Справа № 182/8080/21
Провадження № 1-кп/0182/204/2023
У Х В А Л А

Іменем України

05.01.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції на стадії судового розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000832 від 22.09.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Князе-Григорівка Великолепетиського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні умисних корисливих злочинів за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод, також не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти заявленого клопотання та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою місця реєстрації, оскільки вважає клопотання прокурора необґрунтованим. Запевняв суд про те, що переховуватись від суду чи впливати на потерпілих або свідків не збирається.

4.Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання через те, що вказані ризики є необґрунтованими та недоведеними. Також послався на практику ЄСПЛ та відсутність доказів доведення ризиків наведених прокурором.

5.Потерпіла ОСОБА_6 у вирішенні заявлених клопотань поклалась на розсуд суду.

6.Прокурор заперечив проти задоволення заявленого стороною захисту клопотання.

7.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

8.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

9.За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

10.Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався, зокрема, строком не більш ніж на 60 діб, до 05.01.2023 року включно із можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

11.В обґрунтування поданого клопотання щодо продовження строку тримання під вартою прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати заявлені та попередньо підтверджені судом ризики, а саме ризик переховування від суду, ризик впливу на свідків та потерпілих, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

12.Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

13.Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

14.Суд враховує те, що обвинуваченому ОСОБА_3 , інкримінується вчинення умисних нетяжких та тяжких злочинів, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, тому суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду.

15.При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

16.Оцінюючи можливість впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, зокрема на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст. 23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

17.За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

18.З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати (оскільки судом допитана лише одна потерпіла), що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

19.Також суд враховує спосіб життя та репутацію обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень в суді, тому вважає, що продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

20.Судом також враховується і та обставина, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу та заявленого клопотання стороною захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, обвинуваченим та його захисником не надано жодного належного доказу, який свідчив про необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу.

21.Щодо посилання сторони захисту на те, що обвинувачений має місце проживання та висловив позицію виконувати покладені процесуальні обов`язки, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

22.За сукупності таких обставин, на даний час, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

23.Також судом не вбачаються підстави для зміни обраного раніше розміру застави.

Керуючись статтями 183, 194, 197, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 днів, до 03березня 2023 року включно.

4.Визначений раніше розмір застави для ОСОБА_3 у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.00 коп. - залишити без змін.

5.У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою суду ОСОБА_3 з дня внесення застави вважати особою стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді застави і відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на нього покладаються наступні обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

6.Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

7.Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, кожному окремо, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 09.01.2023.

Суддя: ОСОБА_1