ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/2020/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1329/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Запоріжжя, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 грудня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2022 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 грудня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. ст. 177 КПК України та тим, що альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу зазначено, що він займався збутом наркотичних засобів, проте, слідством такого факту доведено не було.
Зауважує, що він зберігав наркотичні засоби з метою особистого вживання, оскільки є хворою та залежною людиною, про що свідчить довідка лікаря нарколога.
Вказує, що доводи захисту про те, що він має постійне місце проживання, міцний соціальний зв`язок з матір`ю, яка є пенсійного віку та потребує догляду судом не були враховані.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на нього певних обов`язків.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що обвинувачений стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме судовому розгляду та з`ясуванню обставин даної справи, так як зацікавлений в тому, щоб судовий розгляд скоріше закінчився.
Зазначає, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, разом з матір`ю постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_6 у даному кримінальному проваджені відсутні.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги, без доповнень.
Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційних скарг не подавав.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.
Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.
Крім того, ОСОБА_6 23 травня 2022 року судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який також відноситься до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів і перебуваючи на іспитовому терміні, який йому було призначено за вказаним вироком суду, вчинив дії, за які він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину через п`ять днів після винесення попереднього вироку, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.
Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого в тій частині, що слідством не доведено збуту наркотичних засобів та те, що він зберігав їх з метою особистого зловживання, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованому злочину, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

При цьому, слід зазначити, що під час перевірки ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд здійснює тільки перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцний соціальний зв`язок з матір`ю, яка є особою пенсійного віку, не намагатиметься переховуватися, сприятиме судовому розслідуванню, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 грудня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/2020/22