Справа № 761/4851/23
Провадження № 1-кс/761/3476/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «В2С Сервіс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 001 49 від 20.04.2022,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «В2С Сервіс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 001 49 від 20.04.2022.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022 (справа № 761/4851/23) у вказаному кримінальному провадженні задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту, а саме на грошові кошти ТОВ «В2С СЕРВІС» (), що знаходяться на банківському рахунку: НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528) та НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ "БАНК ВОСТОК" (МФО 307123).

Однак, такий арешт представник власника майна вважає необґрунтованим та таким в подальшому застосуванні якого відпала потреба, з огляду на необґрунтованість наявності у діяннях ТОВ «В2С Сервіс» складу злочину та відсутності належної мети для накладення арешту.

Враховуючи вищевикладене представник власника майна вважає, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022, підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених, та просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання в частині скасування заборони переказів коштів з рахунків для соціальних виплат, виплат заробітної плати, сплати податків, інших обов`язкових платежів. У задоволенні скасування інших заборон просив відмовити, аргументуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, необхідність накладення арешту не відпала.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників розгляду, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.

СУ ГУНП у м. Києві за процесуальним керівництвом Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 420 221 000 000 001 49 від 20.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2585 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022 накладено арешт на грошові кошти ТОВ «В2С Сервіс», що знаходяться на банківському рахунку: НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528) та НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ "БАНК ВОСТОК" (МФО 307123).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися на підставі закону.

Крім того, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

У силу ст. 2 КПК України до завдань кримінального провадження з-поміж іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності обмеження власника можливості реалізації ним права власності.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022 вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що вказані грошові кошти є речовим доказом у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 001 49 від 20.04.2022 у розумінні ст. 98 КПК, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що грошові кошти отримані внаслідок ухилення від сплати податків, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу.

Крім того, зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст. 170 КПК, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

При ухваленні рішення слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва належним чином враховані як фактичні обставини кримінального провадження, так і вимоги КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що вказані грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК та наклав арешт на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Водночас, як вбачається з клопотання адвоката ОСОБА_3 та долучених до нього документів, воно не містить належного обґрунтування та доказів, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно на теперішній час не відпала.

При цьому, відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «В2С Сервіс» про скасування арешту майна в частині скасування усіх заборон, визначених ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022.

Разом з тим, відповідно до положень п. 14 Постанови НБУ № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» встановлено загальну заборону (за виключенням окремих випадків) для уповноважених установ на здійснення транскордонних переказів валютних цінностей з України/переказ коштів на кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях/іноземній валюті, відкриті в банках-резидентах, уключаючи перекази, що здійснюються за дорученням клієнтів, а тому, банки самостійно здійснюють заборону проведення відповідних операцій.

Крім того, згідно з положеннями п. 15 вказаної Постанови зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України, зокрема, оплати банківських комісій, переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок НБУ для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України, соціальні виплати, виплати заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів тощо.

Таким чином, обмеження видаткових операцій на рахунках вже вирішено та приведено в дію Національним банком України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вбачає підстави для надання дозволу на здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій на території України за зазначеними рахунками ТОВ «В2С Сервіс» щодо переказу коштів на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та /або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України; соціальних виплат, виплат заробітної плати, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів; сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, у зв`язку з чим клопотання у частинні зняття обтяження щодо проведення зазначених видаткових операцій відносно вказаних рахунків ТОВ «В2С Сервіс» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 22, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «В2С Сервіс» про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022 (справа № 761/4851/23) у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 001 49 від 20.04.2022, на грошові кошти ТОВ «В2С СЕРВІС» (), що знаходяться на банківських рахунках: НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528); НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ "БАНК ВОСТОК" (МФО 307123).

Дозволити здійснення обслуговуючим банкам видаткових операцій ТОВ «В2С Сервіс» на території України за рахунком НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528), та НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ "БАНК ВОСТОК" (МФО 307123), щодо переказу коштів з рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та /або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України; соціальних виплат, виплат заробітної плати, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів; сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг.

У скасуванні інших заборон відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1