Справа № 461/1378/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/343/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 задоволено частково та застосовано до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18 травня 2023 року включно, із визначенням застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 187 880,00грн.

У випадку внесення застави на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: 1) прибувати до старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; 2) не відлучатися з Львівської області без дозволу старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду; 3) повідомляти старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні №0000317 від 18.10.2022, зокрема, з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобу електронного контролю.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Зазначає, що ризики, зазначені в клопотанні, прокурором не доведені.

Звертає увагу, що фактичне затримання ОСОБА_7 проведено з суттєвими порушеннями, на що суд уваги не звернув. Зокрема ОСОБА_7 затримано без залучення адвоката. Слідчий у суді не довів, що затримання підозрюваного відбулося під час вчинення злочину чи замаху на нього, а надані документи підтверджують це, оскільки останній датований 27.02.2023. Поряд із затриманнями, одночасно проводилися дії процесуального характеру.

У матеріалах провадження відсутній протокол затримання ОСОБА_7 та протокол обшуку за місцем його проживання.

Стверджує, що їй не надали можливості належним чином ознайомитися з матеріалами провадження, оскільки зі слідчого управління одразу направилися у судове засідання.

Окрім цього, зазначає, що ОСОБА_7 здійснює догляд за своїм батьком, 1951 року народження, який є пенсіонером, інвалідом І групи, без ніг; підозрюваний неофіційно працює, займаючись ремонтом побутової техніки; через серйозну травму руки приймає знеболюючі.

У захисника наявні сумніви щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 .

Вважає, що підстав не застосовувати до нього альтернативний запобіжний захід відповідно до вимог ст. 5 ст. 176 КПК України немає.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000317 від 18.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

20 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру в у незаконному придбанні, зберіганні, перевезені з метою збуту, передачі у місця позбавлення волі наркотичних засобів, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

20 березня 2023 року старший слідчий відділу розслідуванням особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_14 за погодженням із виконувачем обов`язків заступника начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень, та у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , передбачені ст. 194 КПК України, строком на 2 місяців обов`язки, яке було частково задоволено слідчим суддею.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Своє рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені п.п. 1-5 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у разі визнання його винуватим, за ч. 2 ст. 307 КК України, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, ОСОБА_7 , усвідомлюючи про факт вчинення вказаного кримінального правопорушення, відчуваючи страх та невідворотність у майбутньому покарання за вчинене ним діяння, за яке передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі, зможе змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон; може знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки в ході досудового розслідування на даний час не встановлено місця придбання наркотичних засобів та психотропних речовин учасниками вказаної групи (звідки забезпечувалось постачання для групи), які мають вагоме доказове значення для встановлення обставин даного кримінального провадження, також ОСОБА_7 може надати вказівку невстановленим на даний час органом досудового розслідування співучасникам знищити чи приховати вказані наркотичні засоби, психотропні речовини, знаряддя їх виготовлення та підтверджуючі документи про їх пересилання; може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, на інших підозрюваних - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб, яким відомі обставини незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, передачі у місця позбавлення волі та незаконному збуту наркотичних засобів у місці позбавлення волі, а саме на території ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40»; у зв`язку з тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) дій, а, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати (іншим чином) їх проведенню, зокрема може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками та підозрюваними, а також з особами яким в подальшому планується повідомити про підозру у кримінальному провадженні, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також бере до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Такий висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, є необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги слідчим суддею в сукупності з іншими доказами у справі та їм було надано належну оцінку.

Щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_7 на утриманні батька-інваліда, то як було встановлено у судовому засіданні апеляційної інстанції, у сусідньому будинку проживає брат ОСОБА_7 з дружиною, які можуть здійснювати догляд за батьком.

Крім цього, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,яка на даному етапі досудового розслідування підтверджується достатньою кількістю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в підсумку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Доводи захисника, що докази причетності ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення слідчим суддею не перевірено, апеляційний суд до уваги не бере та наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, а сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом, відповідно до вимог ст. ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя під час розгляду клопотання лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для продовження строку запобіжного заходу.

При визначенні розміру застави слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення (тяжкість вчиненого кримінального правопорушення), дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, й підставно визначив розмір застави із врахуванням вимог п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На думку колегії суддів саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою з визначенням розміру застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4