Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2923/22
Провадження №: 1-кп/332/80/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, яка народилась в м. Запоріжжі, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованої, яка має на утриманні дитину 2012 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

13.09.2022 приблизно о 20:00 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає потерпілий ОСОБА_6 скориставшись тим, що потерпілий направився до кухні квартири, таємно викрала мобільний телефон марки «ZТЕ» модель «ZТЕ А7020» в корпусі синього кольору, імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №2306 від 16.09.2022 року складає 2816 гривень 33 копійки, чим спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 2816 гривень 33 копійки.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, розкаялася, пояснивши про обставини вчиненого згідно з обвинувальним актом, а саме, що 13 вересня 2022 року у вечірній час вона перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала мобільний телефон ОСОБА_6 в подальшому зазначений мобільний телефон вона добровільно видала співробітникам поліції. З висновками товарознавчої експертизи щодо вартості викраденого майна згодна. У вчиненому розкаялася, просила суд суворо не карати, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні при призначенні покарання поклався на розсуд суду, але просив обвинувачену суворо не карати.

В зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні та обставин його вчинення відповідно до обвинувального акту, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, а дії її відповідають складу злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим, обвинувачена підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінальних правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка не судима, офіційно не працевлаштована, виховує дитину 2012 року народження, на обліку у лікаря-психіатра не перебувала та не перебуває, разом з цим з 2021 року неодноразово була оглянута лікарем-наркологом, востаннє 13.09.2022, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання алкоголю, опіоїдів. Синдром залежності.

Обвинувачена ОСОБА_4 розкаялася у вчиненому, що суд відносить до обставини, які пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України.

Обставин, які згідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі межах санкції відповідної частини статті 185 КК України, звільнивши її від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Зазначене покарання суд вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, у зв`язку із відсутністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд не вбачає.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів на користь держави у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,366-371,373-376,395,532 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ: мобільний телефон марки «ZТЕ» модель «ZТЕ А7020» в корпусі синього кольору, імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області (квитанція № 526), - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1