Справа №195/2370/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2023 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 31.10.2022 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Томаківка, Томаківського району, Дніпропетровської області, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 297 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 30.12.2022 року, приблизно об 17:00 години, знаходився на території кладовища, розташованого по вул. Садовій в межах смт. Томаківка, Томаківської територіальної громади, Нікопольського району, Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на наругу над могилою, де поховано померлого ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на наругу над могилою покійного, ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 30.10.2022, близько 17:01 години, перебуваючи на території кладовища, розташованого за вищевказаною адресою, підійшов до могили в якій поховано померлого ОСОБА_5 , після чого, діючи умисно, незаконно, протиправно, демонструючи зневагу до місця поховання, грубо порушуючи загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції, посягаючи на моральні підвалини суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом осквернення могили, вчинивши фізичні дії, здійснив наругу над даною могилою, а саме: завдав не менше одного удару власною ногою по надгробній пам`ятній вертикальній кам`яній плиті стелі, внаслідок чого вона розламалася навпіл та впала на грунт, тим самим, завдав численні подряпини вказаній надгробній споруді, а так само пошкодження металевому овалу із зображенням померлого та металевій ритуальній табличці.

В результаті своїх незаконних дій, ОСОБА_4 , зруйнував надгробну споруду на могилі, де поховано померлого ОСОБА_5 , чим завдав моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , після чого, з місця вчинення злочину зник.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 297 КК України за ознаками - наруга над могилою.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив вищезазначені обставини, визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому злочину при викладених у обвинувальному акті обставинах, та пояснив суду, що 30.10.2022, перебуваючи на території кладовища, розташованого по вул. Садовій в межах смт. Томаківка, він в ході конфлікту з потерпілою, зачепив ногою кам`яну плиту стелю, могили в якій поховано померлого ОСОБА_5 , внаслідок чого вона впала та розламалася навпіл. Відшкодування збитків вирішили у добровільному порядку з потерпілою. В скоєному щиро кається та прохає суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що підтримує свої покази надані на досудовому розслідуванні, не заперечує проти призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду. Цивільний позов не заявлено.

Свідчення обвинуваченого відповідають обставинам справи, які ніким не оспорюються. Обставини справи об`єктивно, повно і всесторонньо підтверджені письмовими доказами у справі у встановленому об`ємі.

У суду немає сумнівів у тому, що обвинувачений дає правдиві свідчення добровільно.

Так як обвинувачений свою провину визнав повністю та підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 КПК України, наслідки якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив наругу над могилою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України , відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого судом встановлено, що останній має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

До обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд відносить: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого, вину свою визнав, в скоєному розкаявся, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті, але враховуючи наявність обставин пом`якшуючих покарання - щире каяття, особу обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає можливим його перевиховання і виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити Вобільцева Олександра Анатолійовича від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати Вобільцева Олександра Анатолійовича: періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: диск з відеозаписом до слідчого експерименту від 17.12.2022, що знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

08.02.2023