Справа №463/88/23
Провадження №1-кс/463/201/23
У Х В А Л А

06 січня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 , що погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000001 від 03 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0000001 від 03 січня 2023 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме що він, будучи військовою службовою собою, військовослужбовцем правоохоронного органу спеціального визначення інспектором прикордонної служби 3 категорії - дозиметристром 2 групи інспекторів Прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час посадовими особами відділу комплектування НОМЕР_1 прикордонного загону, у період з 27.12.2022 по 05.01.2023 вимагав та 05.01.2023 одержав від ОСОБА_9 для себе та третіх осіб неправомірну вигоду в сумі 2 000 доларів США за прийняття ОСОБА_9 на військову службу за контрактом у 7 прикордонний загін.

Вважає, що підставою застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Слідство вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підозрюваний та його захисники під час розгляду клопотання заперечили проти клопотання. Сторона захисту вважає, що орган досудового розслідування помилково вважає правильною кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки по-перше, ОСОБА_7 не уповноважений у прийнятті рішення про прийняття чи не прийняття на службу. За посадою ОСОБА_7 - інспектор - дозиметрист і це ніяк не та посада, яка дає права приймати рішення про прийняття на службу, або впливати на посадових осіб, яким таке право надане.

Також, у органу досудового розслідування відсутні докази, оскільки їх не існує в природі, що ОСОБА_7 впливав, чи міг вплинути на керівників, у повноваження яких входить приймати на військову службу. А тому не заперечуючи фактичні обставини, які встановлені слідством і затримання підозрюваного, захист вважає, що підозра навмисно завищена, щоб підвищити суспільну небезпеку скоєного.

Також вважають, що доводи щодо наявності ризиків є формальними, жодними доказами не підтверджені. Зокрема, підозрюваний як особа чоловічої статі віком 35 років не може перетнути кордон і виїхати з країни на даний час. Крім того, наявність у особи закордонного паспорта можливо усунути шляхом покладання на особу обов`язків здати такий в ДМСУ. Також відсутні будь які дані щодо того, що він якимось чином може впливати на свідків чи інших учасників провадження.

Крім того, ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, виховує двох дітей 2012 та 2017 років народження, а тому для вказаних осіб, у випадку взяття його під варту, настануть негативні наслідки, оскільки діти залишаються без догляду батька.

Раніше ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником АТО у 2015 році, має виразкову хворобу дванадцятипалої кишки у фазі загострення, остеохондроз поперекового відділу хребта, Гіпертонічну хворобу І стадії, захворювання нирок і з 04 січня 2023 року лікувався у військово медичному клінічному центрі ДПСУ, але виписаний за порушення у режимі. Також слід зазначити, що і мама і батько ОСОБА_7 пенсіонери та обоє інваліди 3 групи загального захворювання, які теж потребують його допомоги та піклування.

Таким чином, орган досудового розслідування та прокурор жодним доказом не довели: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, тобто всіх обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК, що є підставою для суду постановити Ухвалу про відмову в застосуванні будь-якого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, просять суд відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Водночас, якщо суд вважатиме про доведеність прокурором хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просять зменшити розмір застави, виходячи із того, що підозра навмисно завищена.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Заслухавши пояснення прокурора, захисників, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000001 від 03 січня 2023 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме що він, будучи військовою службовою собою, військовослужбовцем правоохоронного органу спеціального визначення інспектором прикордонної служби 3 категорії - дозиметристром 2 групи інспекторів Прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час посадовими особами відділу комплектування НОМЕР_1 прикордонного загону, у період з 27.12.2022 по 05.01.2023 вимагав та 05.01.2023 одержав від ОСОБА_9 для себе та третіх осіб неправомірну вигоду в сумі 2 000 доларів США за прийняття ОСОБА_9 на військову службу за контрактом у 7 прикордонний загін.

Про підозру у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено 06 січня 2023 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами ідентифікації, огляду та вручення грошових коштів від 04.01.2023, протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 05.01.2023; протоколом освідування ОСОБА_7 від 05.01.2023; протоколами допитів свідка ОСОБА_9 ; протоколами обшуків матеріалами ДВКР СБУ. Слідчий суддя погоджується з доводами про те, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний міг вчините кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із доводами захисту про те, що враховуючи посаду підозрюваного, відсутність у клопотанні посилання та достатніх доказів того, що це діяння скоєне підозрюваним у групі із конкретною службовою особою відділу комплектування НОМЕР_1 прикордонного загону, яка уповноважена вирішувати питання приймати на військову службу та укладати контракт на несення служби, а також установлену судову практику щодо кваліфікації вимагання неправомірної вигоди, зокрема, що вимагання неправомірної вигоди виключається, якщо особа, яка її надає, зацікавлена в незаконній, неправомірній поведінці службової особи, прагне обійти закон, установлену процедуру вирішення того чи іншого питання, досягти задоволення своїх незаконних інтересів, одержати незаконні пільги, переваги, уникнути відповідальності, підозра за ч.3 ст.368 КПК України у викладеній слідчим редакції має істотні недоліки.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. При цьому КПК України передбачає обрання запобіжного заходу по кожному провадження самостійно, незалежно від наявності такого у іншому провадженні.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний зможе переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки він підозрюється у скоєнні корупційного правопорушення, за що передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Слідчий суддя погоджується із доводами, що підозрюваний усвідомлюючи те, що у випадку доведеності винуватості у скоєному, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін. Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування як на території України, так і поза її межами, з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється.

Обґрунтованим є також ризик того, що перебування на волі підозрюваного не виключає можливість впливати на свідків сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_9 , а також службовими особами НОМЕР_1 прикордонного карпатського загону та ІНФОРМАЦІЯ_3 з питань даного кримінального провадження, понятих та експертів у кримінальному провадженні, залякувати їх, спонукаючи до зміни показів та висновку експерта, а також схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показань.

Слідчий суддя також погоджується, що доведеними є ризики того, що ОСОБА_10 перебуваючи на волі, отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів.

Також, слідчий суддя враховує, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушень, перевіряється можлива причетність ОСОБА_7 до інших епізодів протиправної діяльності щодо одержання неправомірної вигоди від осіб, які мають намір проходити військову службу. Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

А тому є всі підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Окрім цього, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий пропонує визначити максимальний розмір застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому посилається на можливість внесення такої підозрюваним, виходячи з його майнового стану, разом з тим жодних доказів які б підтверджували ці обставини не наводить.

Тому вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, яке фактично міг скоїти підозрюваний, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням наданих недостатніх даних слідчим про можливість внесення максимального розміру застави, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно визначити розмір застави, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого задоволити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу фактичного затримання 19 год. 36 хв. 05 січня 2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 грн (сто тридцять чотири тисячі двісті гривень)

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, а саме міста Львова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_9 , а також службовими особами НОМЕР_1 прикордонного карпатського загону та ІНФОРМАЦІЯ_3 з питань даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11 січня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1