КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000133 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 08 серпня 2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з випробуванням строком на два роки;

- 23 січня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі;

- 26 липня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на три роки три місяці позбавлення волі;

- 23 лютого 2021 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на чотири місяці арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, яке було їй призначено за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, більш суворим покаранням, яке призначено за цим вироком у виді чотирьох років позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 21 січня 2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв., перебувала в приміщенні магазину «Півціни», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 65-В, де у неї виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 взяла із полиць магазину: 4 упаковки кави «Якобс» 250 грам загальною вартістю 552 гривні 96 копійок без урахування ПДВ та маску для обличчя вартістю 20 гривень 85 копійок без урахування ПДВ, які належать ТОВ «ВОДОЛІЯ», після чого перетнула лінію кас магазину з вказаним неоплаченим товаром та вийшла на вулицю.

В цей час злочині дії ОСОБА_7 було викрито працівниками магазину «Півціни», але незважаючи на це, були продовженні обвинувачною. Виконавши усі дії, які ОСОБА_7 вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не закінчила з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками вказаного магазину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким змінити правову кваліфікацію її дій та обмежитись відбутим терміном перебування її під вартою.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначає про відсутність доказів її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 вказує, що насправді вона була незаконно затримана працівниками магазину, які крім того заподіяли їй під час затримання тілесні ушкодження.

Однак, вказані обставини, згідно доводів апеляційної скарги, були проігноровані судом першої інстанції. Також, судом першої інстанції не було прийнято до уваги і її прохання про зміну їй захисника.

Крім того, на думку ОСОБА_7 , поза увагою суду залишилися дані про її особу, зокрема наявність у неї на утриманні дитини та хворої матері, те, що вона сама хворіє на невиліковні хвороби, злочин вчинила в наслідок збігу тяжких сімейних обставин, що судом безпідставно не було визнано як обставину, яка пом`якшує покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

ВирокомОболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинила закінчений замах на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабі), за наступних обставин.

21 січня 2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебувала в приміщенні магазину «Півціни», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 65-В, де у неї виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 взяла із полиць магазину: 4 упаковки кави «Якобс» 250 грам загальною вартістю 552 гривні 96 копійок без урахування ПДВ та маску для обличчя вартістю 20 гривень 85 копійок без урахування ПДВ, які належать ТОВ «ВОДОЛІЯ», після чого перетнула лінію кас магазину з вказаним неоплаченим товаром та вийшла на вулицю.

В цей час злочині дії ОСОБА_7 було викрито працівниками магазину «Півціни», але незважаючи на це, були продовженні обвинувачною. Виконавши усі дії, які ОСОБА_7 вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не закінчила з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками вказаного магазину.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Свої висновки про наявність в діях ОСОБА_7 складу вказаного кримінального правопорушення суд першої інстанції зробив на підставі досліджених доказів, а саме:

- показаньпотерпілої ОСОБА_8 , з яких вбачається, що вона є керуючим магазину «Півціни», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 65-В. 21 січня 2021 року вона була у своєму робочому кабінеті, їй повідомили, що у магазині крадіжка, вона вийшла з кабінету та побачила обвинувачену, яка тримала у руках сумку та намагалася покинути приміщення магазину. В дверях її затримали два працівники магазину, однак вона бризнула в обличчя їм балончиком та намагалася покинути приміщення магазину;

- показань свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що він є продавцем магазину «Півціни». 21 січня 2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв. він побачив обвинувачену разом з молодим чоловіком в приміщенні магазину. Обвинувачена взяла декілька упаковок кави та маску для обличчя і пішла на вихід не сплативши за товар. Її намагалися затримати, вона побігла, але її наздогнали, вона бризнула в обличчя балончиком, але її все одно затримали і повернули до магазину де запропонували сплатити за товар, однак ОСОБА_7 відмовилася, у зв`язку з чим викликали поліцію;

- показань свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається, що вона працює продавцем магазину «Півціни». Обвинувачену неодноразово бачила в магазині з молодим чоловіком. 21 січня 2021 року, вона бачила, як молодий чоловік поклав до сумки ОСОБА_7 каву два рази, а потім побачила на камеру, що вони пройшли повз касу та не заплатили за товар. Коли вона його окликнула він кинув у нею каву, а ОСОБА_7 в той час виходила з магазину та намагалася бігти, вона її схопила за руку. Вийшов ОСОБА_9 і вони разом намагалися повернути обвинувачену до магазину, про те вона застосувала газовий балончик. Однак обвинувачену все ж таки вдалося повернути до магазину, потім приїхала поліція і попросила ОСОБА_7 дістати з сумки каву;

- протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21 січня 2021 року згідно якого ОСОБА_8 повідомила, що 21 січня 2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв. в приміщенні магазину «Півціни» було здійснено відкрите заволодіння товаром;

- протоколу огляду місця події до якого долучено фото та оптичний диск з відеозаписом, на яких видно, що 21 січня 2021 року було оглянуто магазин «Півціни», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 65-В та вилучено 4 упаковки кави «Якобс» 250 грам, маска для обличчя та газовий балончик;

- протоколу затримання від 21 січня 2021 року, згідно якого ОСОБА_7 затримано 21 січня 2021 року;

- постанови від 26 січня 2021 року про визнання ВДВ-диску, наданого ТОВ «Володія» речовим доказом;

- ДВД-диску з відеозаписом на якому видно як ОСОБА_7 бере з полиць товар та виходить за лінію кас не розрахувавшись за нього, як її намагаються затримати працівники магазину, а вона застосовує газовий балончик;

- протоколу огляду предметів від 19 лютого 2021 року, згідно якого оглянуто диск з відеозаписом з камер магазину «Півціни»;

- довідки, згідно якої вартість викраденого товару складає 573 грн. 81 коп., без урахування ПДВ;

- постанови від 26 січня 2021 року про визнання речовими доказами 4 упаковки кави «Якобс» 250 грам, маски для обличчя, газового балончика, сумки чорного кольору;

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на наведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що в її діях відсутній склад вказаного кримінального правопорушення, спростовуються вище наведеними доказами.

Також, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції було проігнороване її клопотання про заміну захисника. Як вбачається з наданих суду матеріалів, під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачена подібних клопотань не заявляла та завжди підтримувала позицію свого захисника.

Також, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався положення ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_7 виду та розміру покарання, зокрема врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про її особу, яка раніше неодноразово судима за умисні злочини проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується незадовільно, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на підставі чого прийшов до висновку, що достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченої буде покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про її особу, яка офіційно не працює, характеризується незадовільно, неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та вчинила новий аналогічний злочин маючи не погашену судимість.

Докази на підтвердження доводів ОСОБА_7 про наявність у неї на утриманні дитини та хворої матері, в матеріалах провадження відсутні. Не надано їх і обвинуваченою в ході апеляційного розгляду справи.

Що стосується посилань ОСОБА_7 на наявність у неї тяжких невиліковних хвороб, то надані суду матеріали не містять відомостей, які б давали підстави про звільнення останньої від покарання за станом здоров`я.

Не встановлено в ході апеляційного розгляду справи і підстав для визнання обвинуваченій такої обставини, яка пом`якшує покарання, як вчинення злочину в наслідок збігу тяжких сімейних обставин.

За наведеного, колегія суддів вважає вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року є законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим не вбачає підстав для його скасування, а відтак апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3