_4 .
Відомості про вказану подію 14 серпня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
12 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
На думку слідчого, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
У клопотанні слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації останньої, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб з огляду на обґрунтовану підозру та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у ймовірності переховування від органів досудового розслідування й суду, так як підозрювана постійно змінює місце свого проживання, переїжджаючи в різні населені пункти на території України.
У судовому засіданні прокурор вважав необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з огляду на обґрунтовану підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення та існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 зазначив, що підозра є необґрунтованою, оскільки на час розгляду даного клопотання в суді ОСОБА_4 виконала судове рішення в повному обсязі шляхом здійснення нею публікацій зі спростуванням поширеної інформації відносно ОСОБА_8 , надіславши на електронну адресу суду відповідні докази Крім того, відповідно до надісланої ним на електронну адресу суду копії ухвали Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у справі № 355/1882/18 роз`яснено рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_8 про спростування недостовірної інформації, зазначено, що спростування недостовірної інформації повинне здійснюватися з використанням облікового запису (акаунту) ОСОБА_4 в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram». Також захисник вважав, що строки досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчилися, відтак будь-які процесуальні дії у ньому не можуть бути проведені. При цьому вказав, що слідчим вже було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , проте постановою прокурора скасовано, що є порушенням вимог КПК України, так як строк досудового розслідування не є продовженим. Ризик, зазначений у клопотанні, є недоведеним. Наразі ОСОБА_4 перебуває у стані вагітності, з травня не отримує заробітну плату, за рішенням суду сплачує аліменти на неповнолітнього сина, який проживає разом із ОСОБА_8 . За адресою, по якій прокурор просить застосувати до ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт, вона лише зареєстрована, проте ніколи там не проживала, наразі проживає у цивільному шлюбі в Івано-Франківській області. У зв`язку з цим захисник просив у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 відмовити.
У судовому засіданні підозрювана зазначила, що злочину не вчиняла, вину не визнає, просила відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши клопотання, врахувавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, та документи, надіслані суду стороною захисту, слідчий суддя дійшов такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 14.08.2020 року внесено відомості за ч. 1 ст. 382 КК України, номер кримінального провадження: 0000380, короткий виклад обставин: «До ЧЧ Баришівського ВП надійшла заява від ОСОБА_8 про те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України» (а. п. 8).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, не допускається застосування запобіжного заходу без наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.
Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди.
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З наданих матеріалів та досліджених слідчим суддею доказів вбачається, що прокурором недоведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, як і існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вказано, що відомості про кримінальне правопорушення № 0000380 були внесені 14 серпня 2020 року за ч. 1 ст. 382 КК України. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, ОСОБА_4 було вручено 12 жовтня 2022 року.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.
Пунктом 1 частини 2 статті 219 КПК України передбачено, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.
На підставі вищевикладеного вбачається, що строк досудового розслідування, передбачений ч. 2 ст. 219 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000380 від 14 серпня 2020 року закінчився 14 серпня 2021 року.
Тобто строк з дня внесення відомостей про кримінальне правопорушення № 0000380 до дня про підозру (а саме до 12 жовтня 2022 року) складає 2 роки 2 місяці, замість дванадцять місяців.
При цьому органом обвинувачення не надано слідчому судді доказів про те, що строк досудового розслідування переривався у встановленому КПК України порядку, та є продовженим.
Згідно системного аналізу норм КПК України строк, досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Отже, відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строки досудового розслідування перериваються лише у випадках зупинення кримінального провадження та на час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Оскільки інших випадків переривання згаданих строків КПК України не містить, з часу закриття кримінального провадження до часу скасування прокурором такого рішення перебіг строку досудового слідства не переривається.
Інше тлумачення кримінального процесуального закону давало б органу досудового розслідування можливість необмежену кількість разів продовжувати строки досудового розслідування шляхом прийняття рішення про закриття кримінального провадження та подальшого його скасування, чим спотворювало б суть та зводило нанівець встановлений законодавцем правовий інститут обмеженості строків досудового розслідування.
Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК України.
Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими (ч. 8 ст. 223 КПК України).
На переконання слідчого судді, у зв`яку із закінченням строків досудового розслідування сторона обвинувачення протиправно повідомила про підозру ОСОБА_4 , склала та направила до суду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставини, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).
Сторона обвинувачення у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначила, що існує ризик того, що підозрювана особа може вчиняти дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана ОСОБА_4 постійно змінює місце свого проживання, переїжджаючи в різні населені пункти на території України.
Однак, це не відповідає обставинам справи, оскільки жодних доказів про зміну місць проживання підозрюваною ОСОБА_4 з моменту пред`явлення їй підозри (з 12 жовтня 2022 року) стороною обвинувачення слідчому судді не надано.
До того ж, статтею 33 Конституцією України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свобода пересування, вільний вибір місця проживання.
Також у розумінні ст. 177 КПК України факту вручення особі повідомлення про підозру недостатньо для того, щоб слідчий суддя під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу дійшов висновку про наявність «обґрунтованої підозри» про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Тому «обґрунтованість» підозри не може слідчим суддею встановлюватися ні через наявність долученого до клопотання про обрання запобіжного заходу письмового повідомлення про підозру, складеного стороною обвинувачення, ні через оцінку обґрунтованості даного повідомлення про підозру.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу повинен самостійно пересвідчитися в обґрунтованості підозри шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів вчинення особою кримінального правопорушення.
Обґрунтована підозра має підтверджуватися конкретними фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, в існуванні між діями особи та подією. Такі фактичні обставини повинні бути чіткими та зрозумілими.
Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.
Так, перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування та засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Також слідчий суддя зауважує, що згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
З наданої стороною захисту ухвали Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у справі № 355/1882/18, яким роз`яснено рішення у справі за позовом ОСОБА_8 про спростування недостовірної інформації та із даних Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106896319) вбачається, що зазначене судове рішення опубліковано в Єдиному державного реєстру судових рішень тільки 25 жовтня 2022 року і ОСОБА_4 здійснила відповідну публікацію, докази про що надала слідчому судді.
Крім того, слідчий суддя визнає неналежними доказами, які додані органом досудового розслідування до клопотання, зокрема, постанову про визначення групи слідчих від 23.04.2021 року та від 02.12.2021 року, постанову про визначення групи прокурорів від 20.04.2021 року та від 23.11.2021 року, ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2022 року про тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.07.2022 року (а. п. 10-11, 13-15, 42-47), так як такі документи винесені щодо іншого кримінального провадження № 0000428 від 25 вересня 2021 року, а не у кримінальному провадженні № 0000380 від 14 серпня 2020 року, в рамках якого і подано клопотання про застосування запобіжного заходу.
Також неналежним доказом у цьому кримінальному провадженні є подання Баришівського відділення поліції про вчинення кримінального правопорушення до Баришівського відділення поліції, оскільки таке подання зареєстровано 24.09.2020 року за вх. № 1245, тоді як згідно з доданого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ч. 1 ст. 382 ККК України в рамках кримінального провадження № 0000380 внесені 14 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_8 .
З інших доданих до матеріалів кримінального провадження документів вбачається, що відносно ОСОБА_4 порушені різні кримінальні провадження у різний період за ч. 1 ст. 382 КК України, проте не підтверджують обґрунтовану підозру саме у кримінальному провадження № 0000380 від 14 серпня 2020 року.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 , про який ідеться в клопотанні слідчого, відтак у його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження № 0000380 від 14 серпня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст проголошено о 13 год. 45 хв. 28 жовтня 2022 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1