ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1705/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/216/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, Харківської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)-19.04.2004 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2)-27.05.2005 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 22.01.2008 року, на підставі ст. 107 КК України звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 7 місяців 27 днів;

3)- 09.10.2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки 6 місяців. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2012 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно - достроково на невідбуту частину покарання 2 місяця 14 днів;

4)- 19.03.2013 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

5)- 17.07.2013 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч.ч. 1,2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки 6 місяців. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно - достроково на невідбуту частину покарання 4 місяця 22 дні;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та він взятий під варту з залі суду.

Строк відбування покарання обчислено з дня затримання обвинуваченого, а саме з 23 листопада 2022 року.

Згідно вироку На початку червня місяця 2022 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування та судового розгляду, встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 знаходилися в приміщенні буд. АДРЕСА_3 , де спільно вживали спиртні напої. ОСОБА_7 було достовірно відомо про те, що в коморі даного будинку знаходиться алюмінієвий бідон для молока об`ємом 40 л, який належить потерпілій ОСОБА_10 . В результаті вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_9 пішов до іншої кімнати будинку та ліг спати, а у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме алюмінієвого бідону для молока об`ємом 40 л.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, приблизно у той же проміжок часу, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, діючи повторно, з метою наживи, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та 17.05.2022 Указом Президента України №341/2022 продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, скориставшись тим, що ОСОБА_9 спить в іншій кімнаті вказаного будинку та ніхто зі сторонніх осіб за його діями не спостерігає, шляхом відкриття дверей незаконно проник до комори, яка знаходиться у вищевказаному будинку, звідки таємно викрав алюмінієвий бідон для молока об`ємом 40 л вартістю 413 гривень.

Після вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_10 на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що він був введений в оману прокурором стосовно необхідності визнання своєї провини та розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, оскільки внаслідок цього він отримає покарання з випробуванням.

Внаслідок цього він дійсно визнав свою провину, хоча насправді бідон, який є предметом злочину він взяв зі згоди брата потерпілого.

Крім того, вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що викрадене майно повернуто потерпілому та він не має до ОСОБА_7 претензій.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольни ти апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, згідно з положеннями ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваного вироку, суд дійшов висновку, що враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, а також те, що сторони не піддано сумніву фактичні обставини справи, та за відсутності сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції, суд першої інстанції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорююється, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, що в свою чергу позбавляє сторони кримінального провадження оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оспорювання обвинуваченим в апеляційній скарзі таких обставин кримінального правопорушення як те, що він заволодів майном потерпілого з дозволу брата потерпілого не перевіряються колегією суддів виходячи з вимог ч.3. ст. 349 КПК України.

Крім того, безпідставним є твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що він був введений в оману прокурором стосовно необхідності визнання своєї провини та розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, оскільки внаслідок цього він отримає покарання з випробуванням.

Так жодних доказів стосовно факту поза процесуального спілкування ОСОБА_7 та сторони обвинувачення до апеляційної скарги не додано.

Крім того, наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України роз`яснюються головуючим у справі обвинуваченому під час судового розгляду, а не стороною обвинувачення у поза процесуальний спосіб.

Також, визначення виду та розміру покарання яке належить призначити обвинуваченому є виключним повноваженням судді, який розглядає кримінальне провадження та це питання вирішується у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 ставить питання про скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

В той же час ст. 415 КПК визначає вичерпний перелік підстав для скасування судового рішення та призначення нового розгляду, при цьому на жодну з таких підстав обвинувачений ОСОБА_12 не посилається.

Таким чином вимога обвинуваченого про скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції визнається колегію суддів безпідставною.

Також, в апеляційній скарзі обвинувачений звертає увагу на той факт, що викрадене майно було повернуто потерпілій та яка не має до нього жодних претензій, але ця обставина залишилась поза увагою суду , який ухвалював вирок.

Між тим, з матеріалів провадження не вбачається, що це майно було повернуто потерпілому саме за ініціативою ОСОБА_11 .

Тому колегія суддів не може віднести названу обставину як на користь доводів апеляційної скарги про скасування оскаржуваного вироку так і як підставу для виходу за межі апеляційних вимог.

Колегія суддів констатує, що покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, а відтак з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою яка тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді