УХВАЛА

Іменем України

20.12.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

подане у кримінальному провадженні №0000568 від 15.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Transporter» військовий номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, власником якого є військова частина НОМЕР_2 .

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.12.2022, близько 00 год 47 хв, на 87 км автодороги сполученням «Київ-Чоп», поблизу с. Кочерів, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_4 , 1973 р.н., керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Житомира, не впорався з керуванням транспортного засобу, в результаті чого здійснив виїзд на праве узбіччя дороги, де допустив зіткнення з вантажним тягачем «DAF», д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричепом «Коgе1», д.н.з. НОМЕР_4 , який знаходився у нерухомому стані (водій ОСОБА_5 , 1968 р.н.), внаслідок чого водій автомобіля «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 Бугаєнко ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. У період з 05:20 годин по 09:30 годин 15.12.2022 проводився огляд місця вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, під час якого було виявлено та вилучено автомобіль «Volkswagen Transporter», військовий номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, власником якого є військова частина НОМЕР_2 , який в подальшому поміщений на майданчик зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, вищевказаний автомобіль постановою слідчого ТУ ДБР у м.Хмельницькому від 15.12.2022 визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину та є речовим доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій також вказав, що не заперечує проти накладення арешту шляхом встановлення лише заборони відчуження автомобіля.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна та прокурора не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 15.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України.

Відповідно до копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.12.2022, який було проведено на 87 км автодороги сполученням «Київ-Чоп», поблизу с. Кочерів, проведено огляд місця події, у ході якого виявлено та вилучено автомобіль «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, від 15.12.2022 про визнання речовим доказом, автомобіль марки «Volkswagen Transporter», військовий номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000568.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.12.2022; актів огляду транспортного засобу та прийому-передачі транспортного засобу на тимчасове зберігання від 15.12.2022; копії постанови про визнання предметів речовими доказами від 15.12.2022; які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути речовим доказом вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.415 КК України та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати, отже клопотання прокурора вбачається обґрунтованим.

Разом з тим, щодо вимог клопотання у частині позбавлення правомочності власника на володіння та користування автомобілем, слідчий суддя зазначає, що прокурор у клопотанні не довів, що у разі залишення автомобіля у користуванні власника існує ризик його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Крім того, зважаючи, що власником автомобіля є військова частина, отже автомобіль необхідний для використання з метою виконання бойових завдань в умовах діючого у державі воєнного стану, слідчий суддя вважає, що перебування автомобіля на майданчику тимчасового утримання є недоцільним і тому слідчий суддя не вбачає потреби в утриманні транспортного засобу органом досудового розслідування і вважає за можливе передати його на відповідальне зберігання власнику.

На підставі вищевикладеного, клопотання прокурора про арешт автомобіля підлягає частковому задоволенню, а саме у частині обмеження права власника на відчуження та розпорядження автомобілем.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Transporter», військовий номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, власником якого є військова частина НОМЕР_2 , позбавивши власника майна і третіх осіб права відчужувати та розпоряджатися вищевказаним майном.

Заборонити військовій частині НОМЕР_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження та/або розпорядження транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», військовий номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 надавати безперешкодний доступ до транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», військовий номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких процесуальних, слідчих дій під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні та/або під час судового розгляду.

У задоволенні вимог клопотання у частині позбавлення власника прав володіння та користування майном - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1