Справа № 183/2916/23
№ 1-кс/183/1059/23

У Х В А Л А
10 березня 2023 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільна Терешківка, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянина України, раніше не судимого, кулеметника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, -
Прокурор Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, - ОСОБА_5 .
В обґрунтуванн я клопотання слідчий вказує, що старший сержант ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді кулеметника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 09 березня 2023 року приблизно о 10 годині 08 хвилин, перебуваючи на території місця тимчасової дислокації частини особового складу 9 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , відданий на підставі бойового розпорядження командира 3 мб НОМЕР_2 омбр №223 КСПЗАРІЧНЕ 08.03.2023, про вибуття до 20:00 09.03.2023 у розпорядження командира 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в населений пункт АДРЕСА_3 для виконання завдань за призначенням, з визначенням позицій для несення бойового чергування в ротному опорному пункті в районі населеного пункту АДРЕСА_4 , місця відпочинку після чергування, графіка чергування та порядку заступання та зміни з бойового чергування, про закріплення на позиціях в ротному опорному пункті в районі населеного пункту Макіївка Луганської області після їх прийняття, перехід до стійкої оборони, вдосконалення інженерного обладнання позицій, стійке відбиття наявними засобами вогневого ураження спроб прориву противника, утримання позиції, шляхом нанесення йому максимальних втрат, проведення наступальних (контрнаступальних) дій за сприятливих умов за наказом командира 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , а також про недопустимість залишення позицій без команди начальника, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
09.03.2023 року о 15 годині 30 хвилин старшого сержанта ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення злочину за ч. 4 ст. 402 КК України.
09.03.2023 солдату ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. п. 1, 3, 5, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку прокурора, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому, розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.
Прокурор наполягає на наявності ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки свідки разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення незаконного впливу на них, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрози застосування насильства до начальника.
Ризик, визначений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурором обґрунтовується тим, що підозрюваний, як військовослужбовець, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, тим самим може самовільно залишив місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ст. 408 ч. 4 КК України. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно, на думку слідчого, свідчать про можливість втечі підозрюваного.
З урахуванням наявності вказаних ризиків, враховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.
Також, звертаючись до суду із клопотанням, прокурор звернув увагу, що, у випадку застосування судом запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді застави, необхідно врахувати майновий стан підозрюваного, його рівень матеріального забезпечення та визначити заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними у ньому.
Захисник в судовому засіданні звернув увагу суду на те, що до підозрюваного не можливо застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, однак просив визначити застави у мінімальному розмірі, встановленому нормами КПК України..
Підозрюваний залишив вирішення цього клопотання на розсуд суду.
Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали, подані до клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.4 ст. 402 КК України, що підтверджується: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, допитами свідків, протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, протоколом огляду відеозапису, витягом з бойового розпорядження, витягами з наказів про призначення на посади військовослужбовців та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
При розгляді доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя, на підставі ст. 178 КПК України, вважає їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією прокурора, щодо імовірності їх виникнення, оскільки ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, визначених п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, заявлених прокурором в обґрунтування заявленого клопотання, слідчий суддя звертає увагу на наступне.
В даному конкретному випадку, сторона обвинувачення може ініціювати застосування запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку визначених у ч. 1 ст. 177 КПК.
Зазначена у клопотанні прокурора спроба підозрюваного незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні має бути підтверджена належними доказами, у тому числі показами вказаних осіб, які доводять незаконний вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.
З урахуванням того, що підозрюваний, перебував в безпосередній близькості біля місця вчинення злочину та мав реальну можливість впливати на свідків, слідчим суддею не встановлено доказів наявності навіть спроб незаконного впливу на свідків, на показаннях яких, в тому числі обґрунтовується підозра.
З цих же підстав не обґрунтованим вважається і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб також має бути підтверджене та доведене: які саме дії особи слідчий/прокурор оцінює як перешкоджання, а також в який саме спосіб особа таким діями реально заважає здійснювати досудове розслідування.
Так само має бути доведена реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження наявного.
Отже, наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами. Припущення прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки по суті є припущенням.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК).
Аналіз вимог ст. 177 КПК України свідчить про те, що суд повинен надавати оцінку законності та обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, в якому має бути доведено «існування спроб», перелічених у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК. Одного лише припущення прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути, недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу, особливо, якщо йдеться про тримання під вартою.
З огляду не особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, слідчий суддя не вбачає наявність ризику, визначеного п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя бере до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, однак дана обставина з урахуванням вищевикладеного не може слугувати достатньою підставою для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання гауптвахті.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість заявленого клопотання та необхідність його задоволення.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії російської федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі двохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави в розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, не буде занадто обтяжливою для підозрюваного та пропорційною, у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.
У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 182, 193, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в :
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 травня 2023 року включно.
Визначити заставу у вигляді 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536800 гривень 00 копійок (пятсот тридцять шість тисяч вісімсот гривень), які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;
3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурорів Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та слідчого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1