ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/401/22
Провадження № 11кп/818/259/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 22 лютого 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрущова Микитівка, Богодухівського району, Харківської області, одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 05 лютого 1998 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.82 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 08 серпня 2001 року на підставі ЗУ «Про амністію» від 05 липня 2001 року;

2) 20 травня 2002 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, ст.96 КК України, звільненого умовно-достроково 15 вересня 2004 року, невідбута частина покарання складає 8 місяців 13 днів;

3) 11 квітня 2008 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого умовно-достроково 28 липня 2009 року, невідбута частина покарання складає 6 місяців 25 днів;

4) 14 травня 2010 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці;

5) 18 грудня 2012 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.263, ч.2 ст.297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільненого 09 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;

6) 27 липня 2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

7) 01 лютого 2018 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, звільненого 19 листопада 2020 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2022 року засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 514 грн. 86 коп.

Ухвалено рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 22 лютого 2022 року, близько 14 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись поряд з магазином «Радуга», який розташований за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Шевченка, 70, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед марки «ММВЗ» моделі «Аіст», який належить ОСОБА_9 , після чого разом з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду у сумі - 1750, 00 грн.

До початку судового розгляду прокурор ОСОБА_8 подав до апеляційного суду заяву в якій, посилаючись на ст.403 КПК України відмовляється від апеляційної скарги на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2022 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості, та кваліфікації своїх дій, просить вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2022 року щодо нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, грубі порушення вимог чинного законодавства при призначенні йому покарання, та його висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки, як під час досудового розслідування, так і у судовому засіданні він визнав себе винним у повному обсязі, щиро розкаявся, давав правдиві свідчення, які були підтверджені іншими доказами, добровільно видав викрадене майно, сприяв розкриттю злочину та встановленню дійсних його обставин. Однак, суд першої інстанції не надав цим обставинам належної оцінки та не врахував при призначенні покарання.

Також зазначає, що суд першої інстанції невірно встановив ряд обставин, які характеризують його особу, а саме суд не у повній мірі прийняв до уваги, що він позитивно характеризується : зокрема бере активну участь у суспільно корисній діяльності.

Після повномасштабного вторгнення Росії на територію України він бере активну участь у житті села. На добровільних началах бере участь у заходах, спрямованих на укріплення обороноздатності громади, надає посильну допомогу фізичною працею мешканцям села похилого віку. Вказані обставини підтверджуються зокрема відповідною довідкою з місця мого проживання (додається до даної скарги). А тому на його думку, наявність у нього стійких соціальних зв`язків є надійною запорукою його виправлення без ізоляції від суспільства. Через допущені вище помилки суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та призначив йому реальну міру покарання.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу обвинуваченого та просила залишити її без задоволення.

Обвинувачений в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та наслідки його вчинення, данні про особу винного, який раніше неодноразово судимий (7 разів) за умисні злочини, в тому числі за корисливі проти власності, маючи не зняту і не погашену судимість, знову вчинив аналогічний злочин, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів певної категорії, небажання стати на шлях виправлення та змінити спосіб життя. Згідно з висновком досудової доповіді ймовірність повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим є високою, виправлення його без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (а.с.36-38).

Судом першої інстанції також були враховані й обставини, на які посилається апелянт, а саме щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки та готовності нести покарання, про що останній зазначив у судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно видав викрадене майно, добровільно брав участь у всіх слідчих діях, після зізнання у вчиненні злочину - не змінював своєї позиції, повідомляв правдиву та достовірну інформацію, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування злочину, а також обставину, що обтяжує покарання - рецидив кримінальних правопорушень.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. ст.75 КК України - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення.

За таких обставини, апеляційне прохання обвинуваченого про зміну вироку та застосування до нього такої правової пільги, як звільнення його від покарання на підставі ст. 75 КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені доводи не можуть вважатися достатніми підставами для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам та не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків щодо правильності призначеного останньому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі, обставини, що на його думку суттєво могли пом`якшити покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання призначено обвинуваченому у мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3