Справа № 203/2343/22
Провадження № 1-кс/0203/1869/2022
УХВАЛА

19 грудня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 19 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000623 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою за фахом «ветлікар», неодружений, малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утримання не має, який перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у званні солдата на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2022 року до слідчого судді доставлений ОСОБА_4 , затриманий 17 грудня 2022 року о 20 год. 45 хв. на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року, якою згідно зі ст. 190 КПК України надавався дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування до нього у вигляді запобіжного заходу тримання під вартою.

З цим клопотанням про застосування у вигляді запобіжного заходу тримання ОСОБА_4 під вартою звернувся 08 липня 2022 року слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, відповідно до ст.ст. 176, 184 КПК України за погодженням з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , в порядку ст.ст. 186-188 цього Кодексу одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду затриманого одержати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, 17 грудня 2022 року. Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що підозрюваний в тяжкому кримінальному правопорушенні проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) ОСОБА_4 у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише застосування до підозрюваного тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення, відповідатиме завданням охорони прав та інтересів суспільства. Зокрема, отримавши повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі до семи років, а також беручи до уваги, що останній тривалий час переховується від органів досудового розслідування та суду, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, у разі повернення ОСОБА_4 до розташування військової частини, останній може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків, які є його співслужбовцями та командирами підрозділів. Також підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, з огляду на те, що підозрюваний має можливість самостійно прибути до військової частини та продовжити проходити військову частину, однак, протягом тривалого часу не вживав заходів щодо самостійного повернення до військової частини.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання тим, що ризики на які посилається прокурор не доведені, він не переховувався, сприяє досудовому розслідуванню, тому просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував тим, що підозра є явно необґрунтованою через взаємовиключні обставини призначення ОСОБА_4 на посаду, заякою йому повідомлено про підозру, в період, коли він, ніби-то вже ухилявся від проходження військової служби, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор доказами не доведені, зокрема, жодних доказів переховування та вжиття заходів до виклику підозрюваного матеріали клопотання не містять, так само як і не доведений ризик впливу на співслужбовців, місцезнаходження яких невідоме через розформування ВЧ, де проходив службу ОСОБА_4 , тому захисник наполягав на відмові у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу та застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також оригінали матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками тяжкого військового кримінального правопорушення, за який санкція ч. 4 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

13 грудня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи військовослужбовцем за контрактом, займаючи посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, час проводив на власний розсуд не приймаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухиляється від проходження військової служби з 27 грудня 2017 року по теперішній час.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) вагомими фактичними даними контракту про проходження ОСОБА_4 військової служби у Збройних Силах України на посаді солдатського-сержантського складу від 20 вересня 2016 року, довідки-доповіді командира групи матеріального забезпечення ОСОБА_7 за фактом відсутності солдата ОСОБА_4 , наказу про призначення службового розслідування № 1098 від 27 грудня 2017 року, акту проведеного службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_4 , наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1127 від 30 грудня 2018 року за результатами службового розслідування відносно ОСОБА_4 за фактом самовільного залишення військової частини, повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 від 19 листопада 2018 року про кримінальне правопорушення, вчинене військовослужбовцем ОСОБА_4 , які в сукупності з витягами з наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 271 від 20 вересня 2016 року, командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 222 від 01 серпня 2018 року щодо кадрових призначень та даними протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 23 листопада 2018 року, викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч.6, 7 ст. 176 КПК України.

Відповідно, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивній зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за п.п. 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція непричетності підозрюваного до події кримінального правопорушення, взаємовиключності даних обставин, повідомленої підозри підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлені волі від трьох до семи років, у зв`язку з чим з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній, достовірно знаючи про обов`язок проходити службу самовільно залишив розташування військової частини, знаючи при цьому про кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, після чого перебував тривалий час у розшуку, за місцем реєстрації не проживав, змінюючи місце мешкання, переховуючись від викриття його правоохоронними органами, у зв`язку з чим слідчим суддею надавався дозвіл на його затримання з метою приводу до слідчого судді для розгляду клопотання, і про що свідчать також і пояснення самого ОСОБА_4 у судовому засіданні про місце перебування та проживання у знайомої жінки під час його викриття.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 ознайомлений з матеріалами клопотання слідчого, де наявні протоколи допитів в якості свідків його співслужбовців та командирів, а тому за обізнаності з місцем проживання та іншими анкетними даними останніх, ОСОБА_4 може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, з метою ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Доведеним є й ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що з грудня 2019 року підозрюваний перебуває у розшуку та з цього часу мав можливість самостійно прибути до військової частини та продовжити службу, однак не вжив заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину, в якому підозрюється, а також про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на відсутність інших законних джерел існування, оскільки останній не працює, доходів не має.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, впливу на інших учасників кримінального провадження, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 58 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання, тобто з 20 год. 45 хв. 17 грудня 2022 року до 20 год. 45 хв. 13 лютого 2023 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини діючого наразі в Україні воєнного стану, фактичні обставини вчинення інкримінованого військового злочину, продовження переховування та вчинення такого злочину в умовах озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України, слідчий суддя під час постановлення цієї ухвали не вбачає підстав для визначення розміру застави підозрюваному для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 19 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000623 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 58 днів, тобто до 13 лютого 2023 року, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали до 20 год. 45 хв. 13 лютого 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повна ухвала оголошена учасникам провадження об 11:00 год. 19 грудня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1