Справа № 675/1733/22
Провадження № 1-кп/675/145/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" листопада 2022 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000709 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець, Сумської області, до засудження проживаючого АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина Республіки Молдова, освіта середня, не одруженого, раніше не одноразово судимого, засудженого за останнім вироком Сокальського районного суду Львівської області від 13.02.2012 за ст. ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 12 років 3 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, та у період часу з 21 вересня 2022 року по 29 вересня 2022 року він перебував у ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)», яка розташована за адресою вул. Тараса Шевченка, 60, с. Климентовичі, Шепетівського району, Хмельницької області, де, в невстановлений слідством час, засуджений ОСОБА_3 здобув поліетиленовий пакет, в середині якого перебувало п`ять згортків із речовиною рослинного походження зеленого кольору, канабіс, який він помістив до своїх особистих речей, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, а саме в середину кулькового дезодоранту.

29 вересня 2022 року близько 11 години 45 хвилин, коли засуджений ОСОБА_3 плановим етапом прибув до ДУ «Замкова виправна колонія (№ 58)», яка розташована по вул. Гагаріна, 2, м. Ізяслав, для подальшого відбування покарання, в ході проведення обшуку його особистих речей, було виявлено та вилучено п`ять згортків, в середині яких знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору. Відповідно до висновку експерта, надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маси канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 3,795 г, 0,353 г, 1,131 г, 0,130 г, 0,170 г, яку ОСОБА_3 зберігав, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця 1, список № 1), канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого.

Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Згідно зі змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, висловив згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомився із обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та вказав, що згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.
Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто в незаконному придбані, зберіганні та перевезенні, наркотичних засобів без мети збуту.
Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини провадження.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.
ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, раніше не одноразово судимий, та на даний час відбуває покарання в Замковій виправній колонії № 58. За період відбування покарання характеризується посередньо. Не працевлаштований, двічі заохочувався, та 19 разів за порушення режиму відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, останні три стягнення не погашені. Також під час відбуття покарання ОСОБА_3 здобув повну загальну середню освіту, та отримав свідоцтва про присвоєння робітничої кваліфікації за спеціальностями: верстатник деревообробних верстатів, токар, фрезерувальник.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді арешту, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
Як вважає суд, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, оскільки обвинувачений не працює та на даний час відбуває покарання за попереднім вироком. При цьому суд враховує, що розмір штрафу, передбачений санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, становить від 17 000,00 гривень до 51 000,00 гривень. На переконання суду такий вид покарання не зможе бути виконаний засудженим самостійно через відсутність джерела доходу, а участь інших осіб, в тому числі і матеріальна допомога в оплаті штрафу, буде суперечити поняттю покарання як такого, визначеному ч. 1 ст. 50 КК України, згідно із якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відтак, в суду наявні обґрунтовані сумніви щодо можливості належного виконання обвинуваченим вказаного покарання.

Із цих же підстав суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для призначення ОСОБА_3 покарання нижчого, від найнижчої межі, встановленої санкцією відповідної статті КК України, та застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України та роз`яснень, наданих судам у п.п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, а тому суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначити їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати повністю невідбуте засудженим основне покарання або невідбуту його частину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 13.02.2012 року, у виді 12 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання рахується з 22.12.2011 року.

Тобто починаючи з 22 грудня 2011 по 01 листопада 2022 року, ОСОБА_3 відбував покарання, призначене вироком Сокальського районного суду Львівської області від 13 лютого 2012 року, і цей строк враховується судом при визначенні невідбутої частини покарання.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не відбув повністю покарання, призначене вироком Сокальського районного суду Львівської області від 13.02.2012 року, тому відповідно до вимог ст. 71 КК України останньому слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком із застосуванням приписів ст. 72 КК України щодо правил складання покарань, і остаточне покарання за сукупністю вироків визначити у виді позбавлення волі, перевівши при цьому менш суворий вид покарання в більш суворий вид, виходячи з співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, призначивши йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 13.02.2012 року, та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) місяці 4 (чотири) дні.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня постановлення вироку 01 листопада2022 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1132,68 грн у відшкодування вартості проведеної експертизи.

Речові докази: п`ять згортків із речовинною рослинного походження зеленого кольору, які являються особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1