В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0001814, внесеному 02.08.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київській області: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом визнано доведеним, що 01.08.2021 приблизно о 04 години 30 хвилин в будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час сварки у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 , з метою реалізації вказаного умислу, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпечність своїх дій, а також бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 три удари тупим предметом в область обличчя останньої, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з розвитком травматичного субдурального крововиливу на фоні мальформації судин головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілої.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд, в межах пред`явленого обвинувачення, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши учасникам процесу необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків у межах та у спосіб, передбачених КПК України зокрема заслухавши доводи останніх, а саме: провівши судовий розгляд, судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не визнав у повному обсязі та показав, що він останнім часом за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав спільно з ОСОБА_7 , з якого часу мешкали вони разом обвинувачений не пам`ятає, однак були періоди, коли ОСОБА_7 поверталась жити до своєї матері, але через деякий час поверталась. Останній раз ОСОБА_7 повернулась до ОСОБА_3 приблизно взимку 2021 року. Під час спільного проживання з ОСОБА_7 , обвинувачений разом з нею вживав алкогольні напої. Крім цього під час спільного проживання між останніми відбувалися сварки, після яких ОСОБА_7 уходила жити до матері ОСОБА_5 , але через деякий час поверталась. ОСОБА_3 наполягав, що він алкогольні напої вживав виключно під час спільного проживання з ОСОБА_7 . За час спільного проживання з ОСОБА_7 обвинувачений лише один раз наніс їй тілесні ушкодження, але в результаті того, що сама ОСОБА_7 накинулася на нього з палкою, якою намагалась нанести йому тілесні ушкодження. 31.07.2021 увечері ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, при цьому конфліктів між ними не було, тілесні ушкодження ОСОБА_3 їй не наносив. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_3 у вечорі ліг спати, скільки він та ОСОБА_7 вжили алкогольних напоїв ОСОБА_3 не відомо, оскільки саме ОСОБА_7 придбала алкогольні напої, які діставала з тумбочки. Особисто від ОСОБА_7 було відомо ОСОБА_3 , що остання страждала на епілепсію, у зв`язку з чим в аптеці придбала відповідні лікарські препарати у вигляді порошків від зазначеної хвороби, однак під час спільного проживання зазначений недуг не проявлявся. 01.08.2021 зранку ОСОБА_3 прокинувся від того, що ОСОБА_7 перебуваючи на матраці, який заміняв ліжко, своїм ліктем давила в бік ребер ОСОБА_3 , від чого останній відчув біль та прокинувся, при цьому ОСОБА_7 була без свідомості. Відкривши очі ОСОБА_3 побачив, що з рота ОСОБА_7 текла піна і остання смикалася в конвульсіях, тому ОСОБА_3 вирішив, що у ОСОБА_7 , розпочалась епілепсія. 31.07.2021 у вечорі ОСОБА_7 на стан свого здоров`я не скаржилася, з її здоров`ям все було нормально, тільки на ранок ОСОБА_3 побачив піну з рота у ОСОБА_7 та конвульсії останньої.

Після чого ОСОБА_3 попрямував до своєї сестри ОСОБА_8 , яка мешкала в будинку за стінкою та попросив прийти останню та подивитись на ОСОБА_7 , на що сестра порадила намочити рушник та покласти його на очі ОСОБА_7 , але конвульсії продовжувалися у останній. Тоді ОСОБА_3 вирішив, що ОСОБА_7 треба похмелитись, тому зателефонував знайомим з села, а саме ОСОБА_9 , якого попросив з магазина завести горілку. Після обіду останній з братом завезли горілку, при цьому ОСОБА_3 попросив ОСОБА_9 пройти до нього у будинок та подивитись на ОСОБА_7 , оскільки остання не приходила у свідомість, на що ОСОБА_10 пройшов у будинок ОСОБА_3 подивився на ОСОБА_7 та порадив викликати швидку медичну допомогу.

31.07.2021 ОСОБА_3 на тілі ОСОБА_7 бачив синці на грудях, ноги у неї постійно були в синцях. Крім цього 01.08.2021 зранку ОСОБА_3 побачив синець у ОСОБА_7 на обличчі з права на щоці, який був великим та якого 31.07.2021 у вечорі не було.

При наданні відповідей на запитання учасників судового провадження ОСОБА_3 показав, що 31.07.2021 він разом з ОСОБА_7 вживали тільки горілку, скільки вони вжили в зазначений вечір ОСОБА_3 не пам`ятає, оскільки він втратив свідомість від вжитої горілки, в котрій годині вони лягли спати ОСОБА_3 також не пам`ятає, оскільки вживали алкогольні напої на матраці, де і заснули з ОСОБА_7 поряд.

Обставини, які мали місце 31.07.2021, 01.08.2021 ОСОБА_3 не пам`ятає, однак наполягає, що вдома останні були вдвох та вдвох вживали алкогольні напої, звідки у ОСОБА_7 на голові з`явилась рана, ОСОБА_3 не відомо.

Останнім часом ОСОБА_3 офіційно не працював, жив за рахунок продажу свого майна, а саме продав машину, комп`ютер. Крім цього до ОСОБА_3 звертались мешканці села та просили допомоги під час спуску річок восени, під час чого ОСОБА_3 ловив рибу та раків, також ОСОБА_3 надавав послуги по ремонту автомобілів.

Будинок в якому мешкали обвинувачений та ОСОБА_7 одноповерховий, на двох господарів, на половині будинку, де мешкав ОСОБА_3 знаходилось дві кімнати, з яких одна кімната була кухня, а інша спальня. На другій половині будинку, мешкала його сестра ОСОБА_8 , де була лише одна кімната. В цей будинок ОСОБА_3 переїхав разом з ОСОБА_7 у 2020 році.

Під час спільного проживання з ОСОБА_3 , ОСОБА_7 не працювала, останній раз її звільнили з роботи за крадіжку.

Крім цього під час судового розгляду ОСОБА_3 наполягав, що у нього щось з пам`яттю, оскільки, ще в молодості він мав проблеми з головою, у зв`язку з чим батьки його лікували у психіатричній лікарні, яка розташована у м. Глеваха, Київської області, в результаті чого, останній був звільнений від проходження від строкової військової служби, тому наполягав на проведенні йому психіатричної експертизи.

Під час судових дебатів ОСОБА_3 змінив покази та зазначив, що 01.08.2021 зранку коли він перебував разом зі своєю сестрою ОСОБА_8 на подвір`ї, почули дуже гучний звук, ОСОБА_3 попрямував у середину будинку, де побачив, як ОСОБА_7 стояла у спальні біля вікна, а на підлозі лежав комод (тумба), при цьому ОСОБА_7 запитала у ОСОБА_3 буде він вживати з нею горілку, на що останній погодився та вони прийшли на кухню, де почали вживати горілку, після чого ОСОБА_7 сказала, що по телевізору показують цікаву програму та попросила перейти вживати горілку до спальні, де на матраці вони разом продовжили вживати спиртні напої, під час якої ОСОБА_3 захотів спати та повідомив про це ОСОБА_7 , на що остання не заперечувала та погодилась з тим, що ОСОБА_3 ліг спати.

Після того, як швидка госпіталізувала ОСОБА_7 до лікарні ОСОБА_3 три рази ходів до лікарні провідував ОСОБА_7 та по списку лікаря придбав ліки для лікування ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_3 під час останнього слово зауважив, що на другий день, коли він прийшов до лікарні і ОСОБА_7 перебувала у стаціонарному відділенні у неї були зав`язані руки та ноги бинтом, на запитання ОСОБА_3 , що трапилось медичний персонал повідомив, що ОСОБА_7 намагалась піти додому.

Суд указані показання обвинуваченого сприймає як такі, що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_5 показала, що відносин з обвинуваченим ОСОБА_3 вона не підтримує, останнього вона бачила всього один раз, їй відомо, що він співмешканець її дочки ОСОБА_7 .

Крім цього, потерпіла ОСОБА_5 також зазначила, що у неї була дочка ОСОБА_7 , яка з літа 2020 року спільно проживала з ОСОБА_3 . На початку відносини з ОСОБА_3 у них були нормальні відносини, але як тільки ОСОБА_7 перевезла до нього свої речі, він почав застосовувати до ОСОБА_7 фізичне насильство. Вперше, в лютому 2021 році ОСОБА_5 побачила на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження, при цьому остання зі своїми речами приїхала до ОСОБА_5 та повідомила, що надалі має намір мешкати разом з нею, оскільки думала, що вагітна та дуже боялася, що продовжуючи жити з ОСОБА_3 , останній може побити її так, що вона втратить дитину, але дочка виявилась не вагітною та повернулась до ОСОБА_3 .

Після цього влітку 2021 року ОСОБА_7 знов приходила до своєї матері ОСОБА_5 вся в синцях, оскільки остання збиралася на річку та переодягалась у матері. Синці були на ногах, руках, грудях, при цьому ОСОБА_7 повідомила, що її б`є ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 просила її не повертатися до ОСОБА_3 , але оскільки дочка була хворою, а саме зловживала алкогольними напоями, які ОСОБА_5 забороняла їй вживати, ОСОБА_7 їхала до ОСОБА_3 , з яким знов продовжувала вживати алкогольні напої. Потерпіла ОСОБА_5 наполягала, що її дочка ОСОБА_7 не мала захворювання на епілепсію.

Приблизно 29.07.2021 ОСОБА_7 зателефонувала своєму колишньому чоловіку ОСОБА_11 та попросила забрати її від ОСОБА_3 , оскільки він знову її сильно побив. Після чого ОСОБА_5 від свого колишнього зятя ОСОБА_11 дізналась, що її дочка ОСОБА_7 перебуває в лікарні. Особисто від ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_5 було відомо, що її б`є ОСОБА_3 . Крім цього ОСОБА_7 також скаржилась матері, що коли вона разом з ОСОБА_3 та його сестрою ОСОБА_8 вживають алкогольні напої, її може побити також і його сестра ОСОБА_8 .

Будинок в якому ОСОБА_7 мешкала разом з ОСОБА_3 не придатний для проживання, оскільки перебуває в аварійному стані.

Потерпіла ОСОБА_5 при з`ясуванні позиції про міру покарання для обвинуваченого, зазначила, що просить призначити максимально сувору міру покарання, оскільки ОСОБА_3 позбавив життя її дочку і ОСОБА_5 її більш не побачить, тобто наслідки вчиненого злочину є неповоротніми. Також ОСОБА_5 наполягала, що жодних ліків ОСОБА_3 для ОСОБА_7 не придбав, був лише у лікарні один раз, гроші на ліки також не надавав.

Отже, показання потерпілої ОСОБА_5 суд визнає послідовними й такими, що узгоджуються між собою, а також не містять істотних суперечностей, і підстав не довіряти їм у суду не має.

Таким чином вказані показання потерпілої суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_8 повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 її рідний брат, з яким вона живе в одному будинку, який розділений на два господаря за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку на своєї стороні ОСОБА_3 мешкав разом з ОСОБА_7 , а свідок ОСОБА_8 мешкає на іншій половині одна. З якого часу ОСОБА_3 став мешкати з ОСОБА_7 , свідок не пам`ятає, але зазначила, що перші півріччя все було добре, а потім ОСОБА_3 почав здавати все на металобрухт з будинку, подвір`я, а отримані гроші витрачати на горілку, яку вживав разом з ОСОБА_7 . Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були постійні сварки з бійками з приводу горілки та цигарок. Таким чином ОСОБА_7 постійно ходила в синцях, на ногах, руках, на обличчі, але жодного разу не скаржилась на ОСОБА_3 , лише з приводу своїх тілесних ушкоджень повідомляла, що так її кохає ОСОБА_3 . За все спільне життя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вони один одного постійно лупцювали.

В один день літом, точну дату свідок не пам`ятала у зв`язку зі спливом тривалого часу, приблизно 01.08.2021 чи 02.08.2021 зранку до неї прийшов ОСОБА_3 та попросив піти подивитись на ОСОБА_7 , яка лежала без свідомості, на що свідок ОСОБА_8 погодилась та попрямувала на частину будинку брата ОСОБА_3 , де побачила ОСОБА_7 , яка лежала на матраці в кімнаті без свідомості, з рота текла піна, після чого ОСОБА_8 , викликала швидку медичну допомогу. На передодні свідок ОСОБА_8 , бачила брата ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у якої під оком був синець, який вона замальовувала, останні були тверезими, рухались до знайомих, допомагати розводити курей. Увечері, вже з половини будинку брата, свідок ОСОБА_8 чула сварку між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , під час якої останні кричали один на одного, з`ясовували питання щодо цигарок та горілки, при цьому голосно кричав ОСОБА_3 , що горілка його, а ОСОБА_7 відповідала, що вони разом її заробили, а потім було чутно, що ОСОБА_7 вдарила ОСОБА_3 , а він у відповідь схопив ОСОБА_7 за волосся та почав тягати її за них, оскільки ОСОБА_7 кричала, що скоро залишиться лисою, а потім свідок почула, яка ОСОБА_7 просила ОСОБА_3 не бити її. Оскільки крики були дуже гучними, свідок ОСОБА_8 стала стукати по спільній стіні та запитувати у брата, що у них там відбувається, на що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відповіли, що у них все гаразд. Після чого свідок ОСОБА_8 почула гучний та глухий звук, щось гупнуло, враження було таке, як щось впало велике. На запитання свідка ОСОБА_8 , через стіну ОСОБА_3 відповів, що це впала ОСОБА_7 , яка перечепилась через двері, коли рухалась з кухні до матраца з горілкою. На наступний день, коли свідок ОСОБА_8 ходила на прохання брата ОСОБА_3 дивитися на ОСОБА_7 , вона бачила, що дійсно на підлозі лежали двері, які були зняти з навісів.

На запитання учасників судового провадження свідок ОСОБА_8 зазначила, що гучний звук, який вона почула, не міг бути від того, що впали саме двері.

Після того, як свідок ОСОБА_8 зранку прийшла на половину будинку брата та побачила ОСОБА_7 без свідомості, остання лежала на матраці головою до дверей, рот відкритий, з якого тека піна, свідок запропонувала ОСОБА_3 намочити рушник та прикласти їй на голову, але ОСОБА_7 так до свідомості не приходила, тоді ОСОБА_8 запропонувала викликати швидку медичну допомогу. Однак ОСОБА_3 вирішив, що ОСОБА_7 треба похмелитися і все налагодиться. Через деякий час до ОСОБА_3 зайшов сусід з села і також порадив викликати швидку медичну допомогу, після чого ОСОБА_3 попросив свідка ОСОБА_8 викликати швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_7 .

На передодні, як виявлена була ОСОБА_7 без свідомості о 16.00 годин, коли свідок ОСОБА_8 перебувала на дворі разом з ОСОБА_3 та спілкувались, вони вдвох почули дуже гучний шум з будинку, де перебувала сама ОСОБА_7 . В результаті чого ОСОБА_3 побіг у будинок, дивитись, що трапилось, через деякий час вийшов на подвір?я та повідомив, що впали двері міжкімнатні.

Після госпіталізації ОСОБА_7 , свідку ОСОБА_8 стало відомо, що її брат ОСОБА_3 три рази ходів до лікарні провідував потерпілу та надавав їй гроші на лікування.

На запитання учасників судового провадження свідок ОСОБА_8 повідомила, що її брат ОСОБА_3 на психічну хворобу не хворіє, в армію не був призваний, оскільки після смерті батька, мати не хотіла його відпускати в армію, у зв?язку з чим госпіталізувала його у психіатричну лікарню в смт. Глеваха Київської області.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та дачу завідомо неправдивих показань свідок ОСОБА_9 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_3 у нього робочі стосунки, ОСОБА_9 звертався до ОСОБА_3 за допомогою по господарству. ОСОБА_3 мешкав разом зі співмешканкою ОСОБА_7 , після появи якої в його житті, ОСОБА_3 почав зловживати спиртними напоями, мешкали вони разом у будинку на двох господарів, через стіну в будинку мешкала сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_8 . В будинку був безлад у червні 2020 року свідок ОСОБА_9 бачив вибиті міжкімнатні двері в будинку, ОСОБА_7 пояснила йому, що ОСОБА_3 нею вибив ці міжкімнатні двері.

Влітку 2021 року під час жниві, тобто в серпні 2021 року зранку, свідку на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_3 та попросив заїхати в магазин та купити йому горілку, яку завести до нього, оскільки ОСОБА_7 було погано. Так, свідок ОСОБА_9 , разом зі своїм братом в зазначений день збирались їхати до м. Біла Церква, Київської області у зв`язку з чим вони через три години, тобто приблизно о 14.00 год. - 15.00 год. заїхали до ОСОБА_3 та завезли йому горілку, назву, якої свідок не пам`ятав, ємністю 0,5 літрів. При цьому ОСОБА_3 вийшов на дорогу за горілкою, щоб забрати її у свідка, який був разом зі своїм братом, а також ОСОБА_3 попросив зайти до нього в будинок та подивитись на ОСОБА_7 , якій було погано. Свідок ОСОБА_9 відмовився заходити у будинок та залишився в транспортному засобі за кермом, а його брат ОСОБА_10 пройшов у будинок та через хвилину вийшов з нього, та порадив ОСОБА_3 викликати швидку медичну допомогу.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань свідка ОСОБА_10 показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає, відношення з ним підтримував по роботі, а саме звертався до ОСОБА_3 за допомогою по господарським справам, а саме просив ОСОБА_3 виловити раків. В серпні 2021 року в обід разом з братом ОСОБА_9 їхали до м. Біла Церква, Київської області та завозили на прохання ОСОБА_3 пляшку горілки, який вийшов на дорогу, взяв пляшку горілки та попросив зайти в будинок та подивитись на його співмешканку ОСОБА_7 , яка погано почувала себе, зі слів ОСОБА_3 було відомо, що у неї почався приступ епілепсії. Свідок ОСОБА_10 пройшов у будинок та на матраці побачив ОСОБА_7 , яка лежала обличчям до матрацу зі зігнутою правою ногою в коліні та вся тремтіла. На правій нозі був синяк. Після побаченого свідок ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_3 викликати швидку медичну допомогу, а сам пішов до транспортного засобу, на якому його чекав брат ОСОБА_9 та з ним поїхав до м. Біла Церква, Київської області по справам. Повернувшись у транспортний засіб, свідок ОСОБА_10 повідомив брата ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 лежить без свідомості та у неї вже судоми. Приблизно через півтори години свідку на мобільний телефон зателефонували працівники поліції та запросили до будинку ОСОБА_3 , де свідок ОСОБА_10 надав пояснення працівникам поліції.

Досліджуючи та аналізуючи позицію обвинуваченого та покази потерпілої, а також свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні письмових доказів, а саме документів, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, внесені 02.08.2021 о 19:49:45 год. за № 0001814 на підставі повідомлення уповноваженої особи КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», тобто з лікарської установи, яка розташована по вул. Семашко, буд. 2 в м. Біла Церква, Київської області про госпіталізацію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з закритою черепно-мозковою травмою, множинними гематоми тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, тобто про вчинення кримінального правопорушення.

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До зазначеного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань доданий рапорт інспектора Білоцерківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_12 , зареєстрованого в ЄО 02.08.2021 за № 28511, з якого слідує, що 02.08.2021 о 15 год. 03 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.08.2021 о 15 год. 03 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться потерпіла ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями, з якого також слідує, що 02.08.2021 о 13 год. 41 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.08.2021 о 13 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться потерпіла ОСОБА_7 , яку швидка забрала у свідомості з адреси: АДРЕСА_1 , з тілесними ушкодженнями, які зі слів ОСОБА_7 наніс співмешканець ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001814 розпочато 02.08.2021 о 19:49 год. за повідомленням представника медичного закладу КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» за ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно довідки КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» за вихід. № 0305/1411 від 04.08.2021 вбачається, що ОСОБА_7 , 1986 року народження, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала під спостереженням лікувального закладу з 02.08.2021 з діагнозом ТЗЧМТ. Забій головного мозку тяжкого ступеню із здавленням гострою субдуральною гематомою зліва. ЗТГК: перелом VII-VІІІ ребер праворуч.

З протоколу огляду місця події, складеного слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_13 у період з 15.00 год. по 15.30 год. від 02.08.2021 з фототаблицею, в присутності понятих та за участі спеціаліста і власника майна ОСОБА_8 , оглянуто будинок АДРЕСА_1 , де встановлено безладдя, відсутній замок на вхідних дверях, міжкімнатні двері лежать на кухні, особисті речі мешканців розкидані, замість ліжка у спальні знаходиться матрац, під час огляду нічого виявлено та вилучено не було.

Зазначена слідча дія зафіксована фотокамерою та роздрукована у фототаблиці, яка додана до протоколу огляду місця події від 02.08.2021.

Сам огляд проведено на підставі заяви - дозволу власника домоволодіння ОСОБА_8 від 02.08.2021.

Таким чином судом встановлено, що огляд проведений з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. При цьому суд враховує правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображений у постанові від 07.06.2018 в справі № 727/4350/16-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч. 2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Надання власником (користувачем) добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Так, під час проведення огляду місця події від 02.08.2021, слідчими було вжито всіх належних заходів для дотримання конституційних норм про недоторканність житла фізичної особи, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону, не встановлено.

Тобто зазначений доказ підтверджує місце вчинення злочину, яке мало місце в половині житлового будинку, з двома кімнатами за адресою: АДРЕСА_1 , що також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при допиті обвинуваченого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

При цьому суд вважає слушним зауваження сторони обвинувачення, що умови для проживання людей за адресою: АДРЕСА_1 , є нестерпними.

Відповідно з протоколу слідчого експерименту, складеного слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_14 від 25.09.2021 з 10.37 год. по 10.51 год. проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3 слідує, що у ході його проведення, підозрюваний розповів та показав обставини події, які мали місце 01.08.2021 приблизно о 04 години 30 хвилин в будинку АДРЕСА_1 та відтворив, як він перебуваючи за вказаною адресою, знаходився на подвір`ї свого будинку, де почув з будинку гучний гуркіт, коли пройшов до будинку, побачив, що комод у спальній кімнаті лежав на підлозі, а ОСОБА_7 стояла поряд з дзеркалом, після чого остання запропонувала ОСОБА_3 вжити алкогольні напої, а потім вони лягли спати, зранку ОСОБА_3 прокинувся від ударів ліктем, які йому наносила ОСОБА_7 , прокинувшись він помітив, що у останньої з рота йде піна та вважаючи, що це приступ епілепсії, перевернув її на бік та викликав швидку медичну допомогу.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Так, переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні носій інформації містить дані про те, як ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 показав, що 01.08.2021 вийшов зі своєї половини житлового будинку, де розмовляв на подвір`ї зі знайомим та сестрою ОСОБА_8 , коли почув гучний гуркіт, повернувся додому побачив, що ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння стояла в спальні біля дзеркала, а на підлозі лежав комод та міжкімнатні двері в кухні впали. Після чого ОСОБА_7 перейшла до дивану, який стоїть у кухні, де залишилась вживати алкогольні напої. При цьому ОСОБА_7 ходила по будинку та діставала пляшки горілок з різних місць, спочатку пішла у спальню біля дзеркала знайшла 100 гр. горілки, яку разом останні вжили, потім разом пішли на кухню, де ОСОБА_7 знайшла пляшку горілки, яку останні знов разом вжили, після якої обвинувачений та ОСОБА_7 попрямували спати до спальній кімнаті. На ранок, прокинувся обвинувачений від звуків, які видавала ОСОБА_7 та ліктем била у бік ОСОБА_3 , коли останній прокинувся то припустив, що у ОСОБА_7 розпочалась епілепсія. В результаті чого ОСОБА_3 піднявся та пішов взяти мокрий рушник, який поклав ОСОБА_7 на очі. На другий день приїхав до ОСОБА_3 знайомий з горілкою, який побачив ОСОБА_7 та порадив йому викликати швидку медичну допомогу. Обвинувачений ОСОБА_3 на обличчі, голові та тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не бачив, але на грудній клітині з права був слід від дверей. Сторонніх осіб у будинку ОСОБА_3 не було, як падала ОСОБА_7 він не бачив, на стан здоров`я вона йому не скаржилась, він їй тілесні ушкодження не наносив. Після чого на місці відтворив місце розташування ОСОБА_7 , коли почув гуркіт, а потім, місце розташування на матраці зранку, коли він прокинувся від її звуків та ударів ліктем.

Після дослідження вказаного СД-диску, обвинувачений ОСОБА_3 звернув увагу суду, що під час проведення слідчого експерименту він перебував у стані алкогольного сп`яніння, але усвідомлював все, що відбувалось та жодних зауважень до процедури та порядку проведення слідчого експерименту не мав.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протокол слідчого експерименту від 25.09.2021 складений відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України.

З протоколу огляду трупу, складеного слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_15 у період з 16.10 год. по 16.40 год. від 07.08.2021 з фототаблицею, в присутності понятих, встановлено, що в ванній кімнаті приміщення нейрохірургії КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», що знаходиться на 6 поверсі за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашка, 9, на металевому пересувному казанку оглянуто труп ОСОБА_7 , віком 40-років, яка одягнута в підгузник. Тіло знаходиться на спині, очі та рот перебувають у відкритому положенні, голова перемотана бинтом, руки зігнути у ліктьових суглобах та лежать на грудях, перев`язані бинтом, на правій руці, ближче до плеча розташований синець, розмірами 7х10 см., над правою груддю також розташований синець, розміром 3х3 см., на руках та ногах маються синці невеликих розмірів, різної форми.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 10.08.2021 Виконавчий комітет Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області зробив актовий запис № 47.

Таким чином у судовому засіданні судом встановлено, що на час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_7 померла, а тому прокурор надав до суду для дослідження протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 , складений слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_14 від 04.08.2021 у період з 14.19 год. по 14.25 год. у приміщенні КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашка, 9.

Під час вказаної слідчої дії застосовувалися технічні засоби фіксації, носій інформації був переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні, який містить дані зазначеної слідчої дії, а саме на запитання слідчого потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що мешкає разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_16 , прізвище його не пам`ятає, з яким у неї бувають конфлікти. Тілесні ушкодження, з якими ОСОБА_7 госпіталізована була до лікарні наніс їй співмешканець на ім`я ОСОБА_16 , останній наносив тілесні ушкодження на передодні, кулаками рук по обличчю, тягав її за волосся. При цьому під час допиту ОСОБА_7 скаржилась на сильну біль у зв`язку з чим їй було важко розмовляти.

Згідно постанови слідчого від 04.08.2021 відеозапис допиту потерпілої ОСОБА_7 , від 04.08.2021 із первинного носія - картки пам`яті «Toshiba 64 GB», яка використовується у цифровій відео камері «Panasonic HC-V260» - перенесено на оптичний носій із нанесенням на нього відповідного ідентифікуючого напису «Допит потерпілої ОСОБА_7 , 04.08.2021» та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи вимоги норм ст. 104 та ст. 107 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 04.08.2021 складений відповідно до вимог статей 104-107, 224 КПК України.

При оцінці зазначеного протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 04.08.2021 з СД-диском, суд зауважує наступне.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, засада кримінального провадження - безпосередність у дослідженні судом показань полягає в тому, що суд у ході судового розгляду особисто сприймає відомості щодо обставин кримінального провадження, які відомі обвинуваченому, потерпілому, свідкам, експерту та мають значення для цього кримінального провадження.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Так, судом приймається до уваги вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, де зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З викладених норм вбачається, що всі докази, як правило, повинні подаватися під час публічного розгляду в присутності обвинуваченого для забезпечення змагальності сторін. З цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. З позиції ЄСПЛ вбачається, що якщо підсудному було надано відповідну та належну можливість заперечити такі показання, чи то при їх наданні, чи на пізнішому етапі, прийняття їх як доказів не суперечитиме саме по собі вимогам п. 1 та п. 3 «d» ст. 6 Конвенції. Але з цього випливає, що засудження не може виключно або вирішальною мірою ґрунтуватися на показаннях, які сторона захисту не могла оспорити.

Порушення конвенції буде там, де свідок (свідки) або потерпілий (потерпілі), показання якого має істотне значення для вирішення справи, не міг бути опитаний, або за обставин, коли був ряд таких свідків, але жоден із них не міг бути опитаний.

Суд уважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або тяжкої хвороби, яка заважає останній бути присутній в судовому засіданні безпосередньо.

Так, стороною обвинувачення надано свідоцтво про смерть ОСОБА_7 , яким підтверджується неспроможність останньої дати свідчення в суді, у зв`язку з чим допитати вказану потерпілу безпосередньо в судовому засіданні не уявляється можливим. Отже, стороною обвинувачення заявлене клопотання про дослідження протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 04.08.2021, який відкривався стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України на стадії досудового розслідування при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.

Отже, згідно з аналізом норм національного законодавства вбачається, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи, але якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, на підставі ч. 3 ст. 97 КПК України, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час досудового розслідування, і сам факт відсутності такої особи під час судового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ по вказаному питанню, яке викладене вище та вважає його допустимим у сукупності з іншими дослідженими доказами у судовому засіданні.

Вказана позиція суду, повністю узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 (провадження № 51-4690км19), де суд зазначив, що суд може визнати належним доказом протокол допиту свідка або потерпілого, якщо 1) під час судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення доведено поважні причини неявки головного свідка у судове засідання; 2) протокол допиту свідка оголошено та долучено до матеріалів кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні; 3) сторона захисту не була позбавлена можливості заперечувати показання, які відображені у протоколі, надавши суду відповідні докази; 4) показання свідка (протокол допиту) не були єдиним доказом винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що ухвалюючи вирок, обґрунтовує прийняте рішення не тільки на підставі показань потерпілої ОСОБА_7 , які надавались під час досудового розслідування, а і на підставі інших зібраних та досліджених доказів по справі.

Крім цього, вказана позиція також узгоджується з практикою ЄСПЛ. Так, у справі «Жуковський проти України» від 03.03.2011 заявник стверджував, що кримінальне провадження щодо нього було несправедливим і що в основу вироку стосовно нього суди поклали показання свідків, яких йому не надали можливості допитати. Своєю чергою ЄСПЛ вказав, що суд за певних обставин може послатися на показання, надані під час досудового слідства. Якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття як доказу само по собі не суперечить п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6. Проте висновок щодо цього є таким: у разі якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції.

Суд вважає не заслуговує на увагу, зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 , який просив не приймати до уваги вказаний протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 04.08.2021, оскільки остання перебувала під дією лікарських препаратів та не могла в повній мірі віддавати звіт тому, що відбувалось навколо, оскільки допит відбувався за дозволом лікарів, які вважали, що потерпіла перебувала у свідомості та могла вільно та усвідомлено надавати покази та відповідати на запитання.

Крім цього з досліджених судом висновків експерта, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Даними висновку експерта № 734-598 від 17.09.2021 встановлено, що смерть гр. ОСОБА_7 , 1986 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 13 годині 40 хвилин від внутрішньочерепної травми з розвитком травматичного субдурального крововиливу на фоні мальформації судин головного мозку. На це вказують: травматичний субдуральний крововилив (операція - видалення субдурального крововиливу лівої гемісфери об`ємом 100-120 см3 від 02.08.2021); субарахноїдальні крововиливи та крововиливи у тканину головного мозку, синці на голові, крововилив в м`які покриви голови.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 знайдені наступні ушкодження: травматичний субдуральний крововилив (операція - видалення субдурального крововиливу лівої гемісфери об`ємом 100-120 см3 від 02.08.2021); субарахноїдальні крововиливи та крововиливи у тканину головного мозку, синці на голові, крововилив в м`які покриви голови, синці та садна на тілі.

Знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Усі інші ушкодження у вигляді синців та саден на тілі заподіяні тупими предметами, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень МОЗ №6 від 17.01.1995, зазвичай спричиняють незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість днів та не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті ОСОБА_7 вказують на те, що вона не могла утворитись в наслідок падіння потерпілої з положення стоячи та подальшого удару головою об тверду поверхню підлоги.

Даними висновку експерта № 598 від 17.09.2021 встановлено, що смерть гр. ОСОБА_7 , 1986 року народження, настала від внутрішньочерепної травми з розвитком травматичного субдурального крововиливу на фоні мальформації судин головного мозку. На це вказують: травматичний субдуральний крововилив (операція - видалення субдурального крововиливу лівої гемісфери об`ємом 100-120 см3 від 02.08.2021); субарахноїдальні крововиливи та крововиливи у тканину головного мозку, синці на голові, крововилив в м`які покриви голови.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 знайдені наступні ушкодження: травматичний субдуральний крововилив (операція - видалення субдурального крововиливу лівої гемісфери об`ємом 100-120 см3 від 02.08.2021); субарахноїдальні крововиливи та крововиливи у тканину головного мозку, синці на голові, крововилив в м`які покриви голови, синці та садна на тілі.

Знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження на голові заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Усі інші ушкодження у вигляді синців та саден на тілі заподіяні тупими предметами, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995, зазвичай спричиняють незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів та не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені.

Згідно висновку експерта № 872-598 від 24.09.2021 встановлено, що локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілої, дають змогу вважати, що для її виникнення достатньо однієї точки прикладення сили.

На обличчі ОСОБА_7 виявлено 3 точки прикладання сили, таким чином, смертельна черепно-мозкова травма могла виникнути при прикладанні сили у будь-яку з цих точок.

Так, як у протоколі відтворення від 25.09.2021 не описаний механізм падіння комода на тіло потерпілої, тому дати відповідь на питання № 2 постанови не представляється можливим.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №16 від 01.02.2023, вбачається, що ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_3 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_3 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. Клінічних ознак наркотичної залежності у ОСОБА_3 під час проведеного обстеження не виявлено. ОСОБА_3 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та потребує лікування від алкогольної залежності на загальних підставах. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Суд, критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно того, що на ОСОБА_7 , коли остання перебувала за місцем їх спільного проживання у будинку на одинці, впав комод, а може і міжкімнатні двері, оскільки остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Також суд критично ставиться до показів ОСОБА_3 , в частині того, що він потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не наносив, оскільки вказані доводи спростовуються показами свідка ОСОБА_8 , яка мешкала за стіною в одному будинку з обвинуваченим та ОСОБА_7 , які постійно билися, внаслідок чого ОСОБА_3 наносив їй тілесні ушкодження від яких на тілі, обличчі та кінцівках ОСОБА_7 постійно були гематоми, що також підтвердила мати ОСОБА_7 - потерпіла ОСОБА_5 , якої дочка сама повідомляла, що всі тілесні ушкодження у неї на тілі від фізичного насильства ОСОБА_3 .

Вказані, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 спростовуються висновками експертів № 734-598 від 17.09.2021 та № 598 від 17.09.2021, згідно з якими встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми з розвитком травматичного субдурального крововиливу на фоні мальформації судин головного мозку. Локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті ОСОБА_7 вказують на те, що вона не могла утворитись в наслідок падіння потерпілої з положення стоячи та подальшого удару головою об тверду поверхню підлоги. Також судом приймається до уваги висновок експерта № 872-598 від 24.09.2021, яким встановлено, що локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілої, дають змогу вважати, що для її виникнення достатньо однієї точки прикладення сили. На обличчі ОСОБА_7 виявлено 3 точки прикладання сили, таким чином, смертельна черепно-мозкова травма могла виникнути при прикладанні сили у будь-яку з цих точок.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо вживання 01.08.2021 разом з ОСОБА_7 алкогольних напоїв, спростовується висновком експерта № 598 від 17.09.2021 згідно з яким, при судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені.

Також доводи обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що на ОСОБА_7 могли впасти міжкімнатні двері, в результаті чого остання могла отримати тяжкі тілесні ушкодження, спростовується показами свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що у червні 2020 року бачив зняті міжкімнатні двері, які за словами ОСОБА_7 саме нею ОСОБА_3 вибив їх з навісів, що в свою чергу підтвердив покази потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , що ОСОБА_3 за час спільного проживання з ОСОБА_7 наносив їй тілесні ушкодження, від яких на тілі останній постійно були гематоми у вигляді синців.

Отже, суд вважає невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини є обраним ним способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин, а його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Отже, за таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження, передбачене ст. 121 КК України з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів України «Про судову практику в справах про злочин проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Відповідно до ст. 121 КК України тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження: 1) небезпечне для життя в момент заподіяння чи таке, що спричинило: 2) втрату будь-якого органа або його функції; 3) психічну хворобу; 4) інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину; 5) переривання вагітності; 6) непоправне знівечення обличчя.

Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Таким чином тілесним ушкодженням є посягання на здоров`я іншої людини.

При визначенні кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок внутрішньочерепної травми з розвитком травматичного субдурального крововиливу на фоні мальформації судин головного мозку. Локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті ОСОБА_7 вказують на те, що вона не могла утворитись в наслідок падіння потерпілої з положення стоячи та подальшого удару головою об тверду поверхню підлоги. Локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілої, дають змогу вважати, що для її виникнення достатньо однієї точки прикладення сили. На обличчі ОСОБА_7 виявлено 3 точки прикладання сили, таким чином, смертельна черепно-мозкова травма могла виникнути при прикладанні сили у будь-яку з цих точок.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 застосував до тверезої, молодої, худорлявої жінки, а саме потерпілої ОСОБА_7 фізичний вплив, шляхом нанесення трьох ударів тупим предметом у голову, тобто у життєво важливий орган, чим завдав тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , від яких остання померла. Отже, судом встановлений причинний зв`язок між діянням ОСОБА_3 у вигляді нанесення трьох ударів у життєво важливий орган ОСОБА_7 , а саме у голову, що спричинило смерть останньої в лікарні, оскільки швидку медичну допомогу викликала сестра обвинуваченого, через значний час після отримання тілесних ушкоджень. При цьому даних про наявність прямого умислу у обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_7 у судовому засіданні встановлено не було. Судом встановлено, що смертельний наслідок настав в силу обставин, не залежних від волі обвинуваченого ОСОБА_3 , однак заподіяння тяжких тілесних ушкоджень було завдано ОСОБА_3 умисно, що підтверджує кількість ударів, локалізація і як наслідок смерть ОСОБА_7 , яка перебуває у причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Суд враховує сталу юридичну практику відповідно до якої відповідальність за ст. 121 КК України настає й у тих випадках коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`я, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Крім цього при встановленні умислу суд враховує, що співмешканець потерпілої ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3 , перебував у стані алкогольного сп`яніння та на фоні сварок за горілку та цигарки, у останнього виник умисел на завдання потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Суб`єктивна сторона тяжкого тілесного ушкодження, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

При цьому суд бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо перебування останнім 01.08.2021 у стані алкогольного сп`яніння, в наслідок чого останній мав намір заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_7 , оскільки під час судового розгляду встановлено, що фізичне насильство ОСОБА_3 застосовував до ОСОБА_7 систематично, отже ОСОБА_3 міг передбачати наслідки у вигляді смерті потерпілої та свідомо припускав їх настання, однак безкарність за попереднє фізичне насильство над ОСОБА_7 дозволило застосувати ОСОБА_3 три удари тупим предметом у життєво важливий орган, голову потерпілої.

Крім цього, в судовому засіданні були встановленні причини припинення злочинних дій, із показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що 01.08.2021 тривалий час потерпіла ОСОБА_7 кричала та просила ОСОБА_3 припинити їй наносити тілесні ушкодження, після неодноразового стуку у спільну стіну та прохання припинити протиправні дії, останні заспокоїлися та лягли спати.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду у справі № 643/2047/15к, яку суд виклав у своїй постанові від 11.02.2020, в якій наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Таким чином, факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 .

Крім цього, судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, розлучений, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації, яке співпадає з його фактичним місцем проживання, де характеризується негативно, як такий, що зловживає спиртними напоями.

Суд позбавлений можливості визнати факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки сторонами кримінального провадження відповідного свідоцтва про народження дитини суду не надано.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією, яку підтримала потерпіла та просила призначити обвинуваченому суворе покарання, також судом врахована позиція сторони захисту, яка вважала, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 не доведена, отже суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином суд вважає, що виправлення і перевиховання, попередження з боку обвинуваченого ОСОБА_3 здійснення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, не можливо без ізоляції його від суспільства.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2021 відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів, який неодноразово був продовжений судом на підставі наявності встановлених ризиків при обранні.

Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 28.09.2021 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.09.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_18