Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5339/22
Провадження № 1-кп/279/746/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000459 від 23.08.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ушомир, Коростенського

району, Житомирської області, громадянина

України, з середньою освітою, не працюючого, не

одруженого, на утриманні осіб не має, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №279/4033/21 провадження №3/279/2054/21 від 13.08.2021 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183- 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

30.09.2021 з ОСОБА_4 , проведено бесіду та ознайомлено з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт та попереджено, про відповідальність за ухилення від виконання призначеного судом адміністративного стягнення. Після чого ОСОБА_4 , Коростенським МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області спрямовано до виконання стягнення до Ушомирської ОТГ, однак останній не з`явився та не приступив до виконання покарання у вигляді суспільно корисних робіт.

17.09.2021, Коростенського райвідділом №1 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області на ОСОБА_4 , складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-2 КУпАП. Постановою Коростенського міськрайонного суду від 15.11.2021 № 279/5525/21 на ОСОБА_4 , за ухилення від відбуття адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, на підставі ст. 183-2 КУпАП, накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на три доби.

01.10.2021 ОСОБА_4 приступив до відбування суспільно корисних робіт, однак з 18.10.2021 припинив відбувати адміністративне стягнення у зв`язку з хворобою, відповідно у жовтні 2021 з запланованих 76 годин суспільно-корисних робіт ОСОБА_4 , відбув 32 години.

В період з 18.10.2021 по 21.10.2021 ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікування в КНП «Коростенська ЦМЛ КМР». З 29.10.2021 по 16.11.2021 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Коростенська ЦРЛ».

Водночас, після завершення стаціонарного лікування 16.11.2021 ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став і продовжив умисно злісно ухилятися від відбування призначеного адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, та в період 16.11.2021 по 29.07.2022 до відбування адміністративного стягнення не приступив.

Таким чином ОСОБА_4 , умисно ігноруючи покладені на нього обов`язки, визначені ухвалою Коростенського міськрайонного суду, злісно ухилився від призначеного покарання та не відбув адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком в 88 години.

Своїми умисними діями, які виразились злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.389-2 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ст.389-2 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно не відбувв адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. Щиро розкаюється у. скоєному, зазначив, що більше такого не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам їх скоєння, викладеним у обвинувальному акті, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд вважає доведеним, що він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні обставинах. Вина доказана повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст.389-2 КК України, як злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. Інші докази судом не досліджувалися.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире, дієве каяття, суспільно корисні роботи відбув повністю.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до змісту ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам,. ЯКІ щиро розкаялись у вчиненому.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання згідно санкції ст.389-2 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 , за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, раніше судимий, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку Коростенського РВ №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області не перебуває, а тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 369, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань

пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

-копії матеріалів особової справи ОСОБА_4 , № 07/2021- зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-диски із записом проведення допиту свідка ОСОБА_5 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3ст. 394 КПК України. Згідно ч.1 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

копія згідно з оригіналом