Справа № 446/290/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника ОСОБА_6 ;

представника цивільного позивача ОСОБА_7 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 10 січня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Проходи Любешівського району Волинської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 09.01.2022 о 09:30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Львів-Луцьк в сторону м. Луцьк, на 17 км. + 640 м. автодороги Львів-Луцьк, поблизу с. Новий Став Львівського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 2 п. 2.3. б), д); Розділу 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в`їжджаючи у поворот не справився з керуванням свого автомобіля, внаслідок чого автомобіль винесло на зустрічну смугу руху, що призвело до зіткнення з рейсовим автобусом марки «Баз А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , пасажир автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівого передпліччя, важка поєднана травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з геморагічна-контузійними вогнищами у лобних долях білатерально, тім`яній частині зліва, у тім`яно-скроневій ділянці справа, гемосинус, забій повіки і біля очної ділянки лівого ока, тупа травма органів грудної клітки, забій легень, перелом 2,3-го ребер справа та 3,6-го ребер зліва, двобічні гідроторакси, перелом лівої ключиці, тупа травма органів черевної порожнини, забій селезінки, перелом кісток тазу: подвійний перелом верхньої гілки лівої лонної кістки, перелом нижньої гілки сідничної кістки, перелом правої лонної кістки, перелом поперечного відростка 5-го поперекового хребця, забій м`яких тканин поперекового відділу хребта, закритий багатоуламковий перелом правого передпліччя зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом лівого стегна, багатоуламковий перелом правої стегнової кістки, що призвело до тривалого розладу здоров`я та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 спочатку свою вину не визнав повністю, проте в подальшому, під час виступу в судових дебатах вказав, що вину свою визнає у повному обсязі та щиро розкаюється у вчиненому. Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що 09.01.2022 близько 09:00 год. він разом з дружиною ОСОБА_8 рухався у власному автомобілі марки «MAZDA 5» зі Львова до м. Луцьк зі швидкістю орієнтовно 90 км/год. Поблизу с. Новий Став він втратив керованість автомобілем і зіткнувся з пасажирським автобусом. Вказав, що погано пригадує сам момент зіткнення, однак з перегляду відеозапису він розуміє, що така подія відбулася через те, що він не врахував дорожньої обстановки, а саме снігу на дорозі, і виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з рейсовим автобусом.

Також пояснив, що потерпіла ОСОБА_8 мала ушкодження здоров`я, проте він вважає, що не такі серйозні, як вказано у висновку експерта, однак підтвердив, що вона перебувала на лікуванні орієнтовно до початку березня, а згодом ще місяць була на реабілітації і самостійно рухатися не могла. Зазначив, що йому відомо про людей, які були в автобусі, однак такі серйозно не постраждали, а одна жінка, яка постраждала спочатку відмовилася від його допомоги. Щодо цивільного позову ОСОБА_9 , то вказав, що такий визнає частково, зокрема у сумі 10 тисяч гривень, а більше він відшкодувати не має змоги.

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який на початку судового розгляду своєї вини у вчиненому не визнавав, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена зібраними та дослідженими по справі доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 є її чоловіком і вони 09.01.2022 їхали з м. Львова до м. Луцька і близько м. Кам`янка-Бузька відбулася ДТП. Вказала, що самого моменту зіткнення вона не бачила, оскільки в той час вона спала, а пам`ятає коли вже отямилася в реанімації. Вказала, що в лікарні вона лежала більше місяця часу і її виписали десь на початку березня і згодом була на реабілітації, так як не могла самостійно пересуватися. Висловила думку, що перелому ребер у неї не було, оскільки в тому місці вона не відчувала болю. Зазначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює водієм рейсового автобуса Радехів-Львів і 09.01.2022 близько 09:30 год. він рухаючись по автодорозі Львів-Луцьк у напрямку м. Львова в с. Новий Став побачив автомобіль, який рухався йому на зустріч і який в`їжджаючи у поворот розвернуло на дорозі, а в подальшому він втратив керованість і виїхавши на смугу зустрічного руху здійснив зіткнення своєю правою стороною з передньою частиною автобуса. Вказав, що в цей день була засніжена дорога і дійсно було слизько. В результаті зіткнення він втратив свідомість, оскільки мав розсічення голови, а пасажири автобуса, яких було семеро також постраждали, зокрема дві жінки мали розсічення голови, а одна взагалі вилетіла через лобове вікно. Свідок ОСОБА_10 опізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як водія, який керував автомобілем «MAZDA 5».

Представник цивільного позивача ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 просила суд вирішити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого 50 тис. грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, який мотивований тим, що ОСОБА_9 була пасажиркою автобуса та зазнала тілесних ушкоджень в результаті ДТП, проходила тривалий курс лікування та має понівечене обличчя.

Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами встановлено таке.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2022 та фототаблиці до нього зафіксовано подія ДТП за участі автомобіля MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автобуса «Баз А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 , їх механічні ушкодження, розташування транспортних засобів - на смузі руху та узбіччі у напрямку з м. Луцьк до м. Львова (а.с. 132-144).

Висновком експерта від 03.02.2022 №СЕ-19/114-22/444-ІТ стверджується, що на момент огляду автобуса «Баз А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 : 1. Система зовнішнього освітлення знаходиться в несправному стані внаслідок пошкодження (руйнування) розсіювачів передніх фар, а також переднього лівого покажчика повороту. Перевірити працездатність системи зовнішнього освітлення даного автобуса не представилось можливим по причині відсутності джерела енергії (акумуляторної батареї); 2. Робоча гальмівна система знаходилась в непрацездатному стані. Несправності, що призвели до такого стану системи, полягають у розгерметизації системи внаслідок пошкодження (розриву) гальмівних трубопроводів, біля місця розташування металевого штуцера, що з`єднується з гальмівним краном; 3. Система рульового управління знаходилася в стані повної відмови. Несправності, що призвели до такого стану системи, полягають у втраті кінематичного зв`язку в парі «рульова колонка-рульовий механізм», а саме: пошкодження та роз`єднання валу рульової колонки в місці розташування корпусу рульового механізму внаслідок витікання (втрати герметичності) робочої рідини (масла) з системи через пошкодження гумових шлангів; 4. Пошкодження та руйнування, які призвели до непрацездатного стану системи зовнішнього освітлення, робочої гальмівної системи та системи управління автобуса «Баз А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 утворилися під час ДТП (а.с. 155-160).

Висновком експерта від 03.02.2022 №СЕ-19/114-22/448-ІТ стверджується, що на момент огляду автомобіля «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 : 1. Система зовнішнього освітлення знаходиться в непрацездатному стані внаслідок руйнування блок-фар. Перевірити працездатність системи зовнішнього освітлення даного автомобіля не представилось можливим по причині відсутності джерела енергії (акумуляторної батареї) та масштабного руйнування електропроводки; 2. Гальмівна система знаходиться в стані повної відмови. Несправності, що призвели до такого стану системи, полягають у її розгерметизації внаслідок від`єднання бачка головного гальмівного циліндру з місця свого кріплення на циліндрі. Крім цього, виявлено несправності, які полягають у розгерметизації одного контуру гальм внаслідок від`єднання (пошкодження, роз`єднання, розриву) гумового шлангу переднього правого колеса приводу гальм; 3. Система рульового управління знаходиться в стані повної відмови по причині: втраті кінематичного зв`язку в парі «рульове колесо-рульова колонка», втраті кінематичного зв`язку в парі «рульова колонка-рульовий механізм», нормальне просторове розташування рульової трапеції порушене, втраті працездатності гідропідсилювача рульового механізму, пошкодження рульового колеса; 4. Пошкодження та руйнування, які призвели до непрацездатного стану системи зовнішнього освітлення, робочої гальмівної системи та системи рульового управління автомобіля «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 утворилися під час ДТП (а.с. 163-169).

Висновком експерта від 04.02.2022 №СЕ-19/114-22/450-ІТ доводиться, що зіткнення автобуса марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 та автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 відбулося на правій стороні дороги в напрямку м. Львова, в районі зафіксованої зони осипу уламків ТЗ; В даному випадку мало місце зустрічно-перехресне зіткнення транспортних засобів, і по довжині осі автобуса марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 в початковий момент зіткнення були розташовані під кутом 140+-5 градусів; Обидва транспортні засоби в момент зіткнення знаходилися в рухомому стані (а.с. 172-179).

Висновком експерта від 28.01.2022 №КСЕ-19/114-22/686 доводиться, що з моменту виїзду автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 на смугу зустрічного руху та до моменту зіткнення з автобусом марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 пройшов час 2,47 сек.; В даній дорожній ситуації, водій автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами п. 12.1. ПДР; В даній дорожній ситуації, водій автобуса марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинен був керуватися вимогами п. 12.3. ПДР; В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, в діях водія автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачається суперечність вимогам п. 12.1. ПДР, вказаний факт суперечності з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даної ДТП; Порівнюючи фактичні дані водія автобуса марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 в дорожній обстановці, яка склалася та наведена у наданих на дослідження даних, в умовах, коли зустрічний транспортний засіб виїхав на смугу зустрічного руху та рухався у стані заносу (в некерованому водієм стані) до зіткнення транспортних засобів, тобто коли односторонні дії водія ОСОБА_10 не виключали настання даної ДТП, з технічної точки зору немає підстав стверджувати, що дії вказаного водія суперечили вимогам п. 12.3. ПДР; З технічної точки зору, при наданих для дослідження даних, причиною настання даної ДТП стала суперечність дій водія автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 технічним вимогам п. 12.1. ПДР (а.с. 122-186).

Протоколом огляду речей від 18.01.2022 оглянуто електронний носій інформації, флеш карту марки «SanDisk Industrial» ємкістю 8 Gb, на якому знаходиться файл відеозапису із назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надано водієм ОСОБА_11 . У протоколі зокрема вказано, що на 46 секунді відеозапису із наявним часом 09:22:46 зображено автомобіль (згідно матеріалів справи автомобіль марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 ), починає заносити зі своєї смуги на смугу руху зустрічного напрямку по якій рухається автобус марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а на 50 секунді відеозапису із наявним часом 09:22:50 відбувається зіткнення автомобіля марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автобуса марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 194-195).

Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом події ДТП, яка була зафіксована на відеореєстратор, що знаходився у автомобілі марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 доводиться, що такий транспортний засіб при входженні у поворот втрачає керованість внаслідок заносу та починає зміщуватися на смугу зустрічного руху де на зустріч йому рухається автобус марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого відбувається їх зіткнення на смузі руху, по якій рухався автобус (а.с. 196).

Висновком судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_8 №22/22 від 02.02.2022 встановлено, що згідно медичної карти стаціонарного хворого №987 та при огляді потерпілої були виявлені синець на передній поверхні лівого передпліччя, важка поєднана травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з геморагічна-контузійними вогнищами у лобних долях білатерально, тім`яній частині зліва, у тім`яно-скроневій ділянці справа, гемосинус, забій повіки і біля очної ділянки лівого ока, тупа травма органів грудної клітки, забій легень, перелом 2,3-го ребер справа та 3,6-го ребер зліва, двобічні гідроторакси, перелом лівої ключиці, тупа травма органів черевної порожнини, забій селезінки, перелом кісток тазу: подвійний перелом верхньої гілки лівої лонної кістки, перелом нижньої гілки сідничної кістки, перелом правої лонної кістки, перелом поперечного відростка 5-го поперекового хребця, забій м`яких тканин поперекового відділу хребта, закритий багатоуламковий перелом правого передпліччя зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом лівого стегна, багатоуламковий перелом правої стегнової кістки. Вказані ушкодження могли утворитися 09 січня 2022 року від контакту з тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при зіткненні його з іншими транспортними засобами пересування, тобто при ДТП в час і при обставинах вказаних в постанові і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення (а.с. 149-152).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні такий висновок експертизи підтримав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_8 була в медичному закладі та він досліджував її медичну документацію і оглядав. Таку медичну документацію він отримав від самої лікарської установи і якогось дозволу на її отримання він не повинен мати. Також вказав, що ОСОБА_8 не заперечувала щодо надання буд-якої документації для надання висновку. Експерт підтвердив ті тілесні ушкодження, які вказані у висновку.

Відтак, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Так, дослідженими у судовому засіданні доказами повністю доводиться невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимог Розділу 2 п. 2.3. б), д); Розділу 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху і вказана невідповідність дій водія ОСОБА_5 знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даної пригоди, що вказано у висновку експерта від 28.01.2022 №КСЕ-19/114-22/686.

При судовому розгляді беззаперечно встановлено, що місцем зіткнення є смуга руху зустрічного транспорту для водія ОСОБА_5 , що чітко видно на дослідженому у судовому засіданні відеозапису події ДТП, підтверджено показами свідка ОСОБА_10 та не заперечується самим обвинуваченим, а тому саме ОСОБА_5 порушив правила дорожнього руху і такими порушеннями була завдані тяжкі тілесні ушкодження потерпілій.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими, суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Захисник у своєму клопотанні вказує, що надані стороною обвинувачення докази, які здобуті слідчим ОСОБА_13 та взагалі будь-яким слідчим, за винятком протоколу огляду місця події, не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки здобуті не уповноваженою на те особою. Вказує, що в матеріалах кримінального провадження немає постанови чи іншого документа, яким би керівник органу досудового розслідування доручав слідчому ОСОБА_13 проводити дане досудове розслідування.

Однак, такі доводи захисника є безпідставні, оскільки як видно з долученої до матеріалів справи постанови начальника ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_14 про створення групи слідчих від 10.01.2022, у кримінальному провадженні №0000008 від 10 січня 2022 року створено групу з чотирьох слідчих, серед яких є старший групи - слідчий ОСОБА_13 (а.с. 231-232).

Також, як видно з долученого до справи витягу з ЄРДР від 10.01.2022 (а.с. 131), а також інформації з такого реєстру (а.с. 233) слідчий ОСОБА_13 був слідчим у даному кримінальному провадженні і прийняв його до свого провадження 10.01.2022 після відповідного внесення відомостей до реєстру.

Таким чином, доводи захисника про недопустимість доказів, які зібрані слідчим ОСОБА_13 є безпідставні, оскільки такий слідчий був повноважним на вчинення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Крім того, захисник ОСОБА_6 вказує, що недопустимим також є висновок експерта ОСОБА_15 від 02.02.2022 №22/22 з тих підстав, що відомості про тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_8 експертом отримано без згоди потерпілої та без відповідної ухвали суду про надання доступу до медичної документації потерпілої. Також посилається на відсутність повноважень слідчого ОСОБА_13 для прийняття процесуальних рішень щодо призначення та проведення такої експертизи.

Стосовно повноважень слідчого ОСОБА_13 суд вказував вище, а тому з тих самих мотивів відхиляє доводи захисника щодо даного аргументу при вирішенні питання про недопустимість висновку експерта ОСОБА_15 від 02.02.2022 №22/22.

Стосовно аргументу захисника про відсутність у експерта повноважень отримувати медичну документацію потерпілої для проведення дослідження без згоди потерпілої чи без відповідного судового рішення, суд відзначає таке.

Так, дійсно у матеріалах справи відсутні докази того, що медична картка стаціонарного хворого №987 надійшла в розпорядження експерта від слідчого разом з клопотанням про призначення експертизи.

Більше того, як видно з листа від 04.07.2022, адміністрація КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» повідомляє, що медична картка стаціонарного лікування ОСОБА_16 з 09.01.2022 по 08.03.2022 в анестезіологічному відділенні та у відділенні травматології та ортопедії слідчим органам не видавалася (а.с. 205).

Проте, як пояснив у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 він працює завідувачем відділення №1 Львівського району при КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» де проходила лікування потерпіла, а тому такі документи він отримує безпосередньо у адміністрації лікарської установи без будь-яких окремих дозволів. Також експерт вказав, що потерпіла ОСОБА_8 була ним оглянута безпосередньо для підтвердження діагнозу і будь-яких заперечень щодо надання її медичної документації не висловлювала.

При допиті у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила факт перебування її на лікуванні в лікарській установі, проте вказала, що дозволу на використання її медичних даних не надавала експерту.

Як зазначено у п. 1 ч. 3 ст. 69 КПК України експерт має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, що стосуються предмета дослідження.

Також ,відповідно до п. 2.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. №6, при проведенні експертизи судово-медичний експерт має право ознайомлюватись з матеріалами справи, що стосуються експертизи.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 69 КПК України експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.

Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 № 552/1884/20 вказав таке: «Аналізуючи дану ситуацію з точки зору дотримання процесуальної форми збирання доказів, колегія суддів вважає, що вона була порушена. Слідчий мав би особисто отримати від потерпілої медичні документи, оглянути їх і надати експертові разом з постановою про залучення експерта для проведення експертизи.

Проте, перевіряючи правильність оцінки зазначеного висновку експерта з точки зору допустимості, колегія суддів виходить з наступного: висновок експерта є самостійним джерелом доказів (частина 2 статті 84 КПК), залучення експерта для проведення експертизи відбувалося на підставі постанови слідчої в порядку, передбаченому статтею 243 КПК; експерт є належним суб`єктом для проведення цього виду експертних досліджень і відповідає вимогам, що висуваються частинами 1, 2 статті 69 КПК та Законом України «Про судову експертизу»; експерт не здійснював за власною ініціативою збирання матеріалів для проведення експертизи; отримання ним безпосередньо від потерпілої, яка була присутньою під час дослідження, медичної документації за вказівкою слідчої не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків.»

Проводячи паралелі між обставинами даної справи та справи розглянутої Верховним Судом 21.07.2021 можна дійти висновку, що всі визначені Верховним Судом критерії допустимості доказів збігаються, а саме: висновок експерта є самостійним джерелом доказування, залучення експерта відбулося на підставі постанови слідчого, експерт є належним суб`єктом для проведення цього виду експертиз, окрім як способу отримання медичної документації.

Так, у даній справі експерт отримав медичні документи від лікарської установи, де він безпосередньо працює та де проходила лікування потерпіла.

Вирішуючи питання про те, чи має місце у даному випадку збирання матеріалів для проведення експертизи за власною ініціативою експерта, суд виходив з того, що експерт керувався виключно тими медичними даними, які були надані потерпілою медичній установі де працює експерт і які перебували вже у його розпорядженні, і будь-якого збирання медичної документації поза межами цієї медичної установи експерт не здійснював. А тому, суд вважає, що використання експертом медичної документації, яка вже є у розпорядженні медичної установи, де власне працює експерт, не є збиранням матеріалів для проведення експертизи і відповідно не призводить до істотного порушення прав та свобод людини, а також не впливає на достовірність отриманих висновків.

Крім того суд відзначає, що як видно з матеріалів справи потерпіла ОСОБА_8 була присутня на огляді у експерта, тобто не заперечувала щодо надання даних про свій стан здоров`я експерту та не висловлювала будь-яких заперечень щодо використання її медичної документації для надання відповідного висновку.

Відтак, суд не вбачає підстав для визнання недопустимими висновку судово-медичної експертизи і такі доводи захисника відхиляє.

Тому, на переконання суду, вина обвинуваченого повністю доведена зібраним та дослідженими у судовому засіданні доказами, а доводи сторони захисту не спростовують цього.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене, негативно оцінює свої злочинні дії та їх наслідки незважаючи на те, що вини своєї у повному обсязі не визнав на початку судового розгляду, проте згодом змінив свою позицію та визнав повністю.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що він раніше не судимий, одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, на обліку в психолога та нарколога не перебуває.

З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно обрати у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.

Вирішуючи питання, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходив з наступних мотивів.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК при вирішенні питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, суду необхідно обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, а при позитивній відповіді - навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.

А тому, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке є вчинене з необережності та не характеризується прямим чи непрямим умислом, даних про особу винного (раніше не судимий, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має одну неповнолітню дитину), наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття), та відсутність обставин, що його обтяжують, думку прокурора, який просив суд застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі положень статей 75, 76 КК України.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність його часткового задоволення з огляду на такі мотиви та положення закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За положеннями ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.

Правові підстави відшкодування шкоди регламентовані Главою 82 ЦК України.

Зібраними та оціненими судом у справі доказами доведено, що обвинувачений своїми неправомірними діями завдав моральної шкоди ОСОБА_9 .

Так, як видно з долучено до матеріалів справи копії висновку експерта №35 від 04.02.2022, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, які утворилися 09.01.2022 при обставинах ДТП, а саме внаслідок контактів ділянок тіла із тупими предметами, можливо із виступаючими частинами салону автобуса (а.с. 62-69).

Також, як видно з виписки із медичної картки стаціонарного хворого №83 ОСОБА_9 перебувала на лікуванні з 09.01.2022 по 21.01.2022 (а.с. 67).

За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Беззаперечно цивільній позивачці ОСОБА_9 завдана моральна шкода у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, що настало внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. І хоча такі душевні страждання неможливо оцінити матеріальним виміром, проте суд вважає за необхідне встановити адекватну матеріальну сатисфакцію завданій моральній шкоді.

ОСОБА_9 оцінила завдану їй моральну шкоду на рівні 50 тисяч гривень, а цивільний відповідач ОСОБА_5 визнав такий позов на рівні 10 тисяч гривень.

Оцінивши зібрані у справі докази та доводи учасників процесу, суд дійшов висновку, що справедливим та співмірним буде розмір морального відшкодування розміром 30 тисяч гривень.

Таким чином, цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинуваченого, в тому числі витрати на правову допомогу цивільного позивача.

Так, в силу положень п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать і витрати на правову допомогу.

А відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як видно з умов договору про надання правової допомоги, який 21.06.2022 укладеного між ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_7 , розмір гонорару адвоката визначено у сумі 8000,00 грн., що на переконання суду є співмірним з обсягом затраченого адвокатом часу та роботи.

Запобіжний захід не обирався і з огляду на обрану судом міру покарання, підстав для його обрання немає.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 30 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Речові докази:

- автомобіль марки «MAZDA 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 .;

- автобус марки «БАЗ-А079» реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_17 ;

- електронний носій інформації CD-R диск з серійним номером «КН 3130 Y 128034571 D5», марки «MyMedia» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2022 - скасувати після набрання вироком законної сили.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування у загальному розмірі 8581,00 грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 8000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 09.03.2023.

Суддя ОСОБА_1