Дата документу 11.01.2023Справа № 554/7596/18
Провадження № 1-кс/554/782/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора і слідчого, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В :

09.01.2023 року до мого провадження, як слідчого судді, надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора і слідчого, в порядку ст.303 КПК України, в якій заявник скаржиться на неналежне розслідування справи, просить повторно зобов`язати виконати ухвалу суду, вручити підозру ОСОБА_3 і справу подати до суду в найкоротший термін.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначила, що 04.10.2022 року судом була винесена ухвала про зобов`язання дізнавача розглянути її клопотання. Однак ухвала суду до цих пір не виконана, стан дізнання знаходиться на неналежному рівні.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження по скарзі, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Тобто, особа самостійно визначає матеріально-правові вимоги та їх підстави при зверненні, зокрема до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, а слідчий суддя розглядає скаргу в межах цих вимог та не наділений повноваженнями змінювати вимоги скарги чи визначати в іншому змісті ніж заявлено у скарзі.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Слід також зазначити, що вимогами статті 303 КПК України не передбачено оскарження бездіяльності, яка призводить до неефективності досудового розслідування. Враховуючи вимоги ст. 304 КПК, в разі надходження на розгляд таких скарг слідчим суддям необхідно відмовляти у відкритті провадження, а не в їх задоволенні, оцінюючи їх обґрунтованість (роз`яснення, надані в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року).

Крім того, заявником оскаржується бездіяльність правоохоронних органівстосовно невиконання ухвали слідчого судді за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність при розгляді її клопотань.

Втім, як зазначає скаржник, за цією скаргою постановлена ухвала слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави від 04.10.2022 року. Тобто, це питання було вирішене у судовому порядку.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (принцип згадується у рішенні Великої Палати Європейського суду з прав людини у справі Brumarescu проти Румунії від 28 жовтня 1999 року, заява № 28342/95, параграф 61). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто «остаточності» рішення суду. Таким чином, слідчий суддя не може розглядати питання бездіяльності, оскільки воно вже було вирішено слідчим суддею, а тому такий розгляд буде порушувати принцип юридичної визначеності.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню (ч. 2 ст. 534 КПК України). Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Законодавство України передбачає адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду. Втім, вирішення цього питання не може здійснюватися в межах розгляду скарги на бездіяльність, оскільки слідчий суддя може тільки вирішити питання поставлені в межах вимог скарги та прийняти одне з рішень по суті, передбачених ч. 2 ст.307 КПК України. Кримінальний процесуальний закон не наділяє слідчих суддів повноваженнями зобов`язувати органи досудового розслідування виконувати судові рішення слідчих суддів.

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за порядком виконання рішення слідчого судді про покладання зобов`язань на уповноважених осіб органу досудового розслідування, шляхом повторного оскарження їх бездіяльності, законом не передбачено.

Отже, оскільки слідчим суддею вже вирішне питання щодо розгляду скарги по суті, а невиконання рішення суду не може бути предметом оскарження у порядку статті 303 КПК України, то така скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Виходячи із формулювання вимог скаржника, слідчий суддя приходить до висновку про їх неузгодженість із положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, та наявність підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою. ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.303 304, 309, 369 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора і слідчого, в порядку ст.303 КПК України,-

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя: ОСОБА_1