ЄУН №336/5989/22
Номер провадження №1-кс/336/830/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Запоріжжя

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, інваліда II групи, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше засудженого 09 серпня 2021 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.121, ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки,

у кримінальному провадженні внесеному 07 листопада 2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001725 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, судимість за яке не знята та не погашена у встановлений законом строк, на шлях виправлення та перевиховання не став, та у період випробувального терміну скоїв корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 07 листопада 2022 року приблизно в 08 годин 40 хвилини, ОСОБА_6 , у період дії воєнного стану відповідно Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 89, в момент коли маршрутне таксі знаходилось на зупинці громадського транспорту «Чарівна» по вулиці Героїв 55 бригади в місті Запоріжжі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з правої кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 8» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який він сховав в кишеню своєї куртки, в яку він був одягнений та разом з викраденим майно.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 на вищевказаній зупинці громадського транспорту він вийшов з салону маршрутного таксі та попрямував в бік будинку АДРЕСА_3 , та в цей час злочинні дії ОСОБА_6 були помічені свідком ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_7 , які вимагали у ОСОБА_6 зупинитись. Незважаючи на словесні вимоги, ОСОБА_6 разом із викраденим мобільний телефоном швидко зайшов за кут вказаного будинку, тим самим отримав можливість розпорядитися ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень 00 копійок.

На даний час дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, усе вищевикладене, на думку слідства, дає змогу застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже таким чином досудове розслідування зможе провести з підозрюваним всі заплановані слідчі дії по даному кримінальному провадженню, крім того, обрання даного запобіжного заходу унеможливить вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень та сприятиме повному, всебічному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального правопорушення.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просять його задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 категорично заперечили проти задоволення клопотання. ОСОБА_6 зазначив, що він не вчиняв злочин. Захисник просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, вважає, що підстав для тримання його під вартою немає. Посилався на той факт, що ОСОБА_6 є інвалідом II групи, отримує пенсію, має міцні соціальні зв`язки, а саме: проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має зареєстроване місце проживання, проживає разом з неповнолітньою дочкою, яка на його утриманні. Окрім того, він доглядає за бабусею ОСОБА_9 , 1928 р.н.

За клопотання сторони захисту в судовому засідання була допитана свідок ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_6 , вони проживають разом, батько готує їй їсти. Також зазначила, що її батько доглядає за бабусею ОСОБА_9 , 1928 р.н., допомагає по дому, готує їжу.

Вислухавши слідчого та прокурора, пояснення захисника, підозрюваного, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, судимість за яке не знята та не погашена у встановлений законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, висновків не зробив та у період випробувального терміну скоїв корисливий злочин.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: витягом з ЄДР від 07.11.2022, протоколом огляду місця події, протоколом затримання особи, протоколом допиту підозрюваного, протоколом допиту потерпілого, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами допиту свідків.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий (09 серпня 2021 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.121, ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки), на шлях виправлення та перевиховання не став, висновків не зробив та у період випробувального терміну скоїв корисливий злочин, має на утриманні неповнолітню дочку 2006 р.н., інвалід II групи загального захворювання, має зареєстроване місце проживання.

Суд не приймає до уваги посилання адвоката на той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 одружений, оскільки жодних належних доказів суду надано не було.

Суд критично ставиться до посилання адвоката на той факт, що на утриманні ОСОБА_6 перебуває ОСОБА_9 , оскільки жодних підтверджуючих доказів суду надано не було.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

При цьому, ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Таким чином, підозра особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 суд враховує той факт, що останній раніше засуджений за вчинення умисних злочинів, зокрема, злочин проти здоров`я людини, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив злочин в період іспитового строку, вчинив умисний, корисливий злочини, який є тяжким, санкція якого передбачає до 10 років позбавлення волі.

Вказане, характеризує підозрюваного ОСОБА_6 як особу маргінальну, вказує на відсутність для останнього авторитету правового примусу у вигляді обов`язковості виконання судового рішення про обрання відносно нього запобіжного заходу, свідчить про реальність заявленого вище ризику, зокрема, вчинення ним нового кримінального правопорушення, без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з вчиненням тяжкого злочину, є підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи особою, раніше судимою, усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою ухилення від кримінального покарання, не маючи достатньо стійких соціальних зв`язків, місця роботи, враховуючи відсутність для нього авторитету обов`язковості виконання судових рішень про обрання запобіжного заходу, тобто, може без перешкод залишити місце свого проживання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у разі не обрання йому запобіжного заходу, чим буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про його не бажання стати на шлях виправлення, слідчий суддя з урахуванням викладеного застосовує до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки саме цей запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо вказаної особи.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого, не встановив.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, судимість за яке не знята та не погашена у встановлений законом строк, у період випробувального терміну скоїв корисливий злочин, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08 год. 30 хвилин 05 січня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 10.11.2022.

Слідчий суддя: ОСОБА_1