Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 511/1564/18
Провадження № 1-кп/499/23/23
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченої ОСОБА_4 , представника потерпілого ПП "АЛЬСТАР" адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000289 від 14.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення ч.2 ст.364-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Іванівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт №0000082, затверджений прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення ч.2 ст.364-1 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 подала до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Своє клопотання обґрунтувала наступними доводами та обставинами.

Обвинувачена посилається, що обвинувальний акт складений із недотриманням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, через невикладення у ньому фактичних обставин співучасті ВАТ «Морський транспортний банк» та інших невизначених осіб в інтересах яких обвинуваченою вчинено дії, кваліфіковані стороною обвинувачення, як зловживання повноваженнями із використання службових повноважень всупереч інтересам юридичної особи; обвинувальний акт складений із недотриманням вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, через внесення до нього суперечливих (взаємовиключних) даних про не встановлення обставини, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, із одночасним обвинуваченням ОСОБА_4 в умисних діях в інтересах інших осіб, що свідчить про наявність обставини, яка згідно п.2 ч.1 ст. 67 КК України, обтяжує покарання за вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (ч.2 або ч.3 ст.28 КК України);обвинувальний акт складений із недотриманням імперативних вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, через внесення до нього недостовірних даних (припущень , про вчинення обвинуваченою, протягом 2011 - 2012 років умисного злочину в інтересах юридичної особи ВАТ «Морський транспортний банк», яка ще у листопаді 2010 року змінила найменування на Публічне акціонерне товариство та отримала нову назву: "МАРФІН БАНК"; обвинувальний акт складений із недотриманням імперативних вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, через не викладення у ньому точного формулювання правової кваліфікації дій обвинуваченої у тому числі способу вчинення злочину, шкідливих наслідків, причинного зв`язку між діями обвинуваченої та наслідками, які настали; характеру суб`єктивної сторони; місця, часу, мотивів злочину; показань підозрюваної по суті повідомлення її про підозру; доводів, наведених нею на свій захист, і результати їх перевірки; відомостей, які характеризують особистість обвинуваченої тощо;обвинувальний акт складений із недотриманням імперативних вимог п. З ч. 2 ст. 291 КПК України, через безпідставне зазначення анкетних відомостей фізичної особи ОСОБА_6 в анкетних відомостях потерпілого - юридичної особи ПП «Альстар»;обвинувальний акт складений із недотриманням імперативних вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, через не відображення відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням фізичній особі ОСОБА_6 ;обвинувальний акт поданий із недотриманням імперативних вимог п. З ч, 4 ст. 291 КПК України, через не додання до обвинувального акта розписки підозрюваної про отримання нею копії обвинувального акта.

Прокурор ОСОБА_3 категорично не погодився із клопотанням про повернення обвинувального акту, просив суд у задоволенні заяви відмовити.

Представник потерпілого ПП "АЛЬСТАР" адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання ОСОБА_4 про та просив його задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просила відмовити в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

Суд, виконавши вимоги ст.342-345 КПК України, ознайомившись з обвинувальним актом, перевіривши виключно його зміст та реєстр матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України (не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченої на цій стадії кримінального процесу), приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, норми ст.314 КПК України покладають на суд обов`язок у підготовчому судовому засіданні перевірити обвинувальний акт на відповідність його вимогам КПК України.

Згідно із ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, встановленим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, та які є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд дослідивши даний обвинувальний акт на відповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України погоджується із посиланнями обвинуваченої, оскільки судом встановлено, що обвинувальний в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України не містить викладу фактичних обставин співучасті ВАТ «Морський транспортний банк» та інших невизначених осіб в кримінальному правопорушенні у скоєнні якого ОСОБА_4 звинувачується;

В порушення положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення виходячи з такого.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення, тобто конкретизація, у яких діях/бездіяльності за наведених обставин винна особа (аналіз її поведінки через призму норми закону про кримінальну відповідальність, обвинувачення за якою їй пред`являється).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, в якому йдеться про право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п.79).

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пельсє та Сассі проти Франції», (ВП) № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п.34).

Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується, а суду можливість у розумні строки розглянути справу.

Однак у зазначеному обвинувальному акті взагалі не міститься окремого чіткого викладення правової кваліфікації дій обвинуваченого, фактично вони зводяться до того, що виклад фактичних обставин кримінального провадження за своїм змістом є ідентичним формулюванню обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: статтею 364-1 (зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми).

При дослідженні обвинувального акту та реєстру долученого до обвинувального акту судом було встановлено відсутність заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення у формі приватного обвинувачення, хоча ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у формі приватного обвинувачення. В судовому засіданні прокурор повідомив, що заяви приватного обвинувачення потерпілими не подавались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не вбачається, що потерпілих ОСОБА_6 та ПП «Альстар» визнано потерпілими з наданням відповідних повноважень.

Суд констатує, що вказані обставини суттєво впливають на формулювання обвинувачення, та є недоліком при складанні обвинувального акту та не може бути виправлено в підготовчому судового засіданні чи під час судового розгляд. Та зазначена обставина є перешкодою для призначення справи до судового розгляду.

Таким чином, обвинувальний акт не містить обвинувачення, яке було б належним чином сформульовано.

Вказані обставини, грубо порушують положення ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього».

Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).

Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «о» п. З ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє га Сассі проти Франції», п. 54. А також «Даллос проти Угорщини», и. 47).

Зазначені недоліки обвинувального акту категорично свідчать про неконкретність обвинувачення та невідповідність його вимогам КПК України, тобто обвинувальний акт не містить сформульованого належним чином обвинувачення і є не конкретизованим.

З урахуванням того, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст.377 КПК України судовий розгляд по справі, суд проводить лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у зв`язку з чим суд вважає, що є обставини, що перешкоджають судовому розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до п.6 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний повинен містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому з описової частини формулювання обвинувачення вбачається твердження про вчинення обвинуваченою злочину в інтересах ВАТ «Морський транспортний банк» та інших невизначених осіб, що свідчить про їх співучасть у кримінальному правопорушенні як зацікавлених осіб та вигодо набувачів, проте в обвинувальному акті зазначено, що відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Отже, судом вбачається внесення до обвинувального акту суперечливих (взаємовиключних) даних про не встановлення обставини, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, із одночасним обвинуваченням ОСОБА_4 в умисних діях в інтересах інших осіб, що свідчить про наявність обставини, яка згідно п.2 ч.1 ст. 67 КК України, обтяжує покарання за вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (ч.2 або ч.3 ст.28 КК України).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що зловживання обвинуваченою на посаді директора ПП «Альстар» повноваженнями, в своїх інтересах та в інтересах третьої особи ВАТ «Морський транспортний банк», що спричинило збитки, завдала збитки ПП «Альстар» та іншому засновнику ОСОБА_6 на загальну суму 851 516,61 грн.

Разом з тим, зі змісту обвинувачення, сформульованого в обвинувальному акті, вбачається, що дана шкода заподіяна та визначена на загальну суму 851 516,61 грн.

Отже, прокурором порушено зазначену норму процесуального закону, тим, що в обвинувальному акті не визначено розмір матеріальної шкоди завданої діями обвинуваченого щодо кожного потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, зокрема, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта.

Так, ч. 1 ст. 293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику тощо.

Як вбачається із переданого 07.12.2022 року до Іванівського районного суду Одеської області обвинувального акту, до нього крім реєстру матеріалів досудового розслідування додано Розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, при цьому дослідивши даний документ суд погоджується із посиланнями обвинуваченої, що він не є належним і допустимим доказом виконання стороною обвинувачення вимог ч. 1 ст. 293 КПК України, оскільки на якому невизначеною особою зроблений рукописний напис наступного змісту « У зв язку з тим, що підозрювана ОСОБА_4 за місцезнаходженням ПП «Альстар» с. Вакулівка, вул. Садова, 40, Роздільнянський р-н. Одеська обл., не виявилось, отримати копії обвинувального акту та реєстру матеріалів за кримінальним провадженням №0000289 від 14.03.2015 року, запропоновано її мамі ОСОБА_8 , яка в свою чергу під відеозапис та у присутності понятих 19.07,2018 р. відмовилася від отримання будь-яких документів».

При цьому, згідно викладених у обвинувальному акті анкетних відомостях обвинуваченої місцем проживання ОСОБА_4 с АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 .

Також, до вказаного вище текстового документу не додано доказів набуття ОСОБА_8 процесуального статусу захисника ОСОБА_4 , що свідчить про грубе порушення стороною обвинувачення вимог ч. 1 ст. 293 КПК України при виконанні такої процесуальної дії, як надання обвинуваченій ОСОБА_4 копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора.

У розділі обвинувального акта "Відомості про слідчого та прокурора" слідчим вказано - заступник начальника СВ Роздільняньського ВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , начальник СВ Роздільняньського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_10 .

При цьому, з реєстру матеріалів досудового розслідування також вбачається, що 14.03.2015 року начальником СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України ОСОБА_11 доручено проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000289 слідчому СВРоздільнянського РВ ГУМВС України ОСОБА_12 .

Тобто, у розділі обвинувального акта "Відомості про слідчого та прокурора" не вказано всіх слідчих, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

Дослідивши реєстр досудового розслідування кримінального провадження №0000289 від 14.03.2015 року, доданий до обвинувального акту вбачається, що до нього внесені процесуальні дії вчинені по іншому кримінальному провадженню № 00048 (п.43-47, п.56 Реєстру а.с.11-12 Т.1), яке до суду не надходило, в провадженні суду не заходиться, та відомості про дане кримінальне провадження не зазначені в обвинувальному акті кримінального провадження №0000289 від 14.03.2015 року.

Суд вважає, що дана обставина може суттєво впливати на обвинувачення та усунення вказаного недоліку реєстру досудового розслідування під час судового розгляду не є можливим.

Даючи оцінку всі іншим доводам обвинуваченої, які судом не взяті до уваги, як підстави для повернення обвинувального акту суд констатує наступне.

Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення.

На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК) стосуються не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів).

На підготовчому засіданні суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту), оскільки законодавець не наділяє суд на цьому етапі повноваженнями оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення.

Здійснення у ході підготовчого судового засідання перевірки відповідності обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК передбачає формальне з`ясування наявності в такому рішенні прокурора обов`язкових реквізитів.

Кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в т.ч. у бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №273/1053/17).

Той факт, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках передбачених КПК України підтверджується і висновком викладеним у постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015 р.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд, визнає невідповідність обвинувального акта вимогам закону щодо їх змісту та, вважає обвинувальний акт таким, що підлягає поверненню прокурору, для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

За підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5,6,7 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки складений із суттєвими недоліками, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту. Зазначені недоліки не можуть бути усунені в підготовчому судовому засіданні та є перешкодою до призначення справи до розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 3, 7, 9, 22, 91, 291, 293, 314, 337, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокуророві задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000289 від 14.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення ч.2 ст.364-1 КК України повернути прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяРуслан ТИМЧУК