Справа № 361/1058/22
Провадження № 1-кп/361/747/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.22 Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 14.12.2021 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тоболи Камінь-Каширського району Волинської області, українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, інвалід третьої групи, працюючий робітником у ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, маючий на утриманні трьох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2006 року народження, малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий;
за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
14 грудня 2021 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Н-07 сполученням «Київ-Суми», зі сторони с. Гоголів в напрямку с. Красилівка, що на території Броварського району Київської області.
В салоні вказаного автомобіля «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_11 .
Під час руху, ОСОБА_4 допустив порушення вимог п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 12.3, 12.9(б), дорожніх знаків 1.37 та 3.29 Правил дорожнього Руху:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;
- п. 12.3: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 12.9: водієві забороняється: підпункт «б»: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;
- дорожній знак 1.37: «Дорожні роботи». Ділянка дороги, на якій виконуються дорожні роботи;
- дорожній знак 3.29: «обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_4 виявились в тому, що він будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , рухався по ділянці автодороги де був встановлений дорожній знак 1.37 «дорожні роботи», зі швидкістю 70 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на цій даній ділянці дороги (40 км/год. відповідно до встановленого дорожнього знаку 3.29), нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, неуважно стежив за дорожньою обстановкою та не зміг відповідно зреагувати на її зміни, маючи об`єктивну можливість обрати відповідну швидкість руху, відволікся від керування транспортним засобом, та в момент зміни дорожньої обстановки яка виражалася у наближенні до недобудованого острівця безпеки, який об`єктивно можливо було виявити, не зміг безпечно зупинити керований ним транспортний засіб чи здійснити безпечний об`їзд перешкоди, продовжив рух далі, внаслідок чого скоїв наїзд на недобудований острівець безпеки, після чого втратив контроль над керуванням автомобіля та на відстані 1.2 кілометри від дорожнього знаку 5.49 (початок населеного пункту Гоголів) на території Броварського району Київської області, здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги вправо де відбулося перекидання автомобіля на дах.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.
Так при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що його смерть настала від розтрощення голови. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.3, 12.9(6), дорожніх знаків 1.37 та 3.29 Правил дорожнього руху, водієм ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до вимог ст.337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 286 КК України, винуватим у обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся, детально розповів про обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 дав показання згідно із якими він, 14 грудня 2021 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Н-07 сполученням «Київ-Суми», зі сторони с. Гоголів в напрямку с. Красилівка, що на території Броварського району Київської області. Неуважно стежив за дорожньою обстановкою та не зміг відповідно зреагувати на її зміни, відволікся від керування транспортним засобом, внаслідок чого скоїв наїзд на недобудований острівець безпеки, після чого втратив контроль над керуванням автомобіля та здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги вправо де відбулося перекидання автомобіля на дах.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.
Шкодує про скоєне, розкаюється. Вказав, що добровільно відшкодовував шкоду потерпілій. Також, обвинувачений вказав, що він після трагедії намагається підтримувати потерпілу.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні трьох дітей 2006, 2012 та 2017 року народження, повністю відшкодував витрати понесені потерпілою.
В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне врахувати щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, посткримінальну поведінку обвинуваченого та його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є те що правопорушення вчинене відносно особи похилого віку.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відшкодування шкоди потерпілій ще до ухвалення судом вироку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції кримінального закону за яким визнав його винуватим.
Разом із тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, те, що злочин ним вчинено вперше, наявність двох пом`якшуючих обставини, суд вважає за можливе, з метою досягнення цілей покарання та його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Також, суд бере до уваги позицію прокурора, який просив призначити покарання в межах санкції статті з подальшим звільненням від відбування покарання та приймає до уваги думку потерпілої, викладену у скерованій до суду заяві де вказує про відсутність претензій до обвинуваченого.
Крім того, враховуючи, що в результаті дій обвинуваченого спричинено смерть потерпілому, також враховуючи думку прокурора, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у мінімальних межах визначених санкцією ч.2 ст.286 КК України строком на один рік.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовано.
На підставі ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2021 року у справі №761/45741/21.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта.
Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2021 року у справі 761/45741/21, на автомобіль марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави:
- процесуальні витрати у розмірі 1716 гривень 20 копійок за проведення судово автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 (висновок експерта від 27.01.2022 №СЕ-19/111-21/61789-ІТ);
- процесуальні витрати у розмірі 1372 гривень 96 копійок за проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта від 07.02.2022 №СЕ-19/111-22/2589-ІТ).
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1