1Справа № 335/7272/19 1-кп/335/90/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000240 від 27.08.2018, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, на стадії судового розгляду, перебуває кримінальне провадження № 0000240 від 27.08.2018, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

14.11.2022 за клопотанням прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ухвалою колегії суддів обрано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який, за клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвалою колегії суддів 05.01.2023 продовжено до 05 березня 2023 року включно.

16.02.2023 процесуальним прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , строк дії якого, відповідно до ухвали суду від 05.01.2023, спливає 05.03.2023, яке мотивовано тим, що ризики, що слугували підставами для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

28.02.2023 захисником - адвокатом ОСОБА_5 , через систему «Електронний суд», подано клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , яке мотивовано тим, що ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. На сьогоднішній час, також не підтверджуються ризики, передбачені п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення. На сьогоднішній час, всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, зберігаються у сторони обвинувачення і те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення базується лише на припущеннях. ОСОБА_4 має місце реєстрації на території АДРЕСА_1 . Власником вказаної нерухомості є батько обвинуваченого - ОСОБА_10 , що підтверджується відповідними документами та технічною документацією на квартиру, що долучені до матеріалів кримінального провадження. Крім того, батько обвинуваченого, як власник майна, не заперечує, якщо у належній йому нерухомості під домашнім арештом буде перебувати ОСОБА_4 . Враховуючи вищевикладені обставини, вважає, що застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 буде обґрунтованою мірою забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просить змінити ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт на певний час доби шляхом заборони, у період доби з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби, залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав на підставах, викладених у ньому та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Долучив до матеріалів кримінального провадження розписку, згідно якої 16.02.2023 обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник отримали клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення, оскільки вважає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою його реєстрації, зазначеною у клопотанні захисника. Зазначив про причини його неявки у судові засідання, що стало підставою оголошення його у розшук, надав медичну документацію, яка свідчить про те, що у цей період він перебував на лікуванні у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень. Пояснив, що він має родину, за місцем його реєстрації мешкають його батьки, які потребують його допомоги та уваги. Також зазначив, що не має жодного наміру переховуватися від суду, за час перебування в умовах слідчого ізолятора зрозумів недопустимість своєї поведінки, яка стала підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 підтримала доводи викладені у клопотанні про зміну запобіжного заходу та вважає, що, у тому числі з урахуванням пояснень наданих у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 , є підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід. Просила змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт на певний час доби шляхом заборони у період доби з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 або шляхом заборони залишати місце проживання - цілодобово.

Інші учасники судового провадження не приймали участь у вирішенні вказаного питання (клопотання).

У судовому засіданні заслухані пояснення ОСОБА_11 (мати обвинуваченого ОСОБА_4 ), яка пояснила, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за якою також проживає її чоловік (батько обвинуваченого) та до затримання проживав ОСОБА_4 . Зазначила, що вона та її чоловік не заперечують щодо перебування обвинуваченого за цією адресою під домашнім арештом, позитивно характеризувала свого сина, однак пояснила, що у житті сина виникали відповідні проблеми. Вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи у слідчому ізоляторі, зрозумів недоліки своєї поведінки та у подальшому не буде створювати собі проблем.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, у межах вирішуваного питання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п. 20-5 р. ХІ «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, за клопотанням прокурора, клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з того, що на даний момент існує ризик, передбачений п.1 ч.1ст.177 КПК України.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Зокрема, у справі «Волосюк проти України» («SergeyVolosyuk v. Ukraine», рішення від 12 березня 2009 р.). Європейський суд з прав людини наголосив, "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою…

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку» (п. 51).

Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні, термін тримання під вартою ОСОБА_4 становить більше трьох місяців, судовий розгляд триває, тому суд вважає, що доводи прокурора про те, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку на даний час не можна вважати підтвердженими та належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини §38), відсутність роботи не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Єстонії§ 64), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі».

При цьому, виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства України, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченими, покладених на них процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Суд при вирішенні даного питання, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, та того, що він обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які є тяжкими та особливо тяжкими, вчиненими організованою групою, враховується, що ОСОБА_4 є особою працездатного віку, який до затримання не був працевлаштований, за сімейним станом розлучений, має місце реєстрації у АДРЕСА_1 , власником якої є його батько ОСОБА_10 , та який не заперечує проти знаходження сина ОСОБА_4 на період перебування під домашнім арештом у його квартирі. А також, враховується, що обвинувачений утримується під вартою на протязі трьох місяців, відсутність будь-яких порушень обов`язків, як обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, враховуючи підстави та тривалість утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність будь-яких порушень обов`язків, як обвинуваченого, суд вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком на два місяці.

Враховуючи вищевикладене, клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, підлягає задоволенню, а клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 201, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на два місяці, строком до 28 квітня 2023 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик прокурора, суду.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти у залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 28.04.2023 включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1