28.12.2022
Справа №146/1312/22
Провадження по справі №1-кп/150/36/22
УХВАЛА

28 грудня 2022 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у дистанційному режимі між Чернівецьким районним судом Вінницької області та ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» за участі обвинуваченого ОСОБА_4 клопотання сторони обвинувачення про продовження строку перебування під вартою в межах кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000153 вiд 14.09.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, в силу положень статті 89 КК України раніше не судимого

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького районного суду Вінницької області перебувають матеріали вище вказаного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження троку перебування під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Термін перебування під вартою ОСОБА_4 закінчується 09.01.2023. Наголосив на існуванні ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Заперечує проти задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечують проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження троку перебування під вартою відносно го ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ґрунтуючись на наступних підставах.

Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Оскільки, судове провадження у даному кримінальному провадженні не завершене, суд має підстави розглянути у підготовчому судовому засіданні питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Неприбуття потерпілої не перешкоджає розгляду та вирішенню клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 .

Із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, правова кваліфікація злочину за ч.2 ст.121 КК України відповідно, на досудовому розслідуванні 16.09.2022 він повідомлений про підозру у вчиненні цього злочину, обвинувальний акт щодо нього надійшов до суду, відтак, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст121 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 17.09.2022 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13.11.2022. Ухвалою суду від 11.11.2022 продовжено застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою по 09.01.2023.

Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також наявність ризиків.

Наявність ризику переховування від суду пов`язана із тим, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до 10 років, а тому з метою ухилення від покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця вчинення зник, після чого дізнавшись, що потерпілий помер, залишив своє місце проживання та переховувався від працівників поліції.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інший злочин є те, що на даний ча він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тажкого злочину, що полягає у застосуванні фізичної сили та насильства, та посяганні на найбільшу цінність, що оберігається законом людське життя та здоров`я. Крім того, згідно витягу з АП НП ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за в`янення адміністративних правопорушень таких. Як, перебування в п`яному вигляді в громадських місцях, поширювання неправдивих чуток, завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а також злочинів, таких як крадіжки, що свідчить про його зневагу до норм моралі та закону. Відтак, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання та продовжуючи вести подібний спосіб життя може повторно вчинити аналогічний злочин, що створює загрозу життя та здоров`ю оточуючих.

При вирішенні питання про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (позбавлення волі на строк від 7 до 10 років); його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та навчання.

На підставі вище викладено, суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Судом враховано практику Європейського суду з прав людини (Рішення Летельє проти Франції від 26.06.1991 та Мартенко проти України від 10.12.2009), відповідно до якої рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Частиною 4 статті 97 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.1 ст.322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку. Не вважається порушенням безперервності судового розгляду випадки відкладення судового засідання, зокрема, внаслідок неприбуття сторони або інших учасників кримінального провадження (п.1 ч.2 ст.322 КПК України).

З огляду на неприбуття в підготовче судове засідання потерпілої, суд в силу положень статті 322 КПК України приходить до висновку про відкладення судового засідання.

Керуючись ст., ст.31, 314, 315, 316, 336, 369, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задоволити.

Продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, - до 25.02.2023 включно.

Судове засідання у кримінальному провадженні відкласти до 11 години 00 хвилин 16 січня 2023 року, який проводити в залі судових засідань Чернівецького районного суду Вінницької області.

Ухвала щодо продовження застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст., ст.284, 288, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

СУДДЯ: ОСОБА_7