Справа №336/934/23
Пр.1-кп/336/523/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя, в порядку спрощеного провадження, кримінальне провадження, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акту, складеного 30.01.2023 щодо вчинення кримінального правопорушення (проступку), в порядку, передбаченому п.3 ч.2 ст.301 КПК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 12.01.2023, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який отримав загальну середню освіту, адреса реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, малолітніх осіб та інших осіб на утриманні не має, раніше cудимого:

-вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2021 за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850,00 гривень; на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.06.2022 покарання у виді штрафу замінено на громадські роботи тривалістю 50 годин, -

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

за відсутності учасників судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 ОСОБА_3 засуджений вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень. 29.06.2022 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за поданням начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Запорізькій області змінено засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу, призначеного вироком Шевченківським районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2021, на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

13.07.2022 до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» від Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшла ухвала від 29.06.2022 відносно засудженого ОСОБА_3 про заміну на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт.

20.07.2022 на адресу проживання направлено виклики про необхідність явки для ознайомлення з порядком та умовами призначеного йому покарання, але за викликом гр. ОСОБА_3 не з`явився. Після чого 17.11.2022 ОСОБА_3 з`явився до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр цробації» в Запорізькій області та під особистий підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про правові наслідки за ухилення від відбування призначеного покарання.

17.11.2022 ОСОБА_3 отримав направлення до СКП «Запорізька ритуальна служба» для відбування призначеного покарання у виді 50 годин громадських робіт, згідно з яким засуджений мав приступити до фактичного відбування покарання з 18.11.2022.

Маючи направлення Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області до спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба», ОСОБА_3 прибув для відбування призначеного покарання, де під підпис був ознайомлений з правилами техніки безпеки та отримав графік виходу на роботу.

30.11.2022 з СКП «Запорізька ритуальна служба» надійшов табель відпрацювання ОСОБА_3 від 30.11.2022, відповідно до якого ОСОБА_3 відпрацював лише 20 годин від призначених 50 годин громадських робіт. Так, 13.01.2023 до СКП «Запорізька ритуальна служба» направлено запит відносно ОСОБА_3 та отримано відповідь, згідно з якою станом на 16.01.2023 засуджений ОСОБА_3 не відпрацював 30 годин громадських робіт.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не застосовується.

Відповідно до ч.2,3 ст.373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків відповідно до ч.2 ст.381 КПК України має певні особливості, зокрема, передбачає розгляд обвинувального акта в даному випадку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Допит обвинуваченого за нормою ч.4 ст.349 КПК України за таких умов не здійснюється.

Так, судом встановлено, що до обвинувального акта додано заяву ОСОБА_3 про визнання його винуватості, за змістом якої він не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, та згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності. У заяві підписом захисника адвоката ОСОБА_4 засвідчено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Вказані обставини стали підставою для надіслання прокурором обвинувального акта до суду відповідно до ч.1 ст.302 КПК України з клопотанням про його розгляд за відсутності учасників судового провадження.

На підставі наведеного судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України підозрюваному роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. При цьому, у суду відсутні сумніви у добровільності згоди підозрюваного на розгляд обвинувального акта у вказаному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що стороні захисту створено необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а порядок надіслання обвинувального акту в межах строків досудового розслідування щодо вчинення кримінального проступку дотриманий та відповідає загальним засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За встановленого беззаперечного визнання вини особою, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена й кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, діяння, передбачене ч.2 ст.389 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено за тяжкістю до кримінальних проступків.

Відповідно до ч.1,2 ст.66 КК України обставинами, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнається щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, за змістом ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини та щиро покаявся у скоєному.

Також, суд враховує вік й відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має невідбуте покарання за вироком у виді 30 годин громадських робіт, не одружений, має зареєстроване постійне місце проживання, не працевлаштований, має задовільну характеристику за місцем проживання, не має інвалідності, на обліку за станом здоров`я не перебуває, на утриманні малолітніх дітей або інших осіб не має.

На переконання суду, найбільш доцільним в даному випадку буде призначення покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк згідно з санкцією ч.2 ст.389 КК України.

В даному випадку, відсутні підстави для застосування положень ст.69 КК України.

Встановлено, що обвинувачений засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2021 за ч.1 ст.185 КК України, покарання за яким замінено за подданням органу пробації зі штрафу на покарання у виді 50 годин громадських робіт, проте, із врахуванням п.2-1 ч.1 ст.89 КК України ОСОБА_3 покарання повністю не відбув й, відповідно, має судимість. Тому покарання необхідно призначити за сукупністю вироків у відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що узгоджується й з п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім того, відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

При цьому, згідно з п.4 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, шляхом часткового складання, за сукупністю вироків, із застосуванням ст.71,72 КК України, підлягає остаточному визначенню покарання у виді 1 року 3 днів обмеження волі.

На переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк згідно зі ст.75 КК України тривалістю 1 рік, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а також додатковий обов`язок, визначений п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Враховучи встановлення підстав для застосування положень ст.75-76 КК України, судом не встановлено підстав для призначення покарання у виді арешту.

Визначення вказаного покарання буде необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкода не завдана.

Заходи забезпечення кримінального провадження, які потребують вирішення на стадії ухвалення вироку, зокрема, запобіжні заходи, під час досудового розслідування застосовані не були, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 369-371, 373-374, 376, 381, 382, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

У відповідності до ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків невідбуту частину покарання у виді 30 годин громадських робіт, призначеного ОСОБА_3 вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2021, перевести у 4 (чотири) дні обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2021 та, за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 (три) дні.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок, який ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381,382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку негайно після його проголошення.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1