печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, клопотання прокурора про продовження строків тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Печерського районного суду м. Києва на розгляді під головуванням суді ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне провадження.

До обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який ухвалою суду від 11.01.2023 продовжено до 11.03.2023 включно.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_11 під вартою, на строк 60 діб. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що наразі судом досліджені матеріали (письмові докази, показання свідків, речові докази), що дає підстави обвинувачувати ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях. Так, зокрема, наразі вбачається ризик переховування від суду, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Окрім того, обвинувачені є громадянами іншої держави (Республіка Туреччина), не мають міцних соціальних зв?язків в Україні. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення вбачається з огляду на те, що обвинувачені легального джерела доходу не мають, що вказує, що останні, перебуваючи на волі, можуть продовжити злочинну діяльність. Таким чином, прокурор просить клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Так, зазначив, що наразі судове провадження на фінальній стадії, ризики, на які посилається прокурор, є надуманими, оскільки ОСОБА_12 , у разі перебування на волі, не буде переховуватися, бо наразі в Україні запроваджено режим воєнного стану, тому пересування обмежене, до того ж останній не зможе покинути Україну, тому що в нього вилучили документи. Окрім того, захисник наголосив на наявності у обвинуваченого постійного місця проживання у м. Києві, тому просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а, у разі продовження тримання останнього під вартою, просив визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Обґрунтовуючи заперечення, захисник зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, є лише припущенням, а тяжкість злочину не може слугувати підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, зазначив, що ОСОБА_8 не може переховуватися від суду, оскільки не володіє українською мовою та має постійне місце проживання у м. Києві. З урахуванням викладеного та того, що ризики є необґрунтованими, адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту а, у разі продовження тримання ОСОБА_11 під вартою, просив визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників провадження, додатково дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд надходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження ОСОБА_13 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наступного.

ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Згідно обвинувачення, злочинна діяльність, в якій приймав участь ОСОБА_12 , була триваючою, включала в себе комунікацію з метою її вчинення декількох осіб (повний склад яких наразі не встановлено), та направлена на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів (кокаїну), в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країни Європейського Союзу. Обвинувачений є громадянином Туреччини та має постійне місце проживання на її території, в Україні не має постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків. Вказане у своїй сукупності підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки будь-які стримуючі фактори від цього відсутні, і укладення договору оренди житла не може розцінюватись як такий стримуючий фактор.

Окрім того, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема рішення по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на конкретний характер інкримінованої протиправної діяльності, того, що до неї залучено ще і інших осіб, які на даний час не встановлені, відсутності у обвинуваченого легального джерела доходів, суд вважає ймовірним ризик продовження протиправної діяльності з метою отримання прибутку.

Окрім того, при вирішення клопотання прокурора суд враховує, що наразі у кримінальному провадженні усі свідки допитані, письмові та речові докази дослідженні, проте вказане не спростовує вище встановлених ризиків у сукупності.

У зв`язку з вказаним суд вважає що контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для подальшого тримання ОСОБА_14 під вартою.

Суд враховує також положення ст. ст. 182, 183 КПК України та вважає, що з урахуванням характеру інкримінованого злочину, який є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, відсутні підстави для визначення ОСОБА_13 розміру застави.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження ОСОБА_15 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наступного.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Згідно обвинувачення, злочинна діяльність, в якій приймав участь ОСОБА_8 , була триваючою, включала в себе комунікацію з метою її вчинення декількох осіб (повний склад яких наразі не встановлено), та направлена на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів (кокаїну), в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країни Європейського Союзу. Обвинувачений є громадянином Туреччини та має постійне місце проживання на її території, в Україні не має постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків. Вказане у своїй сукупності підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки будь-які стримуючі фактори від цього відсутні, і укладення договору оренди житла не може розцінюватись як такий стримуючий фактор.

Окрім того, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема рішення по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на конкретний характер інкримінованої протиправної діяльності, того, що до неї залучено ще і інших осіб, які на даний час не встановлені, відсутності у обвинуваченого легального джерела доходів, суд вважає ймовірним ризик продовження протиправної діяльності з метою отримання прибутку.

При вирішення клопотання прокурора суд враховує, що наразі у кримінальному провадженні усі свідки допитані, письмові та речові докази дослідженні, що нівелює ризики впливу на свідків у кримінальному провадженні, знищення речей і документів, що мають значення речових доказів, проте не зменшує ризиків переховування від суду та продовження злочинної діяльності.

У зв`язку з вказаним, суд вважає, що контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для подальшого тримання ОСОБА_11 під вартою.

Суд враховує також положення ст. ст. 182, 183 КПК України та вважає, що з урахуванням характеру інкримінованого злочину, який є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, відсутні підстави для визначення ОСОБА_15 розміру застави.

Також суд враховує, що під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_16 зазначив, що протягом його перебування під вартою в слідчому ізоляторі особа, що передавала його рюкзак, при передачі якого його затримано, ОСОБА_17 , передавав йому в слідчий ізолятор передачу, а також йому відомо, що він на той час вже декілька разів покидав територію України та повертався.

З огляду на вказане суд вважає, вказаним додатково підтверджується, що за допомогою осіб, які організували протиправну діяльність по збуту наркотичних засобів, обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати судовому розгляду, продовжити протиправну діяльність, що обумовлює наявність підстав для продовження запобіжного заходу.

На підставі ст. ст. 177, 183, 201, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Продовжити до 07 травня 2023 року включно застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Продовжити до 07 травня 2023 року включно застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1