Справа №574/488/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1382/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

До Путивльського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000327 від 05 травня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, неможливо.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2022 року обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави, на шістдесят днів, з 09 год. 00 хв. 15 листопада 2022 року по 09 год. 00 хв. 12 січня 2023 року включно.

Роз`яснено, що у разі внесення застави у розмірі 2000000 грн., обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти, з покладенням на нього таких обов`язків:

- прибувати до прокурора кожної середи щотижня;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, обрати йому більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави, визначеної судом.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом не було враховано те, що він є раніше не судимим, у нього є постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , одружений, має двох дітей 2006 та 2017 року народження. Крім того, він офіційно працює слюсарем механоскладальних робіт в АТ «СМНПО-Инжинірінг», характеризується позитивно та є учасником бойових дій на Сході України.

Також, апелянт посилається на помилковість висновків суду щодо існування ризиків щодо можливого його переховування від органів слідства та суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення тиску на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, та що застава, визначена судом у розмірі 2000000 грн. є необгрунтованою, при тому, що законом передбачено визначення розміру застави для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при розгляді клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводами прокурора доведено існування ризиків, визначених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилався у клопотанні прокурор, був встановлений судом з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а тому, з метою уникнення відповідальність, обвинувачений може переховуватись від суду.

Крім того, судом було встановлено ризики, передбачені п.п.3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може здійснювати на вказаних осіб тиск, з метою зміни їх показів на свою користь, що буде перешкодою у розгляді справи, крім того, у даному провадженні заявлені цивільні позови про відшкодування моральної та майнової шкоди, і існує ймовірність того, що обвинувачений може і у зв`язку з цим незаконно впливати на потерпілих.

Також, судом було враховано і особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, ніде не працює.

Саме з врахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції і дійшов висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з чим також погоджується і колегія суддів і ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який становить небезпеку для суспільства, фактичні обставини його вчинення та наслідки, а саме, смерть однієї людини та заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що своїм рішенням суд визначив обвинуваченому заставу, у разі сплати якої ОСОБА_7 буде звільнений з під-варти негайно.

При цьому, звертаючись з вимогою про зменшення розміру визначеної судом застави, апелянт не навів доводів та обставин, за яких апеляційний суд мав би дійти такого висновку, в той же час, на переконання колегії суддів, застава саме у вказаному розмірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , виконання останнім покладених на нього обов`язків і підстав для її зменшення під час апеляційного розгляду даного провадження не встановлено.

Що стосується доводів апелянта про те, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку та малолітня дитина, які потребують його допомоги, то вказані обставини не свідчать про існування беззаперечних підстав, за яких до обвинуваченого можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід, крім того, вони не стали стримуючим фактором протизаконної поведінки обвинуваченого, що мало наслідком вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

При цьому, на спростування доводів захисника ОСОБА_8 на доповнення до апеляційної скарги щодо незаконності прийнятого судом рішення, яка полягає у тому, що у судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження ОСОБА_7 строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а суд прийняв рішення про обрання запобіжного заходу, який і так вже був обраний, колегія суддів зауважує, що вказане питання вирішувалось у підготовчому судовому засіданні, і суд, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового розгляду, мав право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. А тому, обравши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, суд діяв в межах вказаного закону, таке своє рішення належним чином обгрунтував, що знайшло відображення в оскаржуваній ухвалі, і жодних порушень, при цьому, на що вказував захисник, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177,182,404,405,407,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .