Провадження № 1-кп/204/469/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000370, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новотроїцьке Красноармійського району Донецької області, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією, оператора 3 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. У зв`язку з викладеним, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні злочину, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою або відбуванням покарання. Обвинувачений як особа, яка тривалий час знаходилася в районі ведення бойових дій, володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дані інформацію для переховування на вказаній території. Обвинувачений, внаслідок звання та посади в ЗСУ, має мотив та можливість вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, у тому числі шляхом підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань. Обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, вжити заходів самостійно або через сторонніх осіб до знищення документів, що мають значення для кримінального провадження. Також обвинувачений, перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, військове.

У судовому засіданні прокурор підтримав вищезазначене клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частинами 1, 2 ст. 177, ч. 1 ст. 178 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу здійснюється з метою, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на підставі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, для запобігання яких здійснюється запобіжний захід.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених у тому числі ст. 402 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи. Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Продовження строку тримання під вартою, як підстава для втручання в право особи на свободу, має містити його обґрунтування, доцільність, аналіз ризиків у конкретних обставинах та інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. («W проти Швейцарії», «Тейс проти Румунії» та ін.).

При розгляді цього клопотання, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення дійсних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою, при наявності обґрунтованої підозри.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, отже, у разі незастосування до останнього запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою, останній буде змушений повернутися до місця несення служби, де він у зв`язку з отриманням доступу до матеріалів досудового розслідування та маючи безперешкодний доступ до зброї, може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані в судовому засіданні, з метою зміни їх показань. З метою уникнення від кримінальної відповідальності, яка загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у вчинені інкримінованого йому злочину, існує ризик його переховування від суду. З огляду на те, що обвинувачений є військовослужбовцем та володіє внутрішньою військовою інформацією, останній може використати наявні у нього дані з метою переховування на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території, що, в умовах воєнного стану, створить протиправні перешкоди, зокрема, цьому кримінальному провадженню. Водночас, враховуючи наявність встановленого судом ризику переховування від суду, вчинення останнім зазначених дій, з огляду на те, що обвинувачений є військовослужбовцем може мати наслідком вчинення іншого військового кримінального правопорушення.

Відтак, з огляду на доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, суд, з урахуванням положень ч. 6 ст. 176 КПК України доходить висновку, що існує необхідність у продовженні застосованого стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, дані про його особу, ризики кримінального провадження, суд вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 53 680 гривень, яка буде достатньою для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого та у відповідності до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 5 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 314-317, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 21 травня 2023 року включно.

Визначити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в кримінальному провадженні у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 53 680 гривень.

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеної застави у розмірі 53 680 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 21.05.2023 виконувати наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1