Справа № 755/7009/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001036 від 03 квітня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою технічною освітою, працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2021 року близько 03 годин 15 хвилин ОСОБА_4 перебував біля будинку № 6 по вул. Березняківській у м. Києві, де побачив на передньому пасажирському сидінні припаркованого автомобіля «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , портативний зарядний пристрій марки «Ксіомі», що належить ОСОБА_6 .

У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, а саме, портативного зарядного пристрою та майна, яке знаходилось у бордачку автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підняв із землі камінець, підійшов з ним до припаркованого автомобіля «ПЕЖО 301», державний номерний знак НОМЕР_1 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою камінця розбив скло правої передньої двері вказаного автомобіля і незаконно проник у володіння особи, просунувши свій тулуб до салону автомобіля, звідки таємно викрав: із сидіння портативний зарядний пристрій «Ксіомі 10000» у комплекті із шнуром та зарядкою для мобільного телефона, загальною вартістю 350 гривень, а із бардачку автомобіля пістолет «Флобер» споряджений 7 нестріляними патронами у барабані, вартістю 2000 гривень, що належить ОСОБА_6 .

Ці дії були помічені свідком ОСОБА_8 , який почав відтягувати ОСОБА_4 від автомобіля з метою припинення його злочинних дій та затримання на місці вчинення кримінального правопорушення.

У цей час, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його злочинні дії викриті та вже несуть відкритий характер, незважаючи на це, з метою утримання викраденого майна та обернення у свою користь, завдавав ліктем по тулубу ОСОБА_8 удар з метою втечі з місця вчинення кримінального правопорушення та почав бігти разом із викраденим майном.

Після чого, ОСОБА_4 зробив 4 постріли із викраденого пістолету «Флобер» у бік ОСОБА_8 , який біг за ним та мав намір затримати його, але ОСОБА_4 маючи реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, через 30 метрів у ході переслідування свідком ОСОБА_8 разом із викраденим майном був затриманий. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2350 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, встановлених під час досудового розслідування. Пояснив, що 03 квітня 2021 року близько 03 години 15 хвилин він йшов по вул. Брезняківській у м. Києві зустрічати маму, перед з цим він випив шейк. Коли він проходив біля будинку № 6, то побачив припаркований автомобіль «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , а на його сидінні - портативний зарядний пристрій. Він не знав власника автомобіля, але у нього виник умисел вчинити крадіжку із салону автомобіля. Він підняв із землі камінь, розбив ним скло, тулубом заліз до салону автомобіля та оглянув його, після чого, з крісла забрав зарядний пристрій та павербанк, а із бардачка забрав пістолет. У цей час до нього підійшов невідомий, як він тепер знає свідок ОСОБА_8 , та наказав усі речі покласти на місце і уходити. Однак, він не зреагував на вимоги свідка та продовжив свої дії, забрав речі та намагався піти. Після чого, на його думку свідок ОСОБА_8 направив на нього пістолет і вистрелив. Оскільки у нього у руці був викрадений пістолет, то він зробив 3-4 постріли у землю з метою налякати свідка ОСОБА_8 . Однак, свідок продовжував вчиняв дії по його затриманню. Згодом приїхали працівники поліції та його затримали. На даний час він повністю потерпілому відшкодував завдану шкоду, просив у нього вибачення, обіцяє більше не вчиняти кримінальних правопорушень, щиро кається та просить суворо його не карати.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що обвинуваченого він раніше не знав. 03 квітня 2021 року він припаркував свій автомобіль «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку по вул. Брезняківська 6 у м. Києві, а саме біля аптеки. Павербанк лежав на передньому сидінні його автомобіля, а у бардачку лежали особисті речі, паспорт пістолет та документи на автомобіль. Про подію його повідомила поліція. Коли він вийшов на вулицю, то побачив розбите праве скло у своєму автомобілі, документи були у салоні, а павербанк і пістолет відсутні. Обвинувачений йому відшкодував завдану шкоду, претензій до нього він не має. Він вважає, що обвинуваченого потрібно покарати, але вважає, що достатньо умовного покарання.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а саме, даних, що містяться у постанові про визнання та приєднання речових доказів від 07 квітня 2021 року; у постанові про визнання та приєднання до справи речових доказів від 09 квітня 2021 року; у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03 квітня 2021 року: старший СВ слідчий Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 03 квітня 2021 року о 03 годині 20 хвилин затримав особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 ; у повідомленні начальника відділу КВСР полковника внутрішньої служби ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_4 07 квітня 2021 року звільнений з-під варти ДУ «Київський слідчий ізолятор» згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року під заставу у розмірі 90 800 гривень.

Винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
А тому, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у інше сховище.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, працює з 19 жовтня 2022 року, один раз у неділю допомагає волонтерському центру, не одружений, стан його здоров`я, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності в силу ст. 89 КК України, позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодував потерпілому завдану шкоду, останній просить його суворо не карати.

Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_4 пояснював, що до вчинення кримінального правопорушення вживав алкогольні напої. Однак, органом досудового розслідування ця обставини при формулюванні обвинувачення зазначена не була, також не було її визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_4 не захищався від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд не може погіршувати його становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , - органом досудового слідства не встановлено.
Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити основне покарання у межах санкції ч.3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст. 69 та ст. 75 КК України не встановлено.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Клопотань про зміну або скасування запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання для відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.
У строк відбування покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_4 під вартою як підозрюваного з 03 квітня до 07 квітня 2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Клопотань про зміну або скасування запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання для відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.
У строк відбування покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_4 під вартою як підозрюваного з 03 квітня до 07 квітня 2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази: уламки скла з передніх пасажирських дверей, які поміщено до паперового конверту, який опечатано печаткою Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та підписами понятих та змив на ватно-марлевій тампон з допомогою дистильованої води із ручки дверцят бардачка, який поміщено до паперового конверту білого кольору, який опечатано печаткою Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих, які відповідно до квитанції № 016516 перебувають у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знищити; предмет схожий на пістолет чорного кольору HW4 (маркування з ого боку рамки), НОМЕР_2 (маркування з правого боку рамки), який було упаковано до картонної коробки, 5 предметів схожих на гільзи з барабану, які запаковані до спеціального сейф-пакету № KIV2127996, 3 предмети схожі на набої з барабану, які запаковано до спеціального сейф-пакету № KIV2127875, портативну зарядку темно-синього кольору «Ксіомі» та кабель, які запаковано спеціального сейф-пакету № KIV 2127995, які відповідно до квитанції № 016517 перебувають у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві повернути власнику ОСОБА_6 ; куртку темно-зеленого кольору; мобільний телефон марки «Redmi» у чохлі; зв`язку з ключами; ручку стального кольору; ручку зеленого кольору; запальничку зеленого кольору; ємність з-під кіндеру; шнурки із взуття; нагрудну сумка сірого кольору, в якій перебував гаманець з дисконтними картками, які залишені під зберігальну розписку ОСОБА_4 залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1