ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2606/22 Справа № 212/74/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника
ТОВ "Страхова група "Оберіг" ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ "Страхова група "Оберіг" ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001763, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області, який проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалено стягнути з ТОВ "Страхова група "Оберіг" на користьпотерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37 449,50 грн.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
04 листопада 2020 року приблизно о 09:15 год. по проїзній частині прилеглої території магазину «Зоряна» за адресою: вул. Шурупова, 2б м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, заднім ходом рухався автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
В цей же час по проїзній частині прилеглої території магазину «Зоряна» назустріч автомобілю Mitsubishi Lancer рухались пішоходи жінки похилого віку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
В ході подальшого руху водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем, був непередбачливим та неуважним, для забезпечення безпеки руху не звернувся до інших осіб, та діючи зі злочинною самовпевненістю продовжив небезпечний в даній обстановці рух заднім ходом, повертаючи праворуч, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.
В наслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Під час ДТП ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, від яких 19 листопада 2020 року померла у КЗ Криворізька міська лікарня №2.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ТОВ "Страхова група "Оберіг"просить вирок суду скасувати в частині вирішення цивільного позову, повністю відмовити у задоволенні позовної заяви потерпілої.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд першої інстанції не надав оцінки його запереченням на позовну заяву потерпілої. Зазначає, що відповідно до п.24.1 ст. 24 Закону №1961-IV страховиком відшкодовуються витрати у зв`язку з лікуванням потерпілого лише потерпілому, тобто особі, яка понесла такі витрати на своє лікування, що узгоджується з позицією Верховного Суду у справі 712/1503/17-ц. Вказує, що потерпілою не надано виписки з ЄДРЮСФОПГФ щодо ФОП ОСОБА_14 про те, чи взагалі має останній правові підстави для надання послуг на поховання, зазначених у накладній. Звертає увагу, що потерпілою не було надано договору-замовлення на ритуальні услуги та не пред`явлено страховику оригіналу свідоцтва про смерть. Вказує, що в матеріалах справи наявні лише докази придбання пам`ятника, проте відсутні докази його спорудження.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні представник ТОВ "Страхова група "Оберіг" ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника ТОВ "Страхова група "Оберіг".
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника ТОВ "Страхова група "Оберіг".
Потерпіла ОСОБА_11 та представник потерпілої ОСОБА_15 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду провадження не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка, в апеляційній скарзі представника ТОВ "Страхова група "Оберіг" не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Доводи представника ТОВ "Страхова група "Оберіг" про те, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив цивільний позов потерпілої, заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цих вимог закону під час вирішення цивільного позову судом першої інстанції не дотримано.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за те, що він 04 листопада 2020 року приблизно о 09:15 год. по проїзній частині прилеглої території магазину «Зоряна» за адресою: вул. Шурупова, 2б м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, керуючи автомобілем був непередбачливим та неуважним, для забезпечення безпеки руху не звернувся до інших осіб, та діючи зі злочинною самовпевненістю, здійснював небезпечний в даній обстановці рух заднім ходом, повертаючи праворуч, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України та в наслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Відповідно до наявної у матеріалах провадження копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2020 року ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпіла ОСОБА_11 звернулася до ТОВ "Страхова група "Оберіг" та ОСОБА_7 з цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції встановив, що на момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у ТОВ "Страхова група "Оберіг", що підтверджується полісом страхування №126483467.
Як слідує з оскаржуваного вироку суд першої інстанції задовольнив цивільний позов ОСОБА_11 та ухвалив стягнути на її користь з ТОВ "Страхова група "Оберіг" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37 449,50 грн.
Відповідно до ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
З частини 1 ст. 128 КПК України слідує, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Вирішуючи цивільний позов суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.
Між тим, задовольняючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 суд у вироку належним чином не мотивував та не зазначив обставини, на підставі яких було встановлено, що діями обвинуваченого шкода заподіяна саме тій особі, яка заявила позов у цьому провадженні, не вказав матеріальний закон, на підставі якого було вирішено питання, не проаналізував докази, надані на підтвердження зазначеного у цивільному позові потерпілої розміру шкоди, та стягнув 37 449,50 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, формально вказавши, що цивільний позов є обгрунтованим, тобто допустив неповноту судового розгляду, оскільки не дослідив обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення цивільного позову потерпілої.
Крім того, згідно зі ст. 22 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV (далі Закону №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно положень п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

При цьому з системного аналізу вказаної статті Закону слідує, що зазначені в цьому пункті статті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я та відшкодовуються виключно потерпілій особі, яка понесла такі витрати на своє лікування.

Викладене також узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №712/1503/17-ц.

Однак, вирішуючи цивільний позов суд першої інстанції не перевірив чи є потерпіла ОСОБА_11 особою, яка відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» має право на компенсацію витрат, пов`язаних з лікуванням загиблої ОСОБА_13 , та дійшов передчасного висновку про стягнення з ТОВ "Страхова група "Оберіг" відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням померлої.
Також, відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

З аналізу п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» слідує, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, лише за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України Про поховання та похоронну справу ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах провадження відсутні договір-замовлення на організацію та проведення поховань, який би підтверджував обсяг наданих послуг, розмір витрат на поховання, а також факт організації таких поховань за участю ОСОБА_11 в якості замовника таких послуг, не перевірив доводи представника ТОВ "Страхова група "Оберіг" про непред`явлення потерпілою страховику оригіналу свідоцтва про смерть та прийшов до передчасного висновку про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з ТОВ "Страхова група "Оберіг" витрат, пов`язаних з похованням померлої.

За таких обставин вирок не можна визнати законним і обгрунтованим, адже вирішення цивільного позову потерпілої у провадженні відбулося з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки для повного, об`єктивного і правильного вирішення провадження щодо ОСОБА_7 у частині вирішення цивільного позову потерпілої необхідно додатково зібрати й дослідити певні документи та докази, по цьому провадженню в частині вирішення цивільного позову необхідно призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення є неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.
Таким чином враховуючи наведене, положення ст.ст. 7, 9 КПК України та встановлений факт неналежного виконання судом першої інстанції вимог ст.ст. 128, 129 КПК України при вирішенні цивільного позову, апеляційний суд вважає наведені порушення вимог кримінального процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, 415 КПК України визнає їх підставою для скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового розгляду у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.
Під час нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства необхідно усунути вказані недоліки, перевірити інші доводи апеляційної скарги представника ТОВ "Страхова група "Оберіг", повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обгрунтоване й вмотивоване рішення.
З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду скасуванню в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Матеріали кримінального провадження не містять інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ТОВ "Страхова група "Оберіг" ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4