ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/594/23 (1-кс/642/419/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/336/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання особи під домашнім арештом
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0001331 від 27.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року частково задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамкаї кримінального провадження № 0001331 від 27.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, а саме: заборонено підозрюваному у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло, розташоване за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, але не пізніше до проведення підготовчого судового засідання. Також на ОСОБА_7 було покладено певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

На зазначену ухвалу слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просив її скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із залишенням визначених обов`язків, посилаючись на те, що оголошена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою. Зазначив, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України є доведеними. Вказав підстави неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Між тим, відповідно до висновків, викладених у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів провадження вбачається, що 13.10.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

20.10.2022 матеріали кримінальних проваджень № 0001012 від 18.09.2022 та кримінального провадження № 0000767 від 25.07.2022 об`єднано під номером № 0000767 від 25.07.2022.

15.11.2022 постановою керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова у кримінальному провадженні № 0000767 від 25.07.2022 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 16.12.2022.

14.12.2022 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду у кримінальному провадженні № 0000767 від 25.07.2022 строк досудового розслідування продовжено до 5-х місяців, тобто до 16.02.2023 року.

27.12.2022 органу, якому належить здійснювати процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, змінено з Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова на Харківську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

14.02.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова відмовлено у продовженні строку досудового розслідування до шести місяців, тобто до 16.03.2023 року.

15.02.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0001331 від 27.12.2022 у вчиненні кримінального правопоуршення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

15.02.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового озслідування та виконання вимог ст.290 КПК України.

21.10.2022 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 21.12.2022.

20.12.2022 ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, в межах досудового розслідування, тобто до 16.02.2023.

16.02.2023 до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 . Вобґрунтування клопотання прокурор посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, на існування ризиків, передбачених п. п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та необхідність виконання вимог ст. 290, 291 КПК України. Зазначає, що, серед злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 , є тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, наявністю потерпілих, свідків, інших підозрюваних, показання яких відкриті підозрюваному ОСОБА_7 , з зазначенням їх контактних даних, що дає підозрюваному можливість впливати на їх свідчення. Характер та насильницький спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 , як військовослужбовець, може самовільно залишити військову частину або місце служби, що може кваліфікуватися за ст. 407 КК України.

Задовольняючи частково клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, причетність до якого підтверджено зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами, що є наявними в матеріалах справи, а саме відомостями, які містяться в: рапорті працівника поліції; протоколах огляду місця події; протоколі допиту потерпілих; протоколами пред`явлення особи для впізнання; протоколах допиту свідків, протоколами проведення слідчих експериментів. Також слідчий суддя вважав встановленими існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурором у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим, у вчиненні якого підозрюється, а також необхідність забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часу для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у відношенні підозрюваного у вигляді домашнього арешту, а саме заборонив підозрюваному у період часу з 22:00 год. До 06:00 год. наступного дня залишати житло, розташоване за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , стоком на 60 днів, але не більше, ніж до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри та урахування відомостей про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, раніше не судимий, не одружений, має постійне місце проживання.

Також, як слушно зазначив суд першої інстанції, прокурор не довів неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

Зокрема, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор зазначив, що ОСОБА_7 будь-яким чином не порушував покладених на нього обов`язків, що також узгоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладенням на підозрюваного відповідний обов`язків, передбачений ч.5 ст. 194 КПК України, в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги з твердженнями стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не свідчить про необґрунтованість судового рішення. Виходячи зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, всім обставинам справи слідчим суддею надана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.

Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи. Суворість покарання, яка є суттєвим, проте не єдиним елементом, що має враховуватись під час обрання запобіжного заходу, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

На час подання апеляційної скарги доводи прокурора щодо неефективності обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту у нічний час, нічим не підтверджені, тобто немає будь-яких відомостей щодо порушення цього запобіжного заходу або спроб вчинити дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому, колегія суддів не може з ними погодитись. Разом з цим, за наявності таких відомостей, прокурор не позбавлений можливості ставити питання про застосування щодо ОСОБА_7 більш суворого запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

У випадку недотримання ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, колегія суддів зазначає, що слідчий та прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді в порядку, визначеному КПК України, щодо зміни запобіжного заходу.

Враховуючи вище наведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги прокурора, нацьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :