Справа №152/838/20
Провадження №1-кп/127/808/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000077 по обвинуваченню

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області м. Шаргород, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345, ст. 348 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345, ст. 348 КК України.

30.11.2022 на адресу суду від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченому ОСОБА_6 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подане ним клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченому ОСОБА_6 підтримав, просив його задовольнити, оскільки останнім часом, поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 в судових засіданнях дає підстави сумніватися у його психічному стані.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_8 , просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 щодо призначення йому судово-психіатричної експертизи не заперечив.

Прокурор також не заперечив з приводу призначення обвинуваченому ОСОБА_6 судово-психіатричної експертизи.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , врахувавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ч. 2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Згідно ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження було проведено ряд судово-медичних експертиз, в тому числі і судово-психіатричну експертизу, які міститься в матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, неадекватна поведінка обвинуваченого в судових засіданнях викликає сумніви у його психічному стані. Відтак, в ході розгляду справи виникла необхідність у проведенні судово-психіатричної експертизи, спрямованої на встановлення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_6 , в тому числі наявності у нього психічних розладів чи психічної хвороби, що може унеможливити стан осудності обвинуваченого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

З метою усунення будь - яких сумнівів та протиріч, для всебічного та об`єктивного розгляду даного кримінального провадження суд вважає, що необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 стаціонарну судово-психіатричну експертизу, а тому клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Також, в ході судового розгляду кримінального провадження прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою у зв`язку із спливом двохмісячного строку, зазначивши, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 обраний правильно, підстав для його зміни, скасування немає, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та нетяжкого злочину, може переховуватися від суду, вчиняти нові злочини та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а отже підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому не має, а обраний запобіжний захід є обґрунтований.
Захисники обвинуваченого щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою не заперечили.

Обвинувачений ОСОБА_6 щодо продовження строку тримання під вартою заперечив.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинувачених.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінюючи зазначене, суд виходить з того, що ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, обвинувачується серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Обвинувачений зареєстрований та проживає в м. Шаргород Вінницької області, офіційно не працює, у нього відсутні соціально стримуючі фактори та міцні соціальні зв`язки, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, ОСОБА_6 може не з`являтися на виклики суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження шляхом впливу на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення та в подальшому уникати відповідальності. Вказане доводить існування ризиків у кримінальному провадженні, визначених ст. 177 КПК України.
Враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім того, врахувавши, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, обставини кримінальних правопорушень, їх зухвалість, що виразилась у відношенні працівників правоохоронних органів із застосуванням вогнепальної зброї, відсутність у ОСОБА_6 соціально стримуючих факторів та міцних соціальних зав`язків, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Відтак, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою, до суду не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 242, 331, 332, 350, 336, 370-372, 395, 509 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345, ст. 348 КК України, стаціонарну судово-психіатричну експертизу обвинуваченому ОСОБА_6 , проведення якої доручити експертам відділення № 9 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенко ВОР», попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, а саме за відмову від дачі висновку та за дачу завідомо неправдивого висновку.

На вирішення експертів поставити питання :

1.Чи страждав ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, на будь-яке психічне захворювання, чи проявлявся у нього тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності?

2.Чи міг ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

3.Чи страждає ОСОБА_6 в теперішній час, на будь-яке психічне захворювання, чи проявляється у нього тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності?

4.Який психічний стан ОСОБА_6 в теперішній час?

5.Чи може ОСОБА_6 в теперішній час, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

6.Чи потребує ОСОБА_6 в теперішній час, примусового лікування?

7.Чи потребує ОСОБА_6 в теперішній час, застосування примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?

В розпорядження експертів надати матеріали кримінального провадження № 152/838/20 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345, ст. 348 КК України.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали суду, в частині запобіжного заходу, 60 днів до 28.01.2023 включно.

Ухвала суду, в частині запобіжного заходу, може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання. В іншій частині ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити до відділення № 9 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенко ВОРта до державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», для відома та виконання.

Розгляд кримінального провадження відкласти до отримання висновку експертизи.

Суддя-доповідач:

Судді: