Справа № 522/9385/21
Номер провадження № 1-кс/522/556/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000500 від 29.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2021 року, у межах кримінального провадження №0000500 від 29.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, із забороною відчуження, розпорядження та користування будь яким фізичним та юридичним особам, заборонивши проведення будь-яких будівельних робіт (реконструкції, ремонту, нового будівництва, тощо), заборонивши будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В клопотанні адвокат ОСОБА_4 зазначила, що з урахуванням значного проміжку часу, з моменту накладення арешту на вказану квартиру минуло майже 18 місяців, про підозру жодній особі не повідомлено, в тому числі ОСОБА_3 , речовим доказом квартира не визначена, за цей час можливо було провести усі необхідні слідчі дії, вважає що відпала потреба в подальшому арешті.

Окрім цього, вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки гр. ОСОБА_3 не повідомлено про підозру.

У зв`язку з вищевикладеним, заявниця звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Позиція учасників судового розгляду.

У судове засідання представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 не з`явилась, подавши заяву про підтримання вимог клопотання та розгляд за її відсутності.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, не надали будь-яких документів всупереч вимог поданого клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З матеріалів клопотання встановлено, що у рамках кримінального провадження 0000500 від 29.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2021 року накладено арешт на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування будь яким фізичним та юридичним особам, заборонивши проведення будь-яких будівельних робіт (реконструкції, ремонту, нового будівництва, тощо), заборонивши будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, на даний час органом досудового розслідування не доведено, що в подальшому існує потреба в арештіоб`єкта нерухомості, розташованого за адресою: квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, оскільки власниці майна ОСОБА_3 про підозру не повідомлено, речовим доказом вказана квартира в рамках цього кримінального провадження не визнана, усі необхідні органу досудового розслідування слідчі дії, будь-які експертні дослідження вже можливо було провести майже за 18 місяців обтяження майна.

Таке тривале обмеження особи в реалізації права власності без передбачених законом підстав є порушенням конституційних прав ОСОБА_3 .

Громадянка ОСОБА_3 в рамках вказаного кримінального провадження не має статусу підозрюваної, а тому і спеціальній конфіскації та конфіскації як виду покарання воно також не підлягає.

З моменту накладення арешту на майно минув рік, жодних слідчих дій з вилученим майном проведено не було.

Окрім цього, слідчий та прокурор в судове засідання не зявились та не надали будь-яких документів всупереч заявленим доводам заявника, а саме яким чином саме вказана квартира може бути використана у якості речових доказів, тому накладений арешт не є пропорційним втручанням в права особи враховуючи здійснення досудового розслідування тривалий час

За таких обставин, зважаючи на зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 10.06.2021 року, а саме з :

- квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, скасувавши заборону відчуження, розпорядження та користування будь яким фізичним та юридичним особам, скасувавши заборону проведення будь-яких будівельних робіт (реконструкції, ремонту, нового будівництва, тощо), скасувавши заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту зазначеного нерухомого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

07.02.2023