Справа № 481/212/21
Провадж.№ 1-кп/481/21/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенням Новобузького районного суду Миколаївської області в режимі відеоконференції з ДУ Миколаївський СІЗО клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за кримінальним провадженням №0000327 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2023 до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за кримінальним провадженням №0000327 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання підтримав, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце на час обрання запобіжного заходу. клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 60 днів.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки на його думку ризики зменшились, нових ризиків не виникло, свідки допитані, а тому просив змінити запобіжний захід, обравши його підзахисному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтримав думку свого колеги, вважає що такого ризику як вплив на свідків перестав існувати, а тому його підзахиному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, який запропонований адвокатом ОСОБА_5 ..

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження по заявленному клопотанню прокурором та клопотання захисників, вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню, а клопотання захисників відмові, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 1 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що клопотання прокурора обгрунтовано тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб. Крім того, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а тому ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшилися.

Як вбачається з матеріалів ОСОБА_6 будучі на той час неповнолітньою особою затриманий органами досудового розслідування 18.10.2020 року, цього ж дня йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 грудня 2020 року, який неодноразово продовжувався.

Обвинувачений ОСОБА_7 будучі неповнолітньою особою, затриманий органами досудового розслідування 18.10.2020 року, цього ж дня йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, а 19.10.2020 року слідчим суддею Новобузького районного суду Миколаївської області йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Ухвалами Новобузького районного суду Миколаївської області запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також неодноразово продовжувався.

Підставою для обрання запобіжного заходу та в подальшому продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, вважає, що наведений прокурором такий ризик, як переховування від суду є належним чином обгрунтований та вмотивований, оскільки тяжкість покарання, що загрожує за вчинені злочини обвинуваченим, може спровокувати переховування, про що свідчать особистість обвинувачених, їх вік, поведінка, умови проживання та виховання, відсутність контролю зі сторони батьків з якими вони проживалиповедінку самих законних представників обвинувачених, які тривалий час відмовлялися з`являтися в судові засідання, чим засвідчували байдужість до своїх дітей.

Такий ризик, як незаконний вплив на свідків, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає необгрунтовано наведеним, оскільки в ході розгляду кримінального провадження свідки допитані, а від допиту свідка ОСОБА_8 , який залишився не допитаним, прокурор відмовився, а отже відсутні будь-які підстави вважати такий ризик існуючим.

Суд при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, особи обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливим наявним ризиком по справі, та ті обставини, які взято було до уваги слідчим суддею при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються та співмірність можливого призначеного покарання, у випадку доведеності їх вини.

Щодо доводів захисників про необхідність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, у зв`язку із відсутністю ризика впливу на свідків, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою.

В судовому засіданні судом не здобуто на не надано стороною захисту доказів, які б могли бути підставою для застосування до обвинувачених менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому клопотання сторони захисту про обрання менш суворого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість обвинувачених, з метою попередження ризику їх переховування від суду у цьому ж кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що застосування інших, менш суворих запобіжних заходів є неможливим, а тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на шістдесят днів, без визначення застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 11 травня 2023 року включно.

В задоволенні клопотань захисників, про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 13.03.2023.

Суддя ОСОБА_9 -ДРИГА