Справа № 359/9667/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3273/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_7 .

До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, починаючи з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня, з встановленням обов`язку: не залишати місце проживання в м. Бориспіль Київської області без дозволу суду.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Так, у період з 07.08.2020 по 09.08.2020 близько 14 год. ОСОБА_7 з метою вживання спиртних напоїв, прибув до свого товариша ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час вживання спиртних напоїв, у період 07.08.2020 по 09.08.2020 близько 17 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за допомогою кухонного ножа, який знаходився на столі в приміщенні кухні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 у період 07.08.2020 по 09.08.2020 близько 17 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень з мотивів неприязних відносин, взяв правою рукою зі столу кухонний ніж та наніс ним ОСОБА_9 один удар в область спини та один удар в ліве плече, спричинивши колото-різану рану з ушкодженням м`язів спини, яка є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я, а також наскрізну колото-різану рану лівого плеча у виді двох ран в області лівого плеча з ушкодженням м`язів та плечової артерії, поєднаних раневим каналом, що ускладнилася крововтратою та шоком, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок наскрізної колото-різаної рани лівого плеча з ушкодженням плечової артерії, що ускладнилась крововтратою та шоком.

Такими своїми злочинними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу в якій він просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року скасувати. Закрити кримінальне провадження у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи обвинуваченого ОСОБА_7 в суді і вичерпання можливості їх отримання.

Сторона захисту вказує, що вирок суду є необґрунтованим та незаконним у зв`язку із істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження.

При наявності в матеріалах справи суперечливих доказів у вироку має бути вказано чому суд одні докази визнає допустимими приймає їх, а інші такими, що не заслуговують довіри.

Під час судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про визнання недопустимим, як доказу висновків психофізіологічного дослідження достовірності показань гр-на ОСОБА_7 з метою виявлення наявності прихованої інформації, якими оформлено психофізіологічне дослідження, проведене 14.08.2020 року у денний та вечірній час доби експертом - поліграфологом ОСОБА_10 , так як дане дослідження було проведено з порушенням права людини і основоположних свобод. Призначення вищевказаної експертизи відбувалося 14.08.2020 року до моменту затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення без роз`яснення процесуальних прав останньому. Однак, районний суд не зважаючи на вказані обставини та факти визнав експертний висновок психофізіологічного дослідження достовірності показань громадянина ОСОБА_7 , як належний та допустимий доказ.

Також, районним судом визнано протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , як допустимий доказ незважаючи на невідповідність встановлених тілесних ушкоджень показам ОСОБА_7 під час слідчого експерименту. Захисник також вказує, що покази обвинуваченим під час слідчого експерименту були надані під психологічним тиском окремих правоохоронців та їх погрозою, що у випадку невизнання вини він отримає запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах позбавлення волі під час слідства та суду.

Окрім того, висновок експерта молекулярно-генетичної експертизи від 02.11.2020 року №10-2114 теж має ряд відмінностей при цьому суд вказує, що всі висновки відповідають фактичним обставинам справи. Не надано об`єктивної оцінки судово-дактилоскопічним експертизам, які були проведені в ході слідства. У вироку вказано, що суд критично оцінює покази обвинуваченого в частині того, що він не вчиняв будь-яких протиправних дій в тому числі з урахуванням перегляду відеозапису від 09.08.2020 року. Вказаний відеозапис від 09.08.2020 року в судовому засіданні не переглядався.

Суд у вироку посилається на висновок експерта молекулярно-генетичної експертизи від 02.11.2020 №10-2114 відповідно до якого встановлено ДНК-профіль ОСОБА_7 ; висновок експерта молекулярно-генетичної експертизи від 18.11.2020 №10-2148, відповідно до якого на недопалку сигарети «Мальборо», вилученому з кухонної кімнати квартири ОСОБА_9 під час огляду місця події, виявлено клітини з ядрами, що співпадають з ДНК-профілем ОСОБА_7 ; висновок експерта молекулярно-генетичної експертизи від 19.11.2020 №10-2149, відповідно до якого клітини з ядрами на бокалі, вилученому з кухонної кімнати квартири ОСОБА_9 під час огляду місця події, збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_7 .

При цьому у вироку вказані висновки молекулярно-генетичних експертиз визначені як основні докази обвинувачення, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Але суд перекручує їх у відповідності з обвинувальним характером вироку. При цьому будь-яку оцінку іншим висновкам молекулярно-генетичних експертиз, які прямо виключають походження слідів крові та клітин з ядрами від ОСОБА_7 , судом у вироку надано не було.

Також, у зв`язку з обвинувальним напрямком вироку, судом проігноровано та не надано об`єктивну оцінку судово-дактилоскопічним експертизам, які були надані суду.

Крім того, захисник зазначає, що в порушення вимог ст.412 КПК України судом першої інстанції був порушений принцип проголошення судового рішення, де ні він, ні його підзахисний не були присутніми при оголошенні вироку, оскільки секретар судді ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомила, що не потрібно прибувати в судове засідання, а потім 19.07.2022 року зателефонувала та сказала, що ОСОБА_7 призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, однак вирок суду ще не готовий. В подальшому вирок було надіслано секретарем на месенжер «Вайбер» лише 22.07.2022 у сфотографованому вигляді. Оскаржуваний вирок був отриманий обвинуваченим ОСОБА_7 в Бориспільському міськрайонному суді Київської області 26.07.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.121 КК України.

Так, вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у районному суді.

Обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив що дружив із ОСОБА_9 з 6 років, за все життя жодного разу не посварились. Зазначив, що була п`ятниця та здається було 7 серпня, він зідзвонився з ОСОБА_9 з приводу роботи та згодом близько 2 години дня зайшов до нього. Вони поговорили по поводу роботи, випили. Приблизно години в 17.30 пішов від нього, все нормально було. Коли був у нього в цей період часу Володі хтось телефонував. На другий день виявив, що немає телефону, прийшов до ОСОБА_9 , він живе на першому поверсі, подзвонив у домофон, так як він його постійно відключає, постукав у вікно, вікно на кухні постійно відчинено на провітрювання, але було зачинене. Спитав сусідку чи не бачила його, сказала - ні. Десь через тиждень подзвонила донька та повідомила, що у ОСОБА_9 двері виламують. Коли він прийшов туди, там були працівники поліції. Викликав його сина ОСОБА_11 , дав на місці покази. Взяли одяг, оскільки він без одягу був. І його, і ОСОБА_11 відвезли до поліції. Сказали, що це він зробив і змушували визнати вину. Вночі, приблизно о 24 год. поїхали додому та зробили обшук, забрали деякі речі. Десь до 2 год. ночі відбувався обшук. Зранку йому зателефонував слідчий ОСОБА_12 і сказав зайти до нього. Там почали знову тиснути, казали що дружину підмовив, сказав аби зізнався, за таких умов його відпустять поки слідство триває. Адвокат до нього потрапив лише о 24 годині, до цього не пускали. Щодо слідчого експерименту зазначив, що склали документ і сказали підписати. Заяв щодо примусу не робив, боявся за дружину і те, що посадять у СІЗО, не зможе себе захищати. Під час проведення експертизи за допомогою поліграфа тиск періодично здійснювався. Під час цієї експертизи були присутні 4-5 чоловік. Проводилось у поліції в кабінеті. Експерт же виходила, присутні особи казали аби зізнавався, все одно доведуть що винен він. На слідчому експерименті не сказав, що не він наносив удари загиблому, оскільки сказав начальник поліції ОСОБА_13 , що якщо підпишеш протокол слідчої дії то будеш під домашнім арештом, якщо ні, сядеш у СІЗО. Під час слідчого експерименту обстановка на кухні була змінена. З загиблим спілкувався пару раз в місяць, зв`язувались частенько. Сусід-поліцейський, який живе навпроти квартири загиблого, казав що бачив у неділю загиблого, однак потім у поліції відмовився від своїх слів. Також померлого після 07.08.2022 року бачила і його дружина.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив вказані показання.

Однак, незважаючи на невизнання вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, вона повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Потерпілий ОСОБА_14 в суді першої інстанції дав показання та зазначив, що обвинуваченого знає, він являється його хрещеним та другом дитинства його батька ОСОБА_9 , але не розмовляли з ним років до 25-30. Не контактував з батьком, на протязі 25 років бачив у м. Бориспіль 3-4 рази збоку та на відстані. Він пішов з сім`ї коли йому було 14 років, не спілкувався. В день, коли трапилась подія, був дома по АДРЕСА_3 , йому подзвонили і сказали що біля під їзда де проживає його батько зібралась поліція і щось відбувається. Потім хвилин через 30 хв. йому знову зателефонували та сказали, що батько помер, оскільки коли відкрили двері квартири, він вже лежав мертвий, і вже декілька днів. Так зрозумів, що поліцію викликали сусіди, оскільки знали що його батько проживав сам, та відчули запах. Наскільки йому розповіли, що його батьку були нанесені ножові поранення, заділо артерію, помер від втрати крові. Хто заподіяв не відомо. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого на даний час не має.

Допитаний в суді першої інстанції судово-медичний експерт Бориспільського відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_15 підтвердив складені ним висновки щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , та зазначив, що він був присутнім при огляді місця події, а також переглядав відео слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , який не мав ознак тиску, заяв з цього приводу не здійснював, при цьому повідомлені ним обставини відповідали механізму нанесення ударів, які неможливо було відтворити іншій особі, у випадку, коли вона цього не робила. Водночас, показання ОСОБА_7 про те, що тілесні ушкодження він заподіяв з необережності, є неспроможними.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненому підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та належним чином дослідженими судом першої інстанції, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001570, відомості про яке внесено 13.08.2020 року (том 1 а.с. 49), з якого вбачається, що розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

-протоколом огляду місця події від 13.08.2020 року (т. 1 а.с. 52-62);

-ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події від 13.08.2020 року (т. 1 а.с. 63-85);

-протокол огляду місця події від 14.08.2020 року (т. 1 а.с. 93-96);

-протокол огляду місця події від 14.08.2020 року (т. 1 а.с. 102-104);

-експертним висновком психофізіологічного дослідження достовірності показань ОСОБА_7 з метою виявлення наявності прихованої інформації, в результаті чого на підставі загального аналізу психофізіологічних реакцій, отриманих в процесі проведеного дослідження, поліграфолог ОСОБА_10 , залучена в якості експерта, зробила наступні висновки: ОСОБА_7 володіє прихованою інформацію щодо обставин загибелі гр.-на ОСОБА_9 , надані ним на момент дослідження показання не є достовірними та психологічно обґрунтованими; в процесі дослідження були зафіксовані відповідні реагування, які свідчать про те, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину знаходився на місці злочину, поруч з потерпілим; про нанесення поранень дізнався в процесі їх заподіяння, через декілька хвилин після; ОСОБА_7 відома кількість поранень, їх локалізація, механізм заподіяння, положення потерпілого відносно злочинця під час нанесення ушкоджень. Слід відмітити, що ОСОБА_16 при дослідженні рухів та дій, якими було завдано поранень більш виразно реагує на варіант «різанув» ножем, ніж «вдарив ножем»; аналіз зафіксованих реагувань дозволяє зробити висновок, що ОСОБА_7 з п`ятниці 7 серпня до понеділка 10 серпня двічі заходив до квартири потерпілого, причому останній раз заходив з метою пересвідчитись, чи не «примарилась» йому подія, чи дійсно було поранено ОСОБА_9 . А в подальшому виконував певні дії, щоб забезпечити собі алібі, вступав в змову з колишньою дружиною; при дослідженні можливих мотивів нанесення поранень, були зафіксовані реагування, які свідчать про те, що нанесення поранень - це була певна реакція на поведінку потерпілого, певну зухвалість, «хамство» з його боку. ОСОБА_7 усвідомлює, що поранення та наслідок у вигляді смерті потерпілого сталися саме внаслідок, в результаті його дій; в процесі всього дослідження паралельно здійснювалась візуальна діагностика, під час якої були помічені вербальні та невербальні прояви нещирої поведінки з боку досліджуваної особи, спроби приховати відому інформацію, бажання «відсторонитися» від обговорення події. Враховуючи психологічні характеристики досліджуваного ОСОБА_7 , психотип його особистості, можливо з достатньо високим ступенем ймовірності передбачити його схильність до зміни показань, спроб «відгородитися» від події, «вигородити» себе (т. 1 а.с. 115-128);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2020 року з підозрюваним ОСОБА_7 за участю захисника із застосуванням відеозапису, під час якого ОСОБА_7 дав показання, що прийшов у гості до ОСОБА_9 в один з днів з 07.08.2020 по 09.08.2020, вони разом вживали алкоголь. Він нарізав ковбасу, стоячи біля кухонної тумби, за його спиною сидів на стільці ОСОБА_9 . Під час розмови ОСОБА_7 розвернувся до ОСОБА_9 , тримаючи ніж у правій руці клинком вперед і випадково поранив ОСОБА_9 у плече лівої руки. Потім ОСОБА_7 стояв перед ОСОБА_9 та тримав ніж клинком донизу над ОСОБА_9 , раптово той піднявся і спиною напоровся на клинок ножа. Після цього ОСОБА_9 вигнав ОСОБА_7 з квартири. Потім у наступні дні ОСОБА_7 приходив до ОСОБА_9 , однак двері ніхто не відчиняв. Під час слідчої дії захисник задавав ряд уточнюючих запитань, ОСОБА_7 зазначив, що показання дає добровільно, будь-який тиск на нього не здійснювався. (т. 1 а.с. 135-139);

-висновком експерта судово-медичної експертизи Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 10.11.2020 року №377 (лікар-експерт ОСОБА_15 ), згідно якого смерть гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила внаслідок сквозної колото - різаної рани лівого плеча з пошкодженням плечової артерії, що ускладнилося крововтратою та шоком. Даний висновок підтверджується наявністю колото-різаних ран лівого плеча, малокрів`ям внутрішніх органів та прикметами шоку, та даними судово - гістологічного дослідження; ушкодження в області спини, колото - різана рана (рана №1) з пошкодженням м`язів спини, виникла від дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, що підтверджується рівними краями та гострими кутами рани, наявністю раневого каналу стінки якого рівні. Раневий канал має напрям зверху вниз та зліва на право. Дане тілесне ушкодження згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я, так як для загоювання рани потрібно більше 6 днів, але менше 21 дня. Рани в області лівого плеча (№2 та №3) з пошкодженням м`язів та плечової артерії, що ускладнилося крововтратою та шоком утворилися від дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, що підтверджується рівними краями рани та гладкими стінками раневого каналу і відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечні для життя. Раневий канал починається раною №2 і закінчується раною №3 і має напрямок зліва на право зверху вниз; враховуючи характер та особливості всіх виявлених ушкоджень, вважаю, що вони були заподіяні незадовго до смерті за короткий проміжок часу, тому однозначно висловиться про черговість заподіяння кожного з них не представляється можливим; смерть гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 могла наступити не менше чим за 3 - 4 дні до моменту його виявлення на місці пригоди; при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлений етиловий спирт в крові в концентрації 0,89‰. Така концентрація алкоголю в крові незадовго до смерті може відповідати легкій степені алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 141-142) ;

-висновком експертного дослідження Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 20.08.2020 року № 2641 (лікар-експерт ОСОБА_17 ), згідно якого в крові трупа ОСОБА_9 1958 року народження виявлено етиловий спирт - 0,89‰. Метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявлені (т. 1 а.с. 143);

-висновком експертного дослідження Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 30.10.2020 року №1089 (лікар-експерт ОСОБА_18 ) (т. 1 а.с. 144);

-висновком експертного дослідження Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 22.10.2020 року №164-мк (лікар-експерт ОСОБА_19 ), згідно якого при судово-медичному криміналістичному дослідженні клаптя шкіри з трупа гр-на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що на клапті шкіри з ділянки спини (рана №1) виявлено наскрізне ушкодження шкіри, яке за своїми морфологічними особливостями являється колото-різаним. Дане ушкодження утворилось від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має лезо та обух, з невираженими ребрами, з шириною клинка в межах його занурення в тіло 29 мм. Додатковий надріз утворився при русі травмуючого предмету під час витягання клинка (т. 1 а.с. 145-146);

-висновком експерта Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 10.11.2020 року №99/377д (лікар-експерт ОСОБА_15 ), згідно якого смерть гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила внаслідок сквозно колото-різаної рани лівого плеча з пошкодженням плечової артерії, що ускладнилося крововтратою та шоком. Даний висновок підтверджується наявністю колото - різаних ран лівого плеча, малокрівям внутрішніх органів та прикметами шоку, та даними судово гістологічного дослідження; ушкодження в області спини, колото - різана рана (рана №1) з пошкодженням м`язів спини, виникла від дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, що підтверджується рівними краями та гострими кутами рани, наявністю раневого каналу стінки якого рівні. Раневий канал має напрям зверху вниз та зліва на право. Дане тілесне ушкодження згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я, так як для загоювання рани потрібно більше 6 днів, але менше 21 дня. Рани в області лівого плеча (№2 та №3) з пошкодженням м`язів та плечової артерії, що ускладнилося крововтратою та шоком утворилися від дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, що підтверджується рівними краями рани та гладкими стінками раневого каналу і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Раневий канал починається раною №2 і закінчується раною №3 і має напрямок зліва на право зверху вниз; враховуючи характер та особливості всіх виявлених ушкоджень, вважаю, що вони були заподіяні незадовго до смерті за короткий проміжок часу, тому однозначно висловиться про черговість заподіяння кожного з них не представляється можливим; смерть гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 могла наступити не менше чим за 3 - 4 дні до моменту його виявлення на місці пригоди; описані вище тілесні ушкодження не могли утворитися за обставин зазначених під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 .. Так, локалізація рани №1 (міжлопаточна ділянка на висоті 150см від підошви тіла та на відстані 1см вліво від серединної лінії тіла) і напрямок раневого каналу практично зверху до низу виключає можливість її отримання при обставинах указаних під час слідчого експерименту де удар наноситься в область задньої поверхні спини ( задня поверхня дельтовидного та трапецевидного м`язу), а не міжлопаточна ділянка, також обушок ножа розташований зверху а ріжуча кромка ножа знизу а при дослідженні трупа все навпаки (обушок ножа розташований знизу а ріжуча кромка ножа зверху), тобто для нанесення даного ушкодження ніж потрібно було розвернути в руці ріжучою кромкою до верху в напрямку між 1 та 2 пальцем руки. Рана №2 та №3 враховуючи їх локалізацію та напрямок раневого каналу не могли утворитися за обставин указаних при проведенні слідчого експерименту так як підозрюваний ОСОБА_7 показує, що удар наніс в зовнішню поверхню лівого плеча а рана №2 у нас розташована на передньо - зовнішній поверхні лівого плеча, раневий канал має напрямок зверху вниз та зліва на право а під час слідчого експерименту раневий канал який би міг утворився при обставинах указаних ОСОБА_7 мав би горизонтальний напрямок (т. 1 а.с. 147-148);

-протоколом обшуку від 14.08.2020 року з диском (т. 1 а.с. 158-162);

-протоколом огляду відеозапису (оптичного диску) від 14.08.2020 року (т. 1 а.с. 164-166), у відповідності до якого вбачається, що у вечірній час 09.08.2020 року ОСОБА_7 відвідував адресу проживання померлого, чим підтвердив свої покази при проведенні слідчого експерименту за його участю, під час якого обвинувачений розповів чому він відвідував місце проживання загиблого, що сталось 07.08.2022 року та навів детальний механізм нанесення тілесних ушкоджень померлому;

-висновком експерта молекулярно-генетичної експертизи від 02.11.2020 року № 10-2114 (лікар-експерт ОСОБА_20 ) відповідно до якого встановлено ДНК-профіль ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 169-184);

-висновком експерта молекулярно-генетичної експертизи від 18.11.2020 року № 10-2148, відповідно до якого на недопалку сигарети «Марльборо», вилученому з кухонної кімнати квартири ОСОБА_9 під час огляду місця події, виявлено клітини з ядрами, що співпадають з ДНК-профілем ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 32-43);

-висновок експерта молекулярно-генетичної експертизи від 19.11.2020 року № 10-2149, відповідно до якого клітини з ядрами на бокалі, вилученому з кухонної кімнати квартири ОСОБА_9 під час огляду місця події, збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 53-62).

Таким чином, суд першої інстанції встановивши фактичні дані, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у своїй сукупності, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 зазначеного злочину та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що час настання смерті ОСОБА_9 , встановлений судово-медичними експертизами, відповідає періоду, коли потерпілого відвідував ОСОБА_7 , а локалізація тілесних ушкоджень в цілому відповідає показанням ОСОБА_7 на слідчому експерименті.

Крім того є й обґрунтованими висновки суду про те, що наявність генетичних слідів ОСОБА_7 на посуді та недопалку, вилучених під час огляду місця події з кухонної кімнати квартири ОСОБА_9 свідчить про те, що після уходу ОСОБА_7 інші особи квартиру не відвідували.

Міськрайонний суд вірно надав критичної оцінки показам обвинуваченого в частині того, що він не вчиняв будь-яких протиправних дій, а після вживання з померлим спиртних напоїв 07.08.2020 року, посварившись пішов додому, а ОСОБА_9 ще декілька днів продовжував свій побут та був помічений сторонніми людьми здоровим та рухливим, як такі що спрямовані на уникнення ним відповідальності, з урахуванням висновку експерта поліграфолога, перегляду відеозапису від 09.08.2020 року (протокол огляду якого від 14 серпня 2020 року було досліджено судом першої інстанції в якості доказу), де відображений обвинувачений, та слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , при проведення кого істотних порушень КПК України не встановлено, в тому числі право на захист останнього.

Також, у цьому зв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив та не взяв до уваги покази обвинуваченого щодо застосування до нього психологічного впливу та тиску під час проведення відповідної експертизи з використанням поліграфа, як і під час проведення слідчого експерименту за його участю. Доказів тому, що права обвинуваченого були порушені чи недотримані при проведенні зазначених процесуальних дій, як суду першої. так і суду апеляційної інстанції не надано. При цьому, слідчий експеримент проведено за участю його захисника, яким, як і самим обвинуваченим, жодних заяв чи зауважень по завершенню такої слідчої дії не здійснено.

За таких обставин, невизнання вини ОСОБА_7 апеляційний суд розцінює, як обрану лінію захисту із метою уникнення ним відповідальності за вчинене, а тому оцінює його показання критично.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Для прийняття рішення щодо того чи є відсутність обвинуваченого в судовому засіданні під час здійснення судового провадження підставою для скасування судового рішення, слід визначити, яким чином така відсутність вплинула чи могла вплинути на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав.

Дійсно, як вбачається з журналу судового засідання від 15 липня 2022 року вирок судом першої інстанції було проголошено у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , та на підставі ч.4 ст.107 КПК України, без фіксування технічними засобами.

Однак, на думку колегії суддів, сама по собі відсутність обвинуваченого та його захисника під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення і не впливає на законність вироку.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував обставини вчинення, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, підтримує з сусідами дружні відносини, стосунки з особами антигромадської поведінки не підтримує, до адміністративної відповідальності не притягувався. Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, не встановлено. Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Відтак, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання в межах санкцій ч.2 ст.121 КК України у виді 7 років позбавлення волі, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :