Провадження №1-кп/761/1420/2022
В И Р О К

іменем України

16 грудня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0005721, відомості про яке внесені до ЄРДР 31.07.2020 у якому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Пісківки, Бородянського району Київської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

?11.06.2007 Бородянським районним судом Київської обл. за ч. 1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

?04.06.2008 Бородянським районним судом Київської обл. за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

?02.08.2010 Бородянським районним судом Київської обл. за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі;

?05.03.2020 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В

30.07.2020 року приблизно о 05.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в камері № 9 ДУ «Київський слідчий ізолятор», який розташований за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок якого, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, реалізовуючи який обвинувачений умисно наніс потерпілому не менше двох ударів кулаками обох рук в область живота зліва, тобто в ділянку тіла, де розташовані життєво важливі органи людини, завдавши потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили його смерть.

Відповідно до висновку експерта, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 було виявлено : А) крововилив в підшкірно-жировій клітковині та м`язах грудей в проекції 9-10 ребра зліва по середній пахвовій лінії; переломи 9-11 ребр зліва по середній пахвовій лінії; крововилив на легеневій поверхні лівого купола діафрагми; два через капсулярні розриви селезінки в середній і нижній третинах; крововилив, що охоплює ділянку воріт селезінки та селезінково -діафрагментальну зв`язку; Б) два садна в поперековій ділянці зліва; В) забійна рана в ділянці хвоста лівої брови. 2 (1) смерть ОСОБА_6 настала від розривів селезінки, з крововтратою і шоком, на що вказує зазначене в п. А) кров в черевній порожнині (загальним об`ємом біля 1800 мл), малокров`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи на внутрішній оболонці лівого шлуночка серця, респіраторний дистрес-синдром в легенях, шокова реакція в печінці, нирках та наднирниках, набряк речовини головного мозку.

Суд визнає правильну кваліфікацію діяння ОСОБА_5 за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Дав наступні показання, ввечері 29.07.20 року приблизно о 20-21 год. до камери № 9 в ДУ «КСІ», де він перебуваву зв`язку із засудженням за вчинення іншого кримінального правопорушення, було поміщено потерпілого, якого перевили з іншої камери, начебто через конфлікт з адміністрацією СІЗО. Рано вранці наступного дня, близько 05-06 год. він разом з потерпілим перебуваючи у камері вступив у конфлікт, через те, що потерпілий проходивши мимо обвинуваченого зачепив йому плече. В подальшому словесний конфлікт переріс у те, що потерпілий замахнувся на обвинуваченого чашкою, а обвинувачений відштовхнув потерпілого від себе, при цьому відштовхував в область живота, більш детально як саме і з якою силою та чи наносив удари потерпілому, він не пам`ятає та на цьому конфлікт було вичерпано. Після цього, вони розійшлися з потерпілим кожен по своїм місцях і більше сварок між ними не виникало, проте в подальшому, ближче до вечора потерпілому стало зле, та хтось з осіб, які перебували з ними у одній камері покликали фельдшера, через деякий час потерпілогозабрали з камери, а потім їм стало відомо, що останній помер. Наголосив, що він вчиняв самооборону, від дій потерпілого, який перший розпочав конфлікт та замахнувся чашкою, умислу на завдання тілесних ушкоджень, які б покликали смерть потерпілого в нього не було.

Не дивлячись на заперечення винуватості ОСОБА_5 за кваліфікацією завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження (ч.2 ст.121 КК України), його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується дослідженими та перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 КК України, характеризується умислом до діяння та наслідків. Мета умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження впливає на кваліфікацію цього діяння лише в тому разі, коли нею є залякування потерпілого або інших осіб. Особливістю умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є те, що у ньому присутні два наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), та психічне ставлення до них з боку винного є різними, до заподіяного тяжкого тілесного ушкодження винний ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Позиція сторони захисту зводиться до заперечення винуватості та причетності до нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, небезпечного для життя в момент заподіяння. Однак, з урахуванням вищенаведених положень законодавства України, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено, а позиція сторони захисту розцінюється судом як бажання виключити протиправність вчиненого діяння.

Встановлені судом обставини вчинення злочину повністю підтверджується дослідженими та перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_7 дала наступні показання. Потерпілий ОСОБА_6 був її рідними братом, який з 2018 року перебував у ДУ «КСІ», з ним вона мала постійне телефонне спілкування. 29.07.2020 під час телефонної розмови, брат, без подробиць, повідомив про існування конфлікту із адміністрацією СІЗО та те, що його перевели з камери 27, де він утримувався до іншої камери. В подальшому брат на зв`язок не виходив, а про його смерть вона дізналася з телефонного дзвінка від незнайомої особи, ймовірно, яка також утримувалася в СІЗО. Адміністрація СІЗО повідомила їй, що причиною переводу з однієї камери до іншої став плановий ремонт у камері № 27.

Допитані судом свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо повідомили суду, що кожен з них у різні періоди перебували у камері № 9 КСІ разом з обвинуваченим, та як раз в той період, коли до камери було переведено потерпілого. Свідки, в день, коли настала смерть потерпілого, а саме вранці близько 5 год. грали один з одним у приставку, майже всі інші особи, які утримувалися з ними у одній камері відпочивали. Раптово почувши лайку, вони підійшли до місця, де в них у камері було облаштовано місце для вживання їжі побачили, як потерпілий рукою, у якій була кружка замахнувся на обвинуваченого, останній встиг ухилитися від удару та наніс потерпілому до двох ударів в зону живота, нанесення інших ударів вони не бачили. Після такої сварки, потерпілий та обвинувачений заварили чай, поспілкувалися вже у спокійній обстановці, та кожен пішов на своє місце у камері. Надвечір потерпілому стало погано, прийшов фельдшер, далі потерпілого забрали до медчастини, а через певний час вони дізналися, що потерпілий помер.

Згідно інформації, яка викладена у рапорті о/у ВКП Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 від 30.07.20 останнім було здійснено виїзд за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 13 ДУ «КСІ», де у внутрішньому пості № НОМЕР_1 адмінбудівлі лежачим на підлозі було виявлено засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при огляді якого тілесних ушкоджень виявлено не було, окрім подряпини розміром до 1,5 см в нижній частині хребта

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що 31.07.20 року внесені відомості щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень 30.07.20 потерпілому ОСОБА_6 , у приміщенні камери ДУ «КСІ», внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Відповідно до протоколу огляду місця події 30.07.20 у період з 20.15-21.30 год. слідчим Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_11 у присутності понятих проведено огляд медичного кабінету де знаходиться труп чоловічої статі - ОСОБА_6 , у протоколі зафіксовано положення трупа, тілесні відмітки, які маються на шкірі потерпілого та вилучено змиви на марлеві тампони долонних поверхонь, зрізи нігтьових пластин (постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_12 22.09.20 змиви з правої та лівої долонь потерпілого визнано речовими доказами), також судом досліджено фототаблицю до ПОМ.

31.07.20 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_13 у присутності понятих проведено огляд місця події, приміщення камери № 9 ДУ «КСІ», та зафіксовано технічні властивості приміщення, розташування у ньому предметів та загальні характеристики приміщення, також судом проведено демонстрацію відеозапису вказаної слідчої дії, яка розміщена на ДВД диску, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії.

Згідно протоколу огляду від 31.07.20 у приміщенні кабінету № 38 у ДУ «КСІ» перебував ОСОБА_5 , який добровільно видав слідчому СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_13 одяг, в якому був одягнутий. На підтвердження добровільності судом досліджено дві заяви ОСОБА_5 від 31.07.20, відповідно до яких останній не заперечує щодо відбору у нього біологічних зразків (постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП Журби В.С. 21.09.2 чорно-синя чоловіча футболка та чоловічі шорти чорного кольору зі світлими смужками, які було вилучено у потерпілого визнано речовими доказами).

Відповідно до висновку експерта № 012-149-3016-2020 у період з 18.08.20-29.09.20 року проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_6 1984 року народження, та виявлено А) крововилив в підшкірно-жировій клітковині та м`язах грудей в проекції 9-10 ребра зліва по середній пахвовій лінії; переломи 9-11 ребр зліва по середній пахвовій лінії; крововилив на легеневій поверхні лівого купола діафрагми; два через капсулярні розриви селезінки в середній і нижній третинах; крововилив, що охоплює ділянку воріт селезінки та селезінково -діафрагментальну зв`язку; Б) два садна в поперековій ділянці зліва; В) забійна рана в ділянці хвоста лівої брови. 2 (1) смерть ОСОБА_6 настала від розривів селезінки, з крововтратою і шоком, на що вказує зазначене в п. А) кров в черевній порожнині (загальним об`ємом біля 1800 мл), малокров`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи на внутрішній оболонці лівого шлуночка серця, респіраторний дистрес-синдром в легенях, шокова реакція в печінці, нирках та наднирниках, набряк речовини головного мозку. Враховуючи характер виявлених ушкоджень, їх об`єм, а також дані судово-гістологічного дослідження (наявність груп лейкоцитів та смуг фібріну в ділянці розривів селезінки), виявлені ушкодження відображені в п. А) виникли приблизно за 10-12 год. до настання смерті, по механізму удару тупим предметом, який мав обмежену контактну поверхню, і яким міг бути наприклад або кулаком, або ногою. Вони мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, по критерію небезпеки для життя - через капсулярні розриви селезінки, з крововтратою і шоком) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 виявлені садна зазначені в п. Б) від дії тупого предмета, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, по критерію тривалості здоров`я, і не знаходяться в прямому у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 ; виявлена забійна рана зазначена в п. 1В), виникла від тупого предмету, утворилася посмертно (під час транспортування трупа в морг) і за ступенем тяжкості не розцінюється.

За даними висновку експерта № 012-138-3016-2020 у період з 05.08.20-28.09.20 року проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_6 1984 року народження, та виявлено А) крововилив в підшкірно-жировій клітковині та м`язах грудей в проекції 9-10 ребра зліва по середній пахвовій лінії; переломи 9-11 ребр зліва по середній пахвовій лінії; крововилив на легеневій поверхні лівого купола діафрагми; два через капсулярні розриви селезінки в середній і нижній третинах; крововилив, що охоплює ділянку воріт селезінки та селезінково -діафрагментальну зв`язку; Б) два садна в поперековій ділянці зліва; В) забійна рана в ділянці хвоста лівої брови. 2 (1) смерть ОСОБА_6 настала від розривів селезінки, з крововтратою і шоком, на що вказує зазначене в п. А) кров в черевній порожнині (загальним об`ємом біля 1800 мл), малокров`я внутрішніх органів; смугасті крововиливи на внутрішній оболонці лівого шлуночка серця, респіраторний дистрес-синдром в легенях, шокова реакція в печінці, нирках та наднирниках, набряк речовини головного мозку.

Враховуючи характер виявлених ушкоджень, їх об`єм, а також дані судово-гістологічного дослідження (наявність груп лейкоцитів та смуг фібріну в ділянці розривів селезінки), виявлені ушкодження відображені в п. А) виникли приблизно за 10-12 год. до настання смерті, по механізму удару тупим предметом, який мав обмежену контактну поверхню, і яким міг бути наприклад кулак, нога. Вони мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, по критерію небезпеки для життя- через капсулярні розриви селезінки, з крововтратою і шоком) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 ; виявлені садна зазначені в п. 1Б) від дії тупого предмета, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, по критерію тривалості здоров`я, і не знаходяться в прямому у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 ; виявлена забійна рана зазначена в п. 1В) , виникла від тупого предмету, утворилася посмертно (під час транспортування трупа в морг) і за ступенем тяжкості не розцінюється.

Враховуючи прояв трупних явищ при розтині трупа в морзі 31.07.20 о 11.00 год. експерт вказує, що смерть ОСОБА_6 настала приблизно за 28-30 год. до вказаного часу. При судово-токсилогічному досліджені крові ОСОБА_6 спиртів не виявлено.

При цьому, суд вважає, що час настання смерті потерпілого, визначений експертом, узгоджується із часом початку конфлікту, який мав місце між потерпілим та обвинуваченим 30.07.20, про який повідомили суду безпосередньо обвинувачений та допитані судом свідки, а саме конфлікт стався приблизно о 05.00 год. та спростовує версію обвинуваченого, що можливого отримання тілесних ушкоджень потерпілим, до моменту переведення до приміщення камери № 9 ДУ «КСІ» у зв`язку із можливим конфліктом між потерпілим та адміністрацією установи.

Допитаний судом експерт ОСОБА_14 надав покази, що в описовій частини експертизи, яка ним проводилась, міститься помилка при зазначення часу, водночас, ним на підставі направлення на судово-медичне дослідження надавався висновок № 011-3016-2020 від 31.07.2020, коли ним вперше досліджувалися обставини смерті потерпілого, тому правильними слід вважати давність настання смерті 18-22 години від моменту розтину трупу, який проводився 31.07.2020 об 11 год., на час спричинення тілесних ушкоджень ця помилка не вплинула. Судом досліджено висновок експертного дослідження № 011-3016-2020 від 31.07.2020.

За участі ОСОБА_5 08.09.2020 проведено комісійну комплексну судово психолого-психіатричну експертизу, відповідно до висновку якої за № 500, констатовано, що обвинувачений на час її проведення будь-яким хронічним психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на період часу до кого відноситься правопорушення, у відношенні якого він підозрюється, якою- небудь наркологічною залежністю не страждав, будь-яким хронічним чи тимчасовим психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, необхідно зауважити, що зі змісту висновку вбачається, що підекспертний в ході досудового слідства визнавав себе винним, пояснюючи виникнення події побутовим конфліктом між ним та потерпілим та в ході спілкування з експертом ОСОБА_5 з приводу обставин правопорушення, в якому він підозрювався, виклав у відповідності зі своїми показаннями на досудовому слідстві.

Відповідно до протоколу від 31.07.20 року у період з 19.42-20.00 год. начальником відділення СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 проведено слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_16 , у присутності двох понятих у приміщенні камери № 9 в ДУ «КСІ», відповідно до вказаної слідчої дії, свідок ОСОБА_16 детально розповів про події, які мали місце 30.07.20 у приміщенні камери № 9 ДУ «КСІ» та свідком яких він був, а саме про відомі йому обставини виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ОСОБА_6 також судом здійснено демонстрацію відеозапису вказаної слідчої дії, яка міститься на ДВД диску, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії та досліджено протокол перегляду вказаного відеозапису від 31.07.20.

Відповідно до протоколу від 31.07.2020 року у період з 20.05-20.18 год. начальником відділення СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 проведено слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_9 , у присутності двох понятих у приміщенні камери № 9 в ДУ «КСІ», відповідно до вказаної слідчої дії, свідок детально розповів про події, які мали місце 30.07.20 у приміщенні камери № 9 ДУ «КСІ» та свідком яких він був, а саме про відомі йому обставини виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . ОСОБА_6 також судом здійснено демонстрацію відеозапису вказаної слідчої дії, яка міститься на ДВД диску, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії. та досліджено протокол перегляду вказаного відеозапису від 31.07.20

Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 07.08.20, даних протоколу перегляду відеозапису від 07.08.20, що міститься на DVD-R диску 4.7 GB, за участі з підозрюваним ОСОБА_5 , даних продемонстрованого відеозапису в судовому засіданні, ОСОБА_5 детально розповів про події, які мали місце 30.07.20 у приміщення камери № 9, що розташована у ДУ «КСІ» за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська 13, а саме про причини побиття ОСОБА_6 та продемонстрував, як саме наносив тілесні ушкодження потерпілому. Зокрема, зазначив, що близько 05.00 год. 30.07.20 року обвинувачений прокинувся та пішов до туалету, через деякий час вийшовши з туалету помітив потерпілого, який йшов йому на зустріч та штовхнув його плечами, у відповідь ОСОБА_5 також штовхнув ОСОБА_6 , після чого у них виник словесний конфлікт, та потерпілий почав ображати обвинуваченого нецензурнобю лайкою та замахнувся на нього чашкою, яка була у лівій руці потерпілого, пригнувшись ОСОБА_5 завдав два удари, поштовхи в область живота потерпілого, після чого конфлікт було вичерпано.

Висновок експерта № 091-303-2020 проведеного у період з 12.10.20-19.10.20 при судово-цитологічному досліджені змивів з рук потерпілого ОСОБА_6 кров та клітини тканин людини не знайдені; висновку експерта № 091-304-2020 проведеного у період з 12.10.20-19.10.20 при судово-цитологічного досліджені піднігтьового вмісту рук (об.1,2) потерпілого ОСОБА_6 кров та клітини тканин людини не знайдені. В об.1 виявлена слина, особи чоловічої генетичної статі, групова належність якої буде встановлена після представлення зразків крові ОСОБА_5 .

З наданих прокурором матеріалів, зокрема, вимоги СІП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві вих. №1320 ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий: 11.06.2007 року Бородянським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік; 04.06.2008 року вироком Бородянського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 02.08.2010 року Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 190 , ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ст. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 05.03.2020 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до наданої КЗБРР «Бородянська ЦРЛ» ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до побутової характеристики з місця проживання від 19.08.20 характеризується задовільно.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, розглядаючи кримінальне провадження з дотриманням положень ст.337 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд, вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При цьому, визнаючи винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суд не приймає до уваги його твердження щодо відсутності у його діях умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а про його самооборону, встановлені у вироку обставини вчинення злочину свідчать про зворотнє.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ч.1 ст.36 КК України право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для право охоронюваних інтересів.

Частиною 3 ст. 36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто спочатку має бути встановлено право обвинуваченого на необхідну оборону, межі якої перевищено.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

При цьому стороною захисту не надано суду такі належні та допустимі докази, сукупність яких би свідчила про наявність у діях потерпілого такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого. Аналіз досліджених доказів у справі свідчить про те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення не перебував у стані необхідної оборони, або перевищив межі необхідної оборони.

Також необхідно зауважити, що за час перебування потерпілого ОСОБА_6 у приміщенні камери № 9 ДУ «КСІ» у нього не було конфліктів ні з ким, окрім обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України).

На підставі викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини та мотиви його вчинення, а також, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, є громадянином України, з середньою освітою, має місце реєстрації та проживання, враховуючи відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на строк, який визначений санкцією інкримінованої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 інкримінований злочин вчинено після постановлення Солом`янським районним судом міста Києва вироку за ч. 2 ст. 187 року, суд вважає, що остаточне покарання має бути призначене обвинуваченому із урахуванням положень ст. 71 ч. 1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено, арешт - не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 16 грудня 2022 року, зарахувавши в строк відбуття покарання: строк попереднього ув`язнення з 31.03.2018 по 04.03.2020 року та строк відбуття покарання з 05.03.2020 року по 15.12.2022 року по вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 05.03.2020 року з розрахунку день за день.

Речові докази:змиви з правої та лівої долонь ОСОБА_5 , поміщені у паперовому конверті, який поміщено до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, за квитанцією № 010099; два паперових конверти у яких знаходяться зрізи з нігтьових пластин потерпілого ОСОБА_6 , які поміщено до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві; паперовий конверт, в якому знаходяться зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_5 , поміщені до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, за квитанцією № 010103 - знищити.

Поліетиленовий пакет білого кольору, в якому знаходиться чорно-синя чоловіча футболка та чоловічі шорти чорного кольору за світлими смужками, який поміщено до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, за квитанцією № 010100 - повернути ОСОБА_5 .

На вирокможебути подана апеляційнаскарга до Київськогоапеляційного суду через Шевченківськийрайонний суд міста Києваупродовжтридцятиднів з дня йогопроголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий роз`яснює обвинуваченому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1