Справа №694/1944/22
провадження № 1-кс/694/643/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 20.09.2022,

ВСТАНОВИВ:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 25.10.2022 р. надійшла зазначена скарга, в якій ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_4 , винесену 20.09.2022 про відмову в задоволенні клопотання від 20.09.2022р. про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні операторів телекомунікації про вхідні та вихідні дзвінки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » мобільного номеру НОМЕР_1 та зобов`язати слідчого повторно розглянути вказане клопотання.
Скаргу мотивовано тим, що у провадженні СВ Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000914 від 01.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України. По вказаному кримінальному провадженню вона, ОСОБА_3 має процесуальний статус потерпілого. 20.09.2022 року вона звернулася до слідчого Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_5 з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні операторів телекомунікації про вхідні та вихідні дзвінки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » мобільного номеру НОМЕР_1 (номер, що належав ОСОБА_6 ), оскільки зміст попереднього спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 необхідно вивчити з метою дослідження суб`єктивної сторони по справі, яке відповідно до відмітки про отримання була прийнята Суб`єктом оскарження 20.09.2022 р. 20.10.2022 засобами поштового зв`язку нею було отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих.№11636/55/10-2022, датований 21.09.2022 , яким надіслано постанову від 20.09.2022 про відмову у задоволенні вказаного клопотання, винесену слідчим ОСОБА_4 , в якій за її змістом міститься лише посилання на положення ч.5 ст.40 КПК України, а іншого мотивування винесення постанови не наведено. Вважає оскаржувану постанову слідчого необґрунтованою та не вмотивованою, такою, що порушує права та законні інтереси потерпілого, а відтак такою, що підлягає скасуванню за наведених в скарзі обставин.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 25.10.2022 року матеріали зазначеної скарги були передані судді ОСОБА_1
26.10.2022 року за скаргою було відкрито провадження і призначено судовий розгляд на 02.11.2022 року.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Слідчий ОСОБА_5 через канцелярію суду 28.10.2022 подав заяву про розгляд скарги без його участі, надав для огляду матеріали кримінального провадження та додатки для приєднання до матеріалів скарги.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процессуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні СВ Звенигородського ВП ГУНП у Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000914 від 01.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 як потерпіла 20.09.2022 року звернулася до слідчого ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_5 з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні операторів телекомунікації про вхідні та вихідні дзвінки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Така необхідність обґрунтовується тим, що на думку заявниці «зміст попереднього спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 необхідно вивчити з метою дослідження суб`єктивної сторони по справі». При цьому період за який необхідно надати інформацію становить 2018-2020 роки. Вказує, що іншими методами неможливо встановити факт кримінального правопорушення.
Постановою слідчого ОСОБА_5 у задоволенні клопотання відмовлено. Вказана пстанова обґрунтована тим, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Із наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що постанова слідчого відповідає вимогам частини 5 ст. 110 КПК України.
При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Із матеріалів скарги вбачається, що предметом доказування у цьому кримінальному провадженні є обставини заволодіння чужим майном шляхом обману.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Аналізуючи цю норму, вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст. 91 КПК. До них, відносяться:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, потерпіла вказала лише прізвища осіб, телефонні номер та період за який необхідно витребувати дану інформаціют. При цьому не зазначила, які саме обставини, що підлягають доказуванню, дані особи можуть повідомити.

У випадку, коли стороною захисту ініційовано проведення слідчої або процесуальної дії перед слідчим, який витрачатиме свій час та ресурси, саме вона має довести йому доцільність проведення такої дії, з врахуванням вимог закону.
Така мотивація має бути конкретизованою, щоб останній міг визначитись щодо необхідності проведення такої слідчої дії, з метою виконання ним своїх обов`язків по всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту вчинення кримінального правопорушення певною особою.
Матеріали даної справи та оскаржувана постанова не містять достатніх даних про те, що слідчим не вжито усіх необхідних слідчих дій щодо встановлення істотних обставин кримінального провадження, проведення ефективного розслідування, детального вивчення всіх доказів і притягнення винних до відповідальності.
Враховуючи ту обставину, що захисником необґрунтовано необхідності звернення слідчим з таким клопотанням до слідчого судді та отримання такої інформації у клопотанні, підстави для задоволення скарги відсутні.
Крім того відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Разом з тим клопотання містить вимогу про вчинення слідчим процесуальної дії звернення до слідчого судді з клопотанням, що не є в розумінні Глав 20, 21 КПК України слідчою або розшуковою дією. Відтака така постанова в силу ст. 303 КПК України оскарженню не підлягає.
Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, 305-307, 309, 220 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 20.09.2022.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1