справа № 208/923/23
№ провадження 1-кс/208/463/23
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна в межах кримінального провадження № 0000169 від 05.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

13.03.2023 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із клопотанням, в якому просить:

- зняти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Subaru Impreza» р.н. НОМЕР_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000169 від 05.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке 25.02.2023 року постановою слідчого СВ Кам`янського РУП було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а тому, в зв`язку з відсутністю потреби в подальшому арешті майна просить скасувати арешт на вказаний автомобіль.

В судове засідання прокурор та слідчі подали заяви розгляд клопотання за їх відсутності.

В судове засідання заявник подав заяву про проведення розгляду за його відсутності, підтримав клопотання з заявлених в ньому підстав.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторони на власний розсуд розпорядилася правом на участь у розгляді клопотання.

Слідчий суддя, дослідив підстави та обґрунтування заяви, додані матеріали, приходить до висновку.

Статтями 8, 9 КПК України до основних з засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положенням ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19 висловила правову позицію, відповідно до якої питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

30 червня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 727/2878/19 відступила від власного правового висновку щодо юрисдикції спору про звільнення майна з-під арешту, накладеного в кримінальному провадженні, визначивши, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства. У даному контексті також важливо зазначити, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.

Отже, враховуючи, що на час розгляду даного клопотання кримінальне провадження № 0000169 від 05.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, постанова слідчого оскаржена чи скасована не була, слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, у виді арешту майна, а враховуючи що слідчий обмежений на час прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження права на вирішення питання про скасування застосованого арешту на майно, а тому наявні підстави для усунення порушень та обмежень прав власника майна, так як відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном, а відтак, з врахуванням позиції прокурора який не заперечував проти скасування накладеного арешту на майно як заходу забезпечення, та наявні достатні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року накладено арешт на автомобіль марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , транспортний засіб належить ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а тому клопотання є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна в межах кримінального провадження № 0000169 від 05.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити повністю.

Арешт накладений на транспортний засіб: автомобіль марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , транспортний засіб належить ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.02.2023 року (справа № 208/923/23 провадження № 1-кс/208/239/23) - скасувати.

Згідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, ухвал оскарженню не підлягають і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1