ВИРОК

Іменем України

28.12.2022 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за№ 0000306 від 03. 11. 2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгомостиська, Мостиського району, Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.2 ст.345 КК України

за участю потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5 ,- ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 03.11.2021 року близько 15 год. 30 хв., знаходячись поблизу будинку №7 по вул..Федьковича у м.Львові, перебуваючи у стані явного алкогольного сп`яніння, що виражалося різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушенням координації рухів та нечіткою вимовою, при розмові з інспектором взводу №2, роти №2, батальйону №2 УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , який в цей час в даному місці ніс службу по охороні громадського порядку у складі екіпажу «Омега 203» у форменому одязі із відповідними знаками розрізнення та діяв у межах повноважень, визначених ст.23 ЗУ «Про національну поліцію», почав голосно нецензурно висловлюватися в сторону працівника поліції, поводити себе агресивно, розмахувати руками, хапати за форменний одяг ОСОБА_6 , після чого наніс удар по руці останнього. В подальшому, ОСОБА_5 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, вступив у боротьбу з інспектором взводу №2, роти №2, батальйону № НОМЕР_1 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , під час якої наніс останньому декілька ударів в область голови потерпілого чим заподіяв йому крововиливи під слизовою оболонкою верхньої та ниньої губи, злам носової кості верхньої щелепи без зміщення, що згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннь визнав повністю, щиро розкаявся та надав пояснення аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Просить суворо не карати.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, просить при визначенні міри покарання не обмежувати її підзахисного у праві виїзду за кордон, оскільки останній є батьком та самостійно доглядає за дитиною.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, підтримав думку прокурора щодо призначення міри покарання обвинуваченому.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`яжу із виконанням працівником службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеристику обвинуваченого та те, що останній на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, те, що в обвинуваченого на утриманні перебуває син: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 20.03.2018 року).

Обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання: судом не встановлено.

Враховуючи викладені вище обставини та вимоги статтей 65, 68 КК України, дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у межах санкції статі за якою кваліфіковано вчиненений ним злочини у виді позбавлення волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, відмовивши у задоволенні клопотання сторони зазсту.

Керуючись 349, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1