ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/441/23 Справа № 180/1701/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року задоволено клопотання слідчого ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровскій області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469, та накладено арешт на тимчасово вилучені 25 грудня 2022 року під час огляду території, розташованої в с.Іллінка Марганецької ОТГ Нікопольського району Дніпропетровської області, транспортні засоби та речі, а саме: автомобіль ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 ; причеп ПМЗ 8131, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , номер шасі VIN НОМЕР_4 , в якому знаходяться фрагменти стовбурів та гілок дерев породи «Акація» та «Абрикос» з ознаками спилу у кількості 47 штук, власником якого є ОСОБА_6 ; бензопилу «Husqvarna», моделі «e-speries137», що належить ОСОБА_6 , та заборонити відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаними речами та транспортними засобами.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що враховуючи, що вилучені під час проведення обшуку транспортні засоби та речі визнано речовими доказами, та з огляду на сукупність обставин, передбачених в ст. 170 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що в порушення вимог ст. 172 КПК України його не було повідомлено про дату та час розгляду справи. Вказує, що приймаючи оскаржуване рішення слідчий суддя не з`ясував в повній мірі та не перевірив обставини і доводи, на які посилався слідчий у клопотанні, не з`ясував його думку та позбавив його можливості надати свої заперечення. Зазначає, що наявні у причепі дрова це абрикоса, яка не є цінною породою дерева, а зафіксовані поліцейським на достатній відстані від його причепа пні від інших порід дерев, які на думку поліцейського, від акації, були відсутні у причепі його автомобіля. Вказує, що слідчий суддя формально зазначила у своїй ухвалі положення КПК України, але не мотивував своє рішення, ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не наведено достатніх підстав та необхідності застосування такого найбільш обтяжливого способу арешту автомобіля, причіпу та майна, у тому числі шляхом заборони його користування і передання його на зберігання до ВП №1. Вважає, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили, що вказаний автомобіль та причіп зберігають на собі сліди злочину, які для їх встановлення потребують проведення необхідних експертиз чи інших процесуальних слідчих дій. Зазначає, що живе в с.Іллінка, яке віднесено до зони бойових дій, знаходиться під обстрілами, пасажирське сполучення з районом та містом відсутнє, автомобіль є необхідним засобом пересування, а його вилучення з володіння ставить його у дуже скрутне та безпорадне становище. Звертає увагу, що м.Марганець віднесено до зони бойових дій і розміщення належного йому майна на майданчику ВП №1 ставить під загрозу його фізичне знищення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 , перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000469 від 25 грудня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за фактом надходження 25 грудня 2022 року до чергової частини ВП № 1 повідомлення від працівника ДП «Дніпровський лісгосп» про те, що 25 грудня 2022 року приблизно о 14:00 год. невстановлена особа здійснює виробку дерев, розташованих у лісосмузі с.Іллінка Марганецької ТГ Нікопольського району Дніпропетровської області.

25 грудня 2022 року було проведено огляд місця події, під час проведення якого виявлено 6 зрубаних дерев породи «Акація» та «Абрикос», поруч з якими на землі знаходились фрагменти гілок вказаних зрубаних дерев. Також на місці події знаходився ОСОБА_6 та поруч з ним автомобіль ВАЗ моделі 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , причеп легковий ПМЗ моделі 8131, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , в якому знаходились фрагменти стовбурів та гілок дерев породи «Акація» та «Абрикос» з ознаками спилу у кількості 47 штук та бензопила «Husqvarna», моделі «e-speries137», які були вилучені слідчим до ВП № 1 Нікопольського РУП.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 25 грудня 2022 року автомобіль ВАЗ моделі 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , причеп легковий ПМЗ моделі 8131, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який наповнений дровами у кількості 47 штук та бензопила «Husqvarna», моделі «e-speries137», визнано речовими доказами.

На переконання апеляційного суду вилучені автомобіль та предмети відповідають критеріям ст.98 КПК України, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховуванню, пошкодженню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, передачі майна.

Враховуючи те, що вилучені автомобіль та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та існує ризик зміни або знищення вилучених речових доказів, і в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаних автомобіля та предметів, не допущення їх знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту. З таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження не становить надмірний тягар для ОСОБА_6 і не порушує баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням права власності останніх.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на зазначене майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що наявні у причепі дрова це абрикоса, яка не є цінною породою дерева, а зафіксовані поліцейським на достатній відстані від його причепа пні від інших порід дерев, які на думку поліцейського, від акації, були відсутні у причепі його автомобіля, спростовуються протоколом огляду від 23 грудня 2022 року та постановою про визнання речей речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження, відповідно до яких при огляді місця події було виявлено 6 зрубаних дерев породи Акації та Абрикос, поруч з якими на землі знаходились фрагменти гілок вказаних зрубаних дерев, а також автомобіль ВАЗ моделі 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з причепом ПМЗ, моделі 8131, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_6 , при цьому у причепі було виявлено фрагменти стовбурів та гілок дерев з ознаками спилу у кількості 47 штук.

Що стосується посилань ОСОБА_6 на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Крім того, слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованими речами і документами та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на речі та документи, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4