БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28.10.2022
Єдиний унікальний номер 497/1103/22
Провадження № 1-кп/497/70/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2022 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
заставодавців ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000154 від 29.03.2022 року відносно
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівна Болградського району Одеської області, громадянина України, гагауза за національністю, раніше не судимого, директора ФГ «Салик плюс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, та угоду про визнання винуватості, укладену в редакції від 28.10.2022 року між обвинуваченим та прокурором,
В С Т А Н О В И В:

За результатами проведеного досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що в період з 21.03.2022 по 22.03.2022, більш точний час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в с. Дмитрівна Городненської територіальної громади Болградського району Одеської області, отримав пропозицію від громадян України ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо організації їх незаконного переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, тому що в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України №64/2022 від, 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 вони не мали можливості перетнути державний кордон у відповідному прикордонному пункті пропуску.
Погодившись на виконання зазначеної пропозиції, у проміжок часу 22.03.2022 по 26.03.2022, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом спрямованим на організацію незаконного переправлення даної групи осіб через державний кордон України, з мотивів надання допомоги зазначеним чоловікам в уникненні наслідків воєнного стану у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, забезпечив проживання ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у різних житлових приміщеннях села Дмитрівка Белградського району, вивчив можливість безперешкодного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску врахуванням місцевого ландшафту, маршрутів та графіку пересування прикордонних загонів.
26.03.2022 приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_4 , реалізуючи свій неправомірний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення групи осіб через державний кордон України, розмістив у якості пасажирів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до автомобіля марки JЕЕР Laredo CRD з реєстраційним номером НОМЕР_1 , якій був у нього у користуванні та спільно прослідували до земельної ділянки за селом Дмитрівна Болградського району у напрямку села Валя-Пержей Чадир-Лунгського району Республіки Молдова в районі прикордонного знаку 0738/25.
При намаганні незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Молдова у обумовленому напрямку між населеними пунктами с. Дмитрівна Болградського району Одеської області України та селом Валя-Пержей Чадир-Лунгського району Республіки Молдова ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були викриті працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином, ОСОБА_4 органом досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена щодо групи осіб.
Між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено Угоду про визнання винуватості згідно вимог ст.472 КПК України, яка надана суду в редакції від 28.10.20222 року.
Згідно даної угоди прокурор Болградської окружної прокуратури, з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , з іншої сторони, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.332 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальних правопорушень із застосуванням ст.69 КК України основного покарання у вигляді штрафу у розмірі 6010 (шість тисяч десять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 102170 (Сто дві тисячі сто сімдесят) гривень, без призначення додаткового обов`язкового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, повністю погодившись з обставинами його вчинення, викладеними в обвинувальному акті та угоді.
Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, яке є відповідно до ст. 12 КК України тяжким злочином, внаслідок яких завдана шкода державним та суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь - яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 одружений, працює директором фермерського господарства, обробляє земельні ділянки та сплачує податки, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатну матір, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно (характеристика старости с. Дмитрівка від 31.03.2022 року), вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаявся.
Суд також враховує те, що відсутні обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, а обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
Крім того, суд визнає також обставиною,що пом`якшує у даному випадку покарання - звернення обвинуваченого з клопотанням до суду, яким просив передати коштів з застави, яка була внесена ним в якості запобіжного заходу в розмірі 195550,00 грн., і яка ухвалою суду задоволена та набрала законної сили. Так, особиста ініціатива для передачі застави або заарештованого майна обвинуваченого чи підозрюваного на потреби армії сама по собі законодавством не передбачена як обставина, що пом`якшує покарання, але перелік обставин, що пом`якшують покарання, не є вичерпним, тому суд, враховуючи обставини справи та добровільну ініціативу обвинуваченого щодо допомоги ЗСУ, дійшов висновку про наявність підстав вважати це пом`якшуючою обставиною, яка є суттєвою для висновку про наявність декількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
Так, згідно з п.п.2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди мають виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей злочину і обставин його вчинення, характеру та ступеню тяжкості наслідків, що наступили. Відповідно до положень ст.69 КК України та п.8 Постанови вищевказаного Пленуму ВС України, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Враховуючи, що покарання, встановлене для такого виду правопорушення, - що інкриміноване ОСОБА_4 ч.2 ст.332 КК України, передбачене у виді позбавлення волі строком від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, суд вважає, що воно є занадто суворим з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого. Суд вважає, що можливо перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 332 КК України, у вигляді штрафу, та без призначення додаткового обов`язкового покарання, зазначеного в санкції ч. 2 ст. 332 КК України, оскільки не встановлено використання ОСОБА_4 посадового становища при вчинення інкремінуємого кримінального правопорушення.
Окрім зазначеного, суд вважає, що призначення покарання у вигляді штрафу, враховуючи діючий в державі воєнний стан та складну економічну ситуацію, пов`язану з воєнними діями, необхідність держави у матеріальних ресурсах, є більш доцільним, ніж призначення інших видів покарань.
Відтак, суд вважає, що призначення більш м`якого іншого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті за це кримінальне правопорушення, як визначено вищевказаною угодою, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оскільки є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, адже відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі засудженого, його ролі у здійсненні дій, направлених на скоєння кримінального правопорушення та наслідкам правопорушення, а його поведінка після вчиненого свідчить про усвідомлення протиправності своїх дій, вказує на щире каяття.
Суд прийшов до висновку, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 й призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Суд вважає що необхідне продовжити дію обраного запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу. Процесуальні витрати відсутні. Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.100, 314, 373, 374, 468-476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену в редакції від 28.10.2022 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000154 від 29.03.2022 року.
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України основного покарання у виді штрафу у розмірі 6010 (шість тисяч десять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 102170 (Сто дві тисячі сто сімдесят) гривень, без призначення додаткового обов`язкового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ухвалою суду від 28.10.2022р. відносно ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання даним вироком законної сили.

Речові докази чотири DVD+R диски - зберігати в матеріалах справи.

Заставу, повернену ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 28.10.2022 року по справі №497/1103/22 ОСОБА_11 , в розмірі 51085,00 (П`ятдесят одна тисяча вісімдесят п`ять) гривень перерахувати для сплати штрафу за ОСОБА_4 , призначений даним вироком, за наступними реквізитами: поточний рахунок №UA0015660, , Отримувач: ГУК в Одеській області м. Болград, МФО 899998
Заставу, повернену ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 28.10.2022 року по справі №497/1103/22 ОСОБА_7 , в розмірі 51085,00 (П`ятдесят одна тисяча вісімдесят п`ять) гривень перерахувати для сплати штрафу за ОСОБА_4 , призначений даним вироком, за наступними реквізитами: поточний рахунок №UA0015660, , Отримувач: ГУК в Одеській області м. Болград, МФО 899998.

Роз`яснити засудженому, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ____________ ОСОБА_1