Справа № 592/464/23
Провадження № 1-кп/592/281/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0002236, відомості за яким 24.10.2022 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської обл. , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фізичної особи-підприємця, розлученого, який має вищу технічну освіту, українця, громадянина України, раніше не судимого, військовозобов`язаного, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

23.10.2022 року близько 18 години 45 хвилин ОСОБА_3 керував у м. Суми технічно справним автомобілем Skoda Superb , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рухаючись по вул. Металургів в районі перехрестя з вул. Горького м. Суми, будучи неуважним та не спостерігаючи за дорожньою обстановкою, ОСОБА_3 знехтував безпекою дорожнього руху, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості або ж зупинки керованого ним транспорту перед нерегульованим пішохідним переходом для того, щоб дати дорогу пішоходу, який перебував на ньому. Як наслідок він допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вул. Горького по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Skoda Superb . Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 848 від 14.12.2022 року, було спричинено тілесні ушкодження у виді перелому задніх відрізків 2, 3, 4, 6, 7 ребер справа зі зміщенням, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/119-22/13436-ІТ від 21.11.2022 року, у даній дорожній ситуації, керуючи автомобілем Skoda Superb , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, введених у дію з 01.01.2002 року) , передбачені пунктами: 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі погреби зупинитися для того, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; 2.3. а Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; 31.1. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації; 31.4.5. г Колеса і шини: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, шиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів. Допущені ОСОБА_3 порушення вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної події та наслідками, що настали. Дії ОСОБА_3 з порушення Правил дорожнього руху умисні, а форма вини до наслідків необережна. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні дій, які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, передбачених п. 18.1. Правил дорожнього руху, при керуванні 23.10.2022 року автомобілем Skoda Superb , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на вул. Горького в м. Суми, що призвело до наїзду керованого ним транспорту на пішохода ОСОБА_5 та спричинення останньому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (а. п. 1-3) .

18.01.2023 року до початку судового засідання потерпілий ОСОБА_5 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0002236 від 24.10.2022 року на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з їхнім примиренням та кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 закрити. Усі збитки йому відшкодовані, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 він не має (вхідний № 1650 від 18.01.2023 року) (а. п. 13) .

18.01.2023 року до початку судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він просив звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0002236 від 24.10.2022 року на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_5 та кримінальне провадження стосовно нього закрити. Ним вперше було вчинено необережний нетяжкий злочин, усі збитки потерпілому ним були відшкодовані, потерпілий претензій матеріального та морального характеру до нього не має (вхідний № 1652 від 18.01.2023 року) (а. п. 14) .

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений не заперечували проти задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження № 0002236 від 24.10.2022 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про його звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження № 0002236 від 24.10.2022 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ознайомившись з клопотанням потерпілого, клопотанням обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, вислухавши думку потерпілого, вислухавши думку обвинуваченого, дослідивши долучені до кримінального провадження прокурором документи та копії документів, суд дійшов наступного висновку.

Як особа обвинувачений ОСОБА_3 характеризується наступним чином: - має постійне місце проживання та постійне місце реєстрації проживання (а. п. 1, 21, 22) ; - раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався (а. п. 1, 20, 23) ; - має задовільний стан здоров`я (а. п. 26, 27) ; - задовільно характеризується за місцем проживання (а. п. 28) ; - необережне кримінальне правопорушення вчинив не у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а. п. 1-3) ; - 26.06.2014 року знятий з військового обліку в Сумському ОМВК, як молодший лейтенант запасу, у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість, в Роменсько-Недригайлівський ОМВК, на строкову військову службу не призивався (а. п. 29) .

Суд першої інстанції районний у місті суд, який має право постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кожен має право, щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього в найкоротший строк було закрите.

У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та КПК України випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Особа, яка вчинила кримінальне правопрушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Із змісту абз. 2 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів № 13 від 02.07.2004 року вбачається, що Верховний Суд України рекомендував судам якомога ширше використовувати інститут примирення потерпілого з підсудним (яке може мати місце як на стадії попереднього розгляду справи суддею, так і в судовому засіданні, але до закінчення судового слідства) .

Із змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23.12.2005 року вбачається, що умовою звільнення особи (підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувалася та раніше судимий не був, вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відноситься до нетяжких злочинів, примирився з потерпілим ОСОБА_5 , враховуючи те, що звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом, беручи до уваги те, що за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, зважаючи на те, що ст. 46 КК України передбачає імперативне та безумовне звільнення від кримінальної відповідальності, відтак суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України (а. п. 4, 5, 16, 17, 24, 25) .

Цивільні позови по справі потерпілим ОСОБА_5 та прокурором до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду пред`явлені не були (а. п. 3) .

Крім того, суд вважає взяти до уваги наступне.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

При постановлені даної ухвали судом були враховані правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20, із змісту якої вбачається, що ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду. Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України) . Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, Велика Палата Верховного Суду робить висновок про те, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу) , вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89929198, https://reyestr.court.gov.ua/Review/89977787) .

При постановленні даної ухвали суд врахував правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21, згідно якій у відповідності ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. Отже, закриття кримінального провадження щодо особи за нереабілітуючих підстав і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз. Згідно постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року КПК України не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Кримінальним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з такого: висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного кримінального суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного кримінального суду. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 756/5803/17-к, провадження № 51-7432км18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100109239) .

При постановленні даної ухвали суд врахував правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 07.10.2021 року у справі № 584/800/20, провадження № 51-1800км21, згідно якій закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим, не є реабілітуючою обставиною, відтак підстави для компенсації процесуальних витрат за рахунок держави у даному конкретному випадку відсутні. При цьому суд послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20, відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали. Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. Отже, закриття кримінального провадження щодо особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100214747) .

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експертів, пов`язані з проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/119-22/13108-ІТ від 18.11.2022 року в розмірі 1887,80 грн. (а. п. 3, 4, 6, 18) , пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/119-22/13436-ІТ від 21.11.2022 року в розмірі 1887,80 грн. (а. п. 3, 4, 6, 19) , слід відшкодувати на користь держави за рахунок ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 28, 55-58, 284-286, 314 КПК України; ст. ст. 12, 44, 46, 286 КК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з ним та про закриття кримінального провадження задовольнити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_5 та про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази, а саме: транспортний засіб марки Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 09.09.2017 року, видане ТСЦ 5946, вважати повернутими ОСОБА_3 .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експертів, пов`язані з проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/119-22/13108-ІТ від 18.11.2022 року в розмірі 1887,80 грн. , пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/119-22/13436-ІТ від 21.11.2022 року в розмірі 1887,80 грн. , відшкодувати на користь держави за рахунок ОСОБА_3 .

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через суд, який ухвалив судове рішення, Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий: ОСОБА_1