Справа № 462/1710/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/548/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 06 березня 2018 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11
з участю: прокурора ОСОБА_12 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ,

встановила:

Цим вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.72 КК України вирок Трускавецького районного суду від 01 жовтня 2017 року, слід виконувати самостійно.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 09 лютого 2016 року по 20 вересня 2016 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_10 строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 9 лютого 2016 року по 20 вересня 2016 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (три ) місяці позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_11 в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 9 лютого 2016 року по 20 вересня 2016 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
За вироком суду, ОСОБА_11 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи в групі осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 07 лютого 2016 року о 05 год. 15 хв. перебуваючи по вул. Широкій у м. Львові, поруч із магазином «Первак Табак», маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, наблизилися до потерпілого ОСОБА_14 , після чого не приховуючи свого злочинного наміру пред`явили останньому вимогу віддати наявні у нього грошові кошти. Отримавши відмову від потерпілого ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почали наносити потерпілому удари руками по голові та тулубу, з метою заволодіти його грошовими коштами та незважаючи на вимоги потерпілого припинити свої злочинні дії та опір із його сторони, відкрито заволоділи його гаманцем вартістю 300 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1200 гривень, банківська картка «ПриватБанк», яка матеріальної цінності не становить, банківська карта «УкрсімБанк», яка матеріальної цінності не становить із грошовими коштами в сумі 350 гривень. Своїми діями ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1850 гривень. У подальшому, ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із місця скоєння злочину втекли.
Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вважає даний вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, крім того, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що обвинувачені наносили удари потерпілому, відкрито заволоділи його майном, крім того, суд першої інстанції у вироку не вказав жодних обставин, які б вказували на попередню домовленість обвинувачених на вчинення злочину та не навів жодних доказів, які б підтверджували, що обвинувачені заздалегідь домовились про заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 .
Просить даний вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати невинуватим ОСОБА_11 за ч.2 ст. 186 КК України.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вважає даний вирок суду незаконним та необґрунтованим, так як такий ґрунтується тільки на показах потерпілого. Зазначає, що суд критично поставився до пояснень свідка ОСОБА_15 , крім того, вказує, що сторона захисту повинна була під час досудового слідства повідомити сторону обвинувачення про наявність такого свідка, чого не було зроблено. До допиту у судовому засіданні ОСОБА_15 стороні обвинувачення про наявність такого свідка не було відомо.
Просить скасувати даний вирок суду, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.
У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_16 вважає, що обвинувачення не доведено, а судом не було мотивовано та не обґрунтовано належними та допустимими доказами доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 186 КК України, крім того, оскаржуваний вирок ухвалений без врахування особи ОСОБА_9 та пом`якшуючих обставин. Зазначає, що покликання сторони обвинувачення на покази потерпілого не можуть слугувати належним доказом вини його підзахисного, оскільки потерпілий в судовому засіданні плутався у своїх поясненнях, не зміг пригадати жодного реального факту й дійсних обставин події, що мали місце. Посилається на те, що ОСОБА_9 безпідставно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_9 ознак даного злочину.
Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим та виправдати ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисники та обвинувачені підтримали подані апеляційні скарги з наведених у них мотивів та просили такі задоволити.
Прокурор заперечив апеляційні скарги сторони захисту та зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.
Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів при ухваленні вироку місцевий суд дотримався вищевказаних вимог ст.370 КПК України.
Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи, зазначені в апеляційних скаргах захисників обвинувачених, при цьому колегія суддів погоджується у висновками, який зробив місцевий суд за наслідками дослідження доказів на встановлення винуватості обвинувачених.
Зокрема вина обвинувачених підтверджується наступними доказами:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 7.02.2016 року (т. 1 а.п.10);

-висновок медичного огляду обвинувачених для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (т.1арк.пр. 15-17), згідно до яких ОСОБА_9 7.02.16 р. о 6.33 год. знаходився у стані алкогольного сп`яніння 2,02 промілє; ОСОБА_10 7.02.16 р. о 6.33 год. знаходився у стані алкогольного сп`яніння 2,46 промілє; ОСОБА_11 7.02.16 р. о 6.33 год. знаходився у стані алкогольного сп`яніння 1,63 промілє( т.1арк.пр. 15-17);

- протокол огляду місця події від 07.02.2016р., з якого вбачається, що під час огляду земельної ділянки , яка розташована перед 9-ти поверховим будинком АДРЕСА_1 , розміром №м х5 м. під кущем лежать грошові кошти, конверт від банківської карти «Укрсімбанк» на ім`я ОСОБА_17 . (т.1 арк.пр.21-22);

-протокол пред`явлення ОСОБА_11 для впізнання під час досудового слідства від 7 лютого 2016 року та фото таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_11 , як на особу, що разом з іншими особами приймала участь у відкритому заволодінні його майном (т.1 арк.пр. 23-26);

-протокол пред`явлення ОСОБА_10 для впізнання під час досудового слідства від 7 лютого 2016 року та фото таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_10 , як на особу, що разом з іншими особами приймала участь у відкритому заволодінні його майном (т.1 арк.пр. 30-32);

-протокол пред`явлення ОСОБА_9 для впізнання під час досудового слідства від 7 лютого 2016 року та фото таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_9 , як на особу, що разом з іншими особами приймала участь у відкритому заволодінні його майном (т.1 арк.п. 37-43);

- висновком судово-медичної експертизи №278 від 8.02.2016р. згідно до якого у гр.Дутки виявлено синці і садна на обличчі, синці на правій вушній раковині, в ділянках обох колінних суглобів , ссадна на верхніх і нижніх губах «розтяг зв`язок лівого гомілково- ступневого суглобу». Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 7 лютого 2016 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. ( т.1 арк..пр. 49);

- протоколом огляду від 14.03.2016 р., та фото таблиця до нього, згідно до якого оглянуті грошові кошти в сумі 952 грн., що були вилучені неподалік затримання ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , та одяг ОСОБА_14 спортивна курточка голубого кольору , на комірі виявлені сліди РБК. (арк.пр. 147-151).
Щодо апеляційних доводів апеляційних скарг про те, що суд критично поставився до пояснень свідка ОСОБА_19 через не відкриття такого стороні обвинувачення, то на переконання суду апеляційної інстанції таке є помилковим, однак ця помилка не завадила суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, адже показання цього свідка не ставлять під сумнів усі інші докази у справі, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_14 дав послідовні показання про обставини, за яких усі троє обвинувачених побили його та змусили віддати їм гаманець із грошима і банківською карткою. При цьому зауважив, що, оскільки події відбувалися за магазином, продавчиня не могла їх бачити.
Свідок ОСОБА_20 працівник поліції дав пояснення про обставини, за яких усі троє засуджених були затримані на підставі повідомлення ОСОБА_14 , та він упізнав їх. Також розповів про обставини, за яких було виявлено гроші й банківську картку на ім`я потерпілого неподалік від місця затримання обвинувачених.
Свідок ОСОБА_21 надав аналогічні показання. При цьому уточнив, що він звернув увагу на те, що кістки пальців на руці ОСОБА_11 були побиті. Треба зазначити, що в матеріалах справи є висновок експерта (а.с. 143146), згідно з яким на деяких купюрах, які були вилучені під час огляду місця події, виявлено кров, втім її групову приналежність встановити не вдалося.
Показання потерпілого та свідків об`єктивно підтверджуються іншими доказами, а саме: висновком судово-медичної експертизи про наявність у нього тілесних ушкоджень, протоколом огляду місця події, під час якого було вилучено гроші та банківську картку на ім`я потерпілого. Також суд першої інстанції дослідив інші докази і, на мою думку, зробив правильний висновок, що вони є достатніми для підтвердження винуватості обвинувачених.
За таких обставин, помилка в оцінці одного доказу, який не є вирішальним, з точки зору допустимості не вплинула на правильність вироку суду в цілому, та суд апеляційної інстанції не вбачає підстав скасування оскаржуваного вироку в цьому випадку.
Також, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченим, кожному окремо, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення обвинуваченими тяжкого кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.186 КК України , яке полягає у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за попередньою змовою групою осіб. Їх дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України. Крім того судом першої інстанції було враховано невизнання обвинуваченими скоєння даного злочину і відповідно суд критично поставився до пояснень обвинувачених в судовому засіданні про їх непричетність до відкритого викрадення майна потерпілого, та вважав їх продиктованими наміром уникнути відповідальності за скоєне ними.
Водночас, під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , вид. 02.08.2022 року Бродівським ВДРАЦС у Золочівському районі Львівської області Західного регіонального управління МЮ (м.Львів), актовий запис №353.
Відповідно п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Згідно вимог ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 помер, а вирок суду щодо останнього не набрав законні сили, то оскаржуваний вирок в частині засудження ОСОБА_10 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 слід закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого, частково задовольнивши при цьому апеляційні скарги захисників.

При цьому, за відсутності підстав для скасування чи зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції щодо інших обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , оскаржуваний вирок щодо останніх слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 417, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 задоволити частково.
Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 06 березня 2018 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати в частині засудження ОСОБА_10 та кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_10 ..
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: