Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1868/22
Провадження № 1-кп/376/161/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 0 306 від 08.08.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Квітневе Попільнянського району Житомирської області, громадянин України, неодружений, військовослужбовець військової служби за контрактом, санітар - стрілець військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «Старший солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , маючий на утриманні малолітню доньку, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді санітара - стрільця у військовому званні «Старший солдат».

ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 4, 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, під час перебування поза розташуванням військової частини не допускати негідних вчинків, а також, як особа, яка керує транспортними засобами, повинен знати і неухильно дотримуватися вимог Правил дорожнього руху відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до вимог пункту 1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до вимог підпункту "б" пункту 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог підпункту "а" пункту 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до вимог пункту 31.4.1 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.

Відповідно до вимог пункту 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Проте, 07.08.2022, приблизно о 21 год. 30 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Audi» модель «A4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » (Республіка Литва), та рухаючись у бік с. Рибчинці по автодорозі сполученням «Турбів-Погребище-Сквира» на відстані 3.7 км до с. Рибчинці Білоцерківського району Київської області, у порушення вимог: пункту 1.5, підпунктів б) та д) пункту 2.3 ПДР України проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та своєчасно не відреагував на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху; підпункту а) пункту 2.9 ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.4.1 ПДР України керував транспортним засобом, технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме транспортним засобом, у якому змінено конструкцію гальмових систем, усвідомлюючи дану несправність та маючи можливість виявити несправність в системі робочого гальма, як перед виїздом, так і під час руху при застосуванні гальмування; пункту 12.1 ПДР України проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхав на узбіччя дороги свого напрямку руху, де допустив зіткнення зі стовбуром дерева.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Audi» модель «A4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » (Республіка Литва), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих травм загинула в реанімаційному відділенні КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди смерть ОСОБА_7 настала в результаті отримання тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми тулуба з ушкодженням внутрішніх органів та крововтратою, на що вказують: рана, синець, садно на голові, крововиливи під м`якими мозковими оболонками; синці та крововиливи на грудях, переломи ребер зліва, розриви серця та печінки, крововилив в серце, 1500,0 мл. крові в правій плевральній порожнині та незначна кількість крові в лівій плевральній та черевній порожнинах; переломи лівої ліктьової кістки, лівої променевої кістки та лівої стегнової кістки, синець, садна крововиливи на кінцівках. Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку «з тілесними ушкодженнями, отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди» - а саме з наявною закритою травмою тулуба з ушкодженням внутрішніх органів та крововтратою.

Грубі порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 1.5, підпунктів б) та д) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.1, пункту 31.1 та підпункту а) пункту 31.4.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, він зрозумів всю протиправність своєї поведінки, а також повідомив, що під час керування автомобілем перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила обвинуваченого суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки злочину, особи обвинуваченого, пом`якшуючих обстави просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що обвинувачений вину визнає в повному обсязі, щиро кається, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, має на утриманні малолітню дитину, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, є учасником бойових дій та просив застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України, призначити покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі вимог ст. 62 КК України замінити позбавлення волі на строк 2 роки тримання у дисциплінарному батальйоні.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що судді при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Обвинувачений є учасником бойових дій (Посвідчення Серія НОМЕР_3 від 29 січня 2020 року), а тому суд застосовує положення ч. 2 ст. 66 КК України та визнає цю обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує роз`яснення, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 № «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно врахувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та на підставі вимог ст. 65 КК України та п. п. 1,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, якій відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характеристику особистості обвинуваченого, те що він щиро розкаюється, вину визнав в повному обсязі, по місцю проживання та служби характеризується позитивно, раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, також суд враховує думку потерпілої, яка просила суд суворо обвинуваченого не карати, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 статті 286 - 1 КК України, а саме строком 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Відповідно до вимог ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. Тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців замість позбавлення волі не може застосовуватися до осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем та раніше не відбував покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 62 КК України, а саме замінити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком 2 роки.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно Висновку експерта №СЕ-19/111-22/33426-ІТ від 05.09.2022 року судові витрати становлять 1887, 80 гривень, за проведення судової автотехнічної експертизи (Висновок експерта №СЕ-19/111-22/36701-ІТ від 20.09.2022) судові витрати становлять 1132, 68 гривень, загальна сума витрат становить 3020,48 гривень, які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні та накладено арешт на майно, а саме:

Автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Ауторія», яке зареєстроване за адресою: Литовська Республіка, м. Сіауліал, вул.. Г. Дваро,41 у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу.

Оскільки, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 - 1 КК України закінчується ухвалення судового рішення, а тому суд на підставі вимог ч. 4 ст. 174 КПК України вирішує питання про скасування арешту майна, шляхом скасування останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 62,65,66,67, 69, 286 - 1 КК України, ст.ст. 100,124,174,349,368, 369,370,371,373,374,376, 392 - 395 КПК України, п. 1,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» , суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 -1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді 2-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 5 років.

Відповідно до вимог ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді 2 - х років позбавлення волі на 2 роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 5 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня поміщення його в дисциплінарний батальйон у порядку виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні № 12022 1100 0000 0306 від 08.08.2022 у сумі 3020,48 грн. на користь держави.

Речові докази:

Подушка безпеки з робочого керма авто водійського місця, яка упакована доспецпакету №ІNZ4057856 та передано на зберігання до Відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Подушка безпеки з торпеди панелі авто переднього пасажирського сидіння авто, яка упакована до спеціального пакету №ІNZ4057405 та передано на зберігання до Відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Капці рожеві, одна пара, які упаковано до спеціального пакету №ІNZ4057835 та передано на зберігання до Відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Кросівок в кількості одна штука чорного кольору з елементами червоно кольору, який які упаковано до спеціального пакету №ІNZ4057835 та передано на зберігання до Відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Автомобіль марки «Audi» модель «A4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » (Республіка Литва), який передано на відповідальне зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів - передати на користь Збройних Сил України.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року на автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Ауторія», яке зареєстроване за адресою: Литовська Республіка, м. Сіауліал, вул. Г. Дваро,41 у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам справи.

Суддя: ОСОБА_1