Справа № 156/603/22
Провадження № 1-кп/156/52/22
ВИРОК
Іменем України
03 листопада 2022 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції приміщенні залу суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 20000282 від 28 серпня 2022 року, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Грушів Володимирського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, особи з інвалідністю 2-ї групи з дитинства, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працевлаштованого, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, -
в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту зі зміненим прокурором 03.11.2022 року обвинуваченням ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:
26 серпня 2022 року близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні аптеки «Подорожник», що по вулиці Грушевського, 25Д, у селищі міського типу Іваничі Володимирського району Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння будь-яким способом офіційним документом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав з столу біля каси залишені потерпілим ОСОБА_6 банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , які є офіційними документами, тобто які, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківських рахунків, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунках вказаних банківських карток.
Дії ОСОБА_4 , з урахуванням зміни обвинувачення прокурором, кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Крім того, 26 серпня 2022 року близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні аптеки «Подорожник», що по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно, незаконно заволодів, викравши з столу біля каси залишені потерпілим ОСОБА_6 наступні документи на його ім`я, а саме: паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_3 виданий 24.11.2021, органом 0714 з довідкою про реєстрацію місця проживання особи на ім?я ОСОБА_6 від 09.02.2022 та інші важливі особисті документи - посвідчення водія на ім?я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_4 , видане 01.07.1997 з талоном до нього серії НОМЕР_5 та картку фізичної особи-платника податків на ім?я ОСОБА_6 № НОМЕР_6 , видану 06.08.2003, які засвідчують важливі факти і події в житті людини, втрата яких істотно ускладнює реалізацію прав, свобод і законних інтересів, які знаходились в обкладинці паспорта типу книжка.
Дії ОСОБА_4 , з урахуванням зміни обвинувачення прокурором, кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.
В судове засідання, призначене на 03.11.2022 року потерпілий ОСОБА_6 не прибув; про час та місце судового засідання повідомлявся належно. У матеріалах провадження міститься заява потерпілого ОСОБА_6 від 29.09.2022 року про здійснення всіх судових засідань у цьому кримінальному провадженні без його участі та відсутність претензій до обвинуваченого; одночасно просить суворо обвинуваченого не карати (а.с.23). Після зміни прокурором обвинувачення ОСОБА_4 , 03.11.2022 року від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про здійснення судового розгляду справи у вказаному кримінальному провадженні без його участі; просить обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати, претензій до нього потерпілий немає.
За нормами ч. 1 ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, судом ухвалено здійснення судового розгляду кримінального провадження без участі потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті після зміни прокурором обвинувачення, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся та обіцяв, що подібного не повториться. З ОСОБА_6 він примирився, потерпілий претензій до нього немає.
Судом роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України щодо скороченої процедури судового розгляду, та за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , свідчення якого відповідають суті обвинувачення, що правильно розуміє обставини кримінального правопорушення, котрі не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій сторін, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та з урахуванням поданої потерпілим заяви, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, порядок їх дослідження. Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо дотримуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому проступків у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.
За таких обставин, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених: ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; за ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими документами, доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, вчинив кримінальні проступки.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.
Обираючи покарання ОСОБА_4 судом враховується те, що обвинувачений раніше не судимий, є особою з інвалідністю 2-ї групи з дитинства, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працевлаштований, одружений, наявність на його утриманні малолітнього сина, позитивно характеризується за місцем проживання, у вчиненні кримінальних проступків щиро розкаявся, його роль у скоєних правопорушеннях та поведінку до і після вчинення таких, а також обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які таке обтяжують.
Враховуючи вищевказані обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченого ст. 50 КК України, а саме: виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є необхідним та достатнім призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн, наближеного до мінімальної межі санкції статті;
- за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, наближеного до мінімальної межі санкції статті.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим покаранням та остаточно призначити ОСОБА_4 штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Обираючи дану міру покарання, суд враховує майновий стан обвинуваченого, те що він є особою з інвалідністю 2 групи, не працевлаштований, а тому для його виправлення доцільно застосовувати такий вид покарання.
Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не вбачає, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання для виховання обвинуваченого.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Така позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 3 ст.357 КК України та призначити покарання:
- за ч. 1 ст.357 КК України - у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень;
- за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: обгортку з паспорта типу «книжка» темно-зеленого кольору, яка має вдавлений надпис «УКРАЇНА, ПАСПОРТ», а також зображення прапора жовто-блакитного кольору; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 24.11.2021 року, № НОМЕР_3 ; довідку про реєстрацію місця проживання особи (додаток), видану на ім`я ОСОБА_6 09.02.2022 року; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , видане 01.07.1997 року серії НОМЕР_4 ; талон НОМЕР_5 до посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; картку фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_6 , видану 06.08.2003 року; картку «Ощадбанк» червоного кольору № НОМЕР_1 ; картку «Ощадбанк» НОМЕР_7 з зображенням, а також надписом «Укрзалізниця» № НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_7 » - повернути власнику ОСОБА_6 .

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1