Справа № 274/5857/22
Провадження № 1-кп/0274/699/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2023 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263 від 23.08.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 23.07.2022 близько 16:00 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 19:00 год. 01.09.2022, коли повернувся до військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 . За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, проводив час на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він був призваний на військову службу за мобілізацією та перебував в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 . 23.07.2022 близько 16.00 без дозволу командира покинув територію військової частини, у зв`язку з проблемами з дівчиною. Добровільно повернувся до військової частини 01.09.2022 близько 19.00 год. При цьому підтвердив, що він був ознайомлений з наявністю кримінальної відповідальності за такі дії. За час відсутності у військовій частині до лікувальних закладів не звертався. У вчиненому щиро покаявся, заявив, що шкодує про скоєне.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні : копіє військового квитка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , відповідно до якого останнього було призвано на військову службу 13.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та останній проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , маючи військове звання сержанта; службовою характеристикою військової частини НОМЕР_1 та медичною характеристикою, згідно яких сержант ОСОБА_4 проходив службу у військовій частині та перебував в розпорядженні командира військової частини; даними листа командира військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2022 №2307, відповідно до якого ОСОБА_4 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 23.07.2022 по день надання відповіді не перебував.

За клопотанням прокурора та згоди учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд переконався, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає. Наслідки такого визнання, у вигляді позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, сторонам роз`яснено.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні військової частини, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, негативно характеризувався за місцем проходження військової служби, не одружений, не працевлаштований, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає безальтернативний вид покарання - позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, суд вважає за можливе призначити даний вид покарання в його мінімальному розмірі.

Крім цього, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та особу винного, а також враховуючи позиції прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, поведінку обвинуваченого, який визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його з випробуванням із іспитовим строком. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Даних про речові докази, процесуальні витрати, заходи забезпечення цього кримінального провадження - в матеріалах справи відсутні.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області .

Головуючий - суддя ОСОБА_1