УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2022 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000579 від 20.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, в рамках якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування, 06.09.2022 року в ході обшуку автомобіля марки «FordFusion», сірого кольору, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що перебував у користуванні підозрюваних, який знаходився за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено зокрема: мобільний телефон ОСОБА_6 марки «BQ5520L», IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , із сім-картками мобільного оператора «4LASK»з номером телефону НОМЕР_5 та мобільного оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_6 ; банківська картка «Ukrsibbank» - НОМЕР_7 ; банківська картка «ABank» - НОМЕР_8 ; банківська картка «Raiffeisen Bank Aval» - НОМЕР_9 ; банківська картка «CredoBank» - НОМЕР_10 ; банківська картка «Izibank» - НОМЕР_11 ; банківська картка «OTPbank» - НОМЕР_12 ; банківська картка «SportBank» - НОМЕР_13 ; банківська картка «CredoBank» - НОМЕР_14 ; банківська картка «Ощадбанк» - НОМЕР_15 ; банківська картка «Vostok» - НОМЕР_16 ; банківська картка «Приват Банк» - НОМЕР_17 ; банківська картка «Агропромбанк» - НОМЕР_18 . Вказані речі 07.09.2022 року були визнані речовими доказами в рамках даного кримінального провадження. Крім того, проведеним оглядом мобільного телефону марки «BQ5520L», виявлено додаток «Бистрий блокнот», при відкритті якого виявлені записи про банківські картки, зокрема:банківську картку «ABank» - НОМЕР_8 .
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на банківський рахунок банківської картки «ABank» - НОМЕР_8 (АТ "А-БАНК", , адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Батумська, 11), шляхом заборони розпорядження та користування, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів та забезпечення можливої спеціальної конфіскації грошових коштів, які розподілялися на потреби направлені на виготовлення психотропних речовин та виплату заробітної плати іншим учасникам групи.

Слідчий просив розглянути клопотання без його участі, звернувшись до суду з відповідною заявою.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ст.172 ч.2 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.п.1, 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до клопотання, вказане майно є засобом кримінального правопорушення, визнане речовим доказом, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України, крім того, грошові кошти призначались для фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна тобто необхідність забезпечення спеціальної конфіскації, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні слідчим наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна, шляхом заборони розпорядження та користування.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження та користування на:
-банківський рахунок банківської картки «ABank» - НОМЕР_8 (АТ " НОМЕР_19 ", , адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Батумська, 11).

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1