ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2369/22 Номер провадження 11-кп/814/2054/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засуджено ї ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 липня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополя Запорізької області, громадянки України, судимої,
засудженої:
16.05.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі.
Своє рішення суд мотивував тим, що рішенням комісії виправної колонії від 24.11.2020 ОСОБА_8 було відмовлено у зміні умов тримання, як особі, яка не стає на шлях виправлення, 2/3 частини покарання засуджена відбула 08.06.2022, тобто станом на 12.07.2022 засуджена своєю поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком суду.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджена подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвалюючи рішення суд безпідставно не врахував те, що вона відбула 2/3 частини покарання, свою вину у вчиненому злочині визнає, за час відбування покарання не отримувала стягнень, а має лише заохочення, працевлаштована в установі, позитивно характеризується. Заміну умов тримання їй не було застосовано, так як вона відбувала покарання в установі незначний час, а заміну покарання більш м`яким їй не застосовували за її заявою.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під час апеляційного перегляду рішення суду встановлено, що ОСОБА_8 засуджена 16.05.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 19.01.2019, кінець строку 19.02.2024.

Таким чином, на час звернення з поданням до суду ОСОБА_8 , відповідно до положень ст.81 КК України, мала право на розгляд питання про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Проте суд першої інстанції, розглядаючи подання, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення.

Даний висновок суду першої інстанції є помилковим.

З особової справи засудженої вбачається, що ОСОБА_8 з 24.01.2019 знаходиться у місцях позбавлення волі. Під час перебування в слідчому ізоляторі м. Запоріжжя характеризувалася посередньо, стягнень та заохочень не мала, до праці не залучалася. З 21.08.2020 відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія №65». За час відбування покарання характеризувалася позитивно, не порушувала вимог режиму відбування покарання, 3 рази заохочувалася. Працевлаштована черговою гуртожитку відділення СПС №3. До виконання поставлених завдань відноситься добре. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними догляд. У відношенні до працівників адміністрації ввічлива, тактовна, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. У відношенні до засуджених не конфліктна. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відвідує лекції правового характеру, інформаційні години. Вину у вчиненому злочині визнає, покарання вважає справедливим. За висновком установи може бути звільнена умовно-достроково.

Крім цього, як вбачається з матеріалів особової справи, 04.07.2022 засуджена ОСОБА_8 отримала заохочення.

Зі змісту статті 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Як вбачається з особової справи ОСОБА_8 впродовж відбування покарання отримувала лише заохочення. Працевлаштована в установі з перших днів відбування покарання.

З урахуванням даних про особу засудженої, яка розкаюється у вчиненому, має лише заохочення та позитивно характеризується представниками установи, колегія суддів дійшла висновку, що на даний час ОСОБА_8 не є суспільно-небезпечною особою, за час перебування у виправній колонії нею досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці довела своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

У зв`язку з вказаним апеляційна скарга засудженої підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 - скасуванню з постановленням нової про задоволення подання щодо засудженої про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Станом на день постановлення ухвали апеляційного суду невідбута частина покарання засудженої ОСОБА_8 становить 1 рік 2 місяці 11 днів, а тому вона підлягає звільненню умовно-достроково від відбування покарання на вказаний строк.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою спільне подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.05.2019 на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 11 днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4