УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 Справа №607/375/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в кримінальному провадженні №0001665, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці.

У поданому клопотанні зазначено: «В Тернопільському міськрайонному суді на розгляді перебуває кримінальне провадження №0001665 від 25 жовтня 2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 п.175 зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

30.11.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду 01.12.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу, оскільки 18.03.2023 строк дії закінчується.

У зв`язку з тим, що ризики (вчинення нового злочину, впливу на потерпілого та переховування) не зменшились та продовжують існувати, а строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 завершується, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

Як зазначено у п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Пунктом 58 рішення ЄСПЛ по справі «Олександр Макаров проти Росії» від 12.05.2009 визначено, що суд також має враховувати тяжкість висунутого обвинувачення, особу підозрюваного або обвинуваченого, рід занять, вік, стан здоров`я, сімейний стан та інші обставини.

Тому, під час оцінки в сукупності всіх обставин потрібно керуватись ст..178 КПК України та врахувати, відсутність місця роботи, сімейного стану, попередніх судимостей, характеристики за місцем проживання, не відшкодованої потерпілим шкоди.

Варто також врахувати те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних та корисливих злочинів, а також те, що кримінальне правопорушення, в силу ст.12 КК України відноситься до тяжкого.

На даний час ризики, які враховано під час обрання запобіжного заходу не перестали існувати, а відтак обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження на даній стадії.»

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив з приводу задоволення клопотання, оскільки відсутні ризики, які вказані у клопотанні прокурора, а також відсутні докази його причетності до вчинення вказаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення. Просить обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 підтримала доводи обвинуваченого, просить обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ознайомившись із клопотаннями сторін, наявними матеріалами судового провадження, заслухавши доводи та пояснення сторін, суд дійшов наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану. Однак суд звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Прокурором доведено, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальше його продовження щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не зменшились та продовжують існувати, зокрема, обвинувачений може: переховуватись від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), незаконно впливати на потерпілого та свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Також суд враховує ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року Справа N 800/331/16 (800/13/16) значено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено та сторонами не доведено, а тому, суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника стосовно відсутності підстав, для продовження строку тримання під вартою та обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, доказів існування будь-яких обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, стороною захисту суду також не надано, тому клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведено прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Разом з тим суд вважає, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції" особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення нового злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи перебіг судового розгляду, оскільки жоден із більш м`яких не буде здатен запобігти існуючим ризикам.

Також прокурор заявив клопотання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру

Із врахуванням думки учасників кримінального провадження та вимог КПК України, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні.

Зокрема, судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Також суд враховує, що санкцією ч.4 ст.185 КК України встановлено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким.

З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , для прийняття рішення про міру відповідальності необхідно доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь стосовно нього.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про виклик свідка ОСОБА_6 для допиту не підлягає до задоволення, тому що, в контексті ст.193 КПК України суд має право заслухати свідка, якщо це має значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Проте, до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовано раніше, а на підставі клопотання прокурора вирішується питання щодо продовження строку запобіжного заходу.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 314, 316, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:

На підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні на 27 березня 2023 року в 10 год. 30 хв.

В судове засіданні викликати учасників кримінального провадження.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині виклику свідка ОСОБА_6 , відмовити та роз`яснити йому право заявляти клопотання щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню, в порядку передбаченому ст.349 КПК України.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити.

ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці з часу його завершення 18 березня 2023 року до 17 травня 2023 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу закінчується 17 травня 2023 року в 23 год. 59 хв.

Роз`яснити прокурору ОСОБА_3 його обов`язок, передбачений ст.23 КПК України, забезпечити присутність під час судового розгляду свідків сторони обвинувачення, вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом і те, що, на підставі ст.327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявляє клопотання про його виклик, а також, право заявити клопотання про сприяння стороні обвинувачення у забезпеченні їх явки шляхом здійснення судового виклику, надавши докази вжиття заходів щодо їх прибуття в суд, у випадку неможливості забезпечити присутність свідків під час судового розгляду.

Доручити органу пробації невідкладно скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , яку надати Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області до початку судового розгляду 27 березня 2023 року.

Копію ухвали надіслати до відповідного органу пробації Міністерства юстиції для виконання в частині складання досудової доповіді.

Копію ухвали вручити сторонам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині продовження дії строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1