ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3142/22 Справа № 191/1383/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року про задоволення клопотання ДУ Синельниківська виправна колонія (№ 94) про приведення постанови Верховного Суду щодо ОСОБА_7 у відповідність до вимог чинного законодавства,

Встановила:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року задоволено клопотання ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» про приведення постанови Верховного Суду щодо засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог чинного законодавства задовольнити.

Постановлено роз`яснити постанову Верховного Суду від 05 липня 2022 року і зазначити, що оскільки ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, якою він направлений для відбування покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, то засуджений не підлягає звільненню з-під варти.

Рішення суду обґрунтовано наступним.

12 листопада 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 13 грудня 2019 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 скасовано і направлено останнього в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року. Ухвала набрала законної сили 28 грудня 2020 року.

27 травня 2021 року ОСОБА_7 був засуджений вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська за ч.4 ст.296, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок був залишений без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року.

Постановою Верховного Суду України від 05 липня 2022 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року було скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Також зазначено звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Отже, ОСОБА_7 був затриманий 09 грудня 2021 року на виконання вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, котрі набрали законної сили, скасовані не були і саме за вказаним вироком ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вважав за необхідне роз`яснити постанову Верховного Суду від 05 липня 2022 року в частині звільнення ОСОБА_7 з-під варти, зазначивши, що оскільки ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання в СВК-94 на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, якою він направлений для відбування покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, то засуджений не підлягає звільненню з-під варти.

Засуджений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та звільнити його з-під варти, як зазначено у рішенні суду касаційної інстанції.

Вказує, що він був засуджений 12.11.2019 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, його було звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

18.12.2020 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 було скасовано та направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Вироком Самарського районного суду від 27.05.2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Ухвалою апеляційного суду вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021 року було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 05.07.2022 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25.05.2021 року щодо ОСОБА_7 скасовано, направлено матеріали провадження на новий судовий розгляд та постановлено звільнити обвинуваченого з-під варти.

Враховуючи, що постановою суду касаційної інстанції було скасовано ухвалу Дніпровського апеляційного суду та вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року, яким йому було призначено покарання на підставі ст. 71 КК України, вважає, що його слід звільнити з-під варти.

Під час апеляційного розгляду засуджений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог засудженого та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з іспитовим строком на 2 роки.

Вирок набрав законної сили 13 грудня 2019 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 скасовано і направлено останнього в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року.

Ухвала набрала законної сили 28 грудня 2020 року.

На виконання вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, ОСОБА_7 був затриманий 09 грудня 2021 року.

27 травня 2021 року ОСОБА_7 засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 05 липня 2022 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року - скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Зазначено звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Враховуючи, що ОСОБА_7 був затриманий 09.12.2021 року на виконання вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, в саме за вказаним вироком від відбуває призначене покарання у види позбавлення волі на строк 2 роки, підстави для звільнення засудженого ОСОБА_7 з-під варти відсутні.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що оскільки постановою суду касаційної інстанції скасовано ухвалу Дніпровського апеляційного суду та вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року, яким йому було призначено покарання на підставі ст. 71 КК України, його слід звільнити з-під варти, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки, як було зазначено вище, ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене йому вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року.

Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року про задоволення клопотання ДУ Синельниківська виправна колонія (№ 94) про приведення постанови Верховного Суду щодо ОСОБА_7 у відповідність до вимог чинного законодавства залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 Н ОСОБА_9 С ОСОБА_10