УХВАЛА

Справа № 521/6635/23

Номер провадження:1-кс/521/1025/23

23.03.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000191 від 13.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 13.03.2023 до відділення поліції №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: м. Одеса вул. Середня 48 автопатрулем «Океан-0303» був зупинений автомобіль марки «Каділлак Ескалейт», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та під час поверхневого огляду салону вказаного автомобіля було виявлено приблизно 30 патронів кал. 5,45 мм, гранату РГД-5, 3 осколочні боєприпаси «ВОГ» та бронежилета. Зі слів ОСОБА_4 вказаний автомобіль йому надали військовослужбовці для проведення ремонтних робіт. На місце події було викликано СОГ відділення поліції №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

В подальшому було проведено невідкладний обшук автомобіля марки «Каділлак Ескалейт», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який заходився за адресою м. Одеса, вул. Середня, 48, в результаті якого було виявлено та вилучено:

- патрони калібру 5,45мм в загальній кількості 400 шт., патрони калібру 7,62 мм в загальній кількості 65 шт., патрони калібру 5,56 мм в загальній кількості 50 шт., корпус гранати Ф-1 з маркуванням 1074779ТУ, корпус гранати РГД-5 з маркуванням НД-5 160-74ТУ, корпус пострілу ВОГ-17-М без головного підривача у кількості 1 шт., димові гранати РДГ-55Ч та РДГ-П, сигнальна міна СМ-УБ без маркування, 2 електродетонатора ЕДП, капсулі детонатори КД-8А в кількості 2 шт., 3 головних підривача М-12, автомобіль марки «Каділлак Ескалейт», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 .

На думку слідчого, вказане майно визнано речовим доказом, оскільки несе в собі доказову інформацію, так як являється предметом посягання в кримінальному провадженні.

Завданням арешту вилученого майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення.

Встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення, набуте протиправним шляхом, що дає підстави слідчому судді для накладення арешту на майно.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання про арешт майна, та вважав за необхідне його задовольнити.

Особа, яка є володільцем майна та його представник, заперечували проти клопотання слідчого, надавши свої доводу у письмовому вигляді.

Вислухавши думку слідчого, особи, яка є володільцем майна та його представника, дослідивши надані матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Вирішуючи питання про можливість використання вилученого майна у якості доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.

Положення ст.84 ч.1 КПК України вказують на те, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з норми ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п.1 ч.2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння (серед інших): здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 15.03.2023, вилучення майна, зазначеного в клопотанні слідчого, відбулося у відсутності процесуальних підстав, в зв`язку із чим слідчим суддею було відмовлено у клопотанні слідчого про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля марки «Каділлак Ескалейт», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 .

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучення предметів, на які слідчий просить накласти арешт, відбулося з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, що в свою чергу зобов`язує слідчого суддю визнати цей доказ недопустимим та таким, що не може бути використаним у кримінальному провадженні, а тому клопотання слідчого про накладення арешту на це майно задоволенню не підлягає.

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000191 від 13.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, проведеного 13.03.2023 відмовити, що є підставою для виконання дій, передбачених ч.3 ст. 173 КПК України та тягне за собою негайне повернення тимчасово вилученого майна (крім вилученого законом з обігу) його власнику, законному володільцю чи іншій особі за дорученням.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6