Справа № 932/2364/23
Провадження № 1-кс/932/934/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000575 від 01.03.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано наступними обставинами.

Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000575 від 01.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СВ Дніпровського РУПІ ГУНІ в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що військовослужбовці збройних сил Російської Федерації заволоділи майном заявниці, яке знаходилось на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_1 . (ЄО № 7009)

Таким чином вбачаються ознаки порушення законів та звичаїв війни, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Так, в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що автомобіль марки «Hyundai Sonata» д/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , чорного кольору, 2007 року випуску

залишився на окупованій території України в АДРЕСА_1 , та якими заволоділи військовослужбовці РФ.

Як вказує слідчий у клопотанні, транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Посилаючись на викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Hyundai», модель «Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , чорного кольору, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_5 , із забороною володіння, розпорядження та користування цим транспортним засобом.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Повідомлений належним чином.

Вважаю можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого та власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000575 від 01.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчий суддя вважає встановленим той факт, що військовослужбовці збройних сил Російської Федерації заволоділи майном заявниці, яке знаходилось на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_1 .

Правова кваліфікація даної події злочин, передбачений ч. 1 ст. 438 КК України.

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai», модель «Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , чорного кольору, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_5 , виходжу з наступного.

Так, арешт майна повинен бути реальним, а не віртуальним, тобто арешту підлягає конкретно визначено майне, яке містить індивідуальні ознаки. Таке майно має існувати в дійсності, бути вилученим, або перебувати у власності чи /користуванні фізичної або юридичної особи, держави. Завданням арешту майна є збереження речових доказів. Зазначене положення застосовується до майна, яке вилучено та приєднано до матеріалів кримінального провадження. В той же час майно, доля якого не відома, яке перебуває в розшуку, знищене чи переховується та ін., не може бути арештовано, оскільки це буде суперечити процесуальному інституту арешту майна.

З матеріалів клопотання видно, що автомобіль марки «Hyundai», модель «Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був незаконно захоплений, ймовірно військовими російської федерації, або незаконними збройними формуваннями («орками»), на території Луганської області, під час початку окупації та проведення так званої спеціальної воєнної операції, а фактично збройної військової агресії проти України (війни).

Наразі існує ймовірність того, що зазначене майно знищене в ході військової агресії, оскільки могло бути використане військами РФ для участі у бойових діях.

Місцезнаходження цього транспортного засобу на теперішній час невідомо. Слідчий суддя не може встановити долю цього майна, оскільки воно може бути приховане, переміщене до росії, перереєстровано у незаконний спосіб на інших осіб, а може бути пошкоджене, спалене, і т.д., тобто взагалі знищено.

За таких обставин накладення арешт на це майно не призведе до жодних правових наслідків та не дозволить виконати завдання кримінального провадження, тим більше, що майно перебуває на окупованій території, доступ до якої наразі неможливий. Тому такий арешт буде формальним і безпідставним, а форма й зміст кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність, змагальність сторін, безпосередність дослідження речей і документів.

Також слід звернути увагу слідчого, що розслідування злочину, передбаченого ст. 438 КК України віднесено до підслідності слідчих органів безпеки України.

Поряд з цим, до клопотання не приєднано постанову про визнання автомобіля речовим доказом.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб не відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, його місцезнаходження та доля невідома, приходжу до переконання про відсутність процесуальних підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000575 від 01.03.2023, про арешт майна, відмовити.

Копію ухвали направити стороні обвинувачення та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ