Єдиний унікальний № 500/778/19
Провадження № 1-кп/946/121/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

03 березня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Матроська Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі м. Ізмаїл), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 або АДРЕСА_3 ,

раніше судимого:

27.12.2011 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк три роки шість місяців, звільненого на підставі ст. 75 КК з випробуванням строком на два роки,

19.02.2014 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк три роки один місяць, звільнений 06.06.2014 на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеса від 29.05.2014 на підставі ст. 9 Закону України «Про амністію»;

07.12.2017 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 316, ч. 3 ст.186, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк чотири роки, звільнений 27.08.2018 за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.06.12.2018 близько 15:00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_6 у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла відволіклась, в одній з кімнат виявив та таємно викрав мобільний телефон торгової марки «Lenovo A1000» в корпусі білого кольору вартістю 545,84 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн, на рахунку якої грошових коштів не було, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 570,84 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

2.Далі, 07.12.2018 близько 16:00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №40 по вул.Авраамівській в м. Ізмаїл, під час спілкування із ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, просунув свою руку до зовнішньої правої кишені куртки, у яку була одягнута ОСОБА_6 , звідки дістав та відкрито викрав грошові кошти у сумі 600 грн та мобільний телефон торгової марки «Nokia RM-1136» в корпусі чорного кольору вартістю 330 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн, на рахунку якої грошових коштів не було, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 955 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Статті (частини статей) КК, що передбачають відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

…

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,

карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.»

«Стаття 186. Грабіж

1. Відкрите викрадення чужого майна (грабіж)

…

2. Грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб,

карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Обвинувачений ОСОБА_3 вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення не визнав, при цьому пояснивши, що мобільний телефон «Lenovo» йому надав чоловік потерпілої, а до грабежу він взагалі не причетний. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що потерпілу ОСОБА_6 він знав з 18 років, як мати його друга, він постійно бачив її у стані сп`яніння. Перший телефон марки «Lenovo» йому дав чоловік потерпілої у них вдома для того, щоб він подзвонив. В цей момент його покликала потерпіла у ванну, де налила йому стакан горілки. Після цього він знов повернувся у хату до її чоловіка, заговорився з ним та пішов з їх помешкання, забувши телефон у себе. Далі він віддав цей телефон ОСОБА_7 , оскільки він йому був не потрібним. Чому не повернув потерпілій пояснити не зміг.

Що стосується грабежу, то нічого такого не було, він у потерпілої гроші та телефон не викрадав, зі своїм братом він її не зустрічав, про що потерпіла пояснила у суді, бо з братом ОСОБА_8 він тривалий час не спілкується. Він дійсно зустрів потерпілу, яка була у стані сильного сп`яніння з сумками у руках та ледве трималася на ногах. Він побачив біля неї якихось чоловіків. Спочатку обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що, можливо, потерпіла й надавала йому телефон у той день, але він цього не пам`ятає. Згодом в ході допиту обвинувачений зазначив, що підійшов до неї, взяв у неї телефон, щоб викликати таксі, відійшов для цього, а коли повернувся, то потерпілої на місці вже не було. А куди після цього він дів телефон він не знає, телефон був при ньому. Згодом він повернув потерпілій 1 000 грн.

6.Не зважаючи на не визнання вини у висунутому обвинуваченні, вина ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки та грабежу майна потерпілої ОСОБА_6 повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

7.Так, потерпіла ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснила, що знає обвинуваченого ОСОБА_3 як хлопця, що навчався з її сином в одній школі. У 2018 році, точну дату не пам`ятає, ОСОБА_3 прийшов до них додому до її чоловіка ОСОБА_9 , який згодом у 2020 році помер, з приводу мотоцикла. У неї був мобільний телефон «Lenovo» білого кольору, який на момент приходу до них ОСОБА_3 знаходився у спальній кімнаті на тумбочці у розібраному стані, у зв`язку з тим, що її чоловік збирався його почистити від бруду. Після того, як ОСОБА_3 пішов з їх будинку, то у них зник вказаний телефон «Lenovo». Відразу вони не помітили, але згодом вона спитала у чоловіка, де її телефон, який відповів, що на тумбочці розібраний, але його там не виявилося, там залишилась лише задня кришка від нього, вони його шукали у квартирі, але не виявили. При цьому її чоловік був здивованим зникненням телефону, так само як і вона. Тому він не міг його надати обвинуваченому ОСОБА_3 .

Після цього у неї викрадали ще три телефони, два з яких схожі між собою. На початку допиту потерпіла зазначила, що другий раз телефон, ключі та грошові кошти у сумі 600 грн з її кишені, наскільки вона пам`ятає, витягнув не обвинувачений ОСОБА_3 , а його брат ОСОБА_10 , коли вона поверталася додому від своєї матері. При цьому потерпіла надавала мінливі показання щодо того, хто саме вчинив це викрадення, вказуючи чи то на обвинуваченого ОСОБА_3 , чи то на його брата. Але вона зазначила, що він підійшов до неї, спитав чи є у неї гроші та рукою витягнув з правої кишені її куртки вказані речі та грошові кошти. Після цього, їй купили такий же телефон, і через деякий час обвинувачений ОСОБА_3 взяв його у неї для того, щоб начебто подзвонити, після чого відкрито втік від неї з ним. А в останній раз до неї на вулиці підходили обвинувачений ОСОБА_3 зі своїм братом ОСОБА_10 та взяли у неї сумку, в якій був ще один телефон та грошові кошти. При цьому потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що після вчинення відносно неї вказаних кримінальних правопорушень через деякий нетривалий час вона самостійно звернулася до поліції із заявами, які писала самостійно власноручно та в яких виклала обставини, що відбувалися на той час, у тому числі хто саме у неї викрав мобільний телефон з грошима. Після цього слідчий проводив слідчий експеримент за її участю, під час якого вона також показувала на місці, де у неї взяли гроші та телефон з ключами. Потерпіла також зазначила, що після вказаних події у 2020 році вона отримала травму голови, і на даний час погано бачить. Згодом, в ході її допиту у судовому засіданні та після пред`явлення їй для ознайомлення її заяви про вчинене кримінальне правопорушення та протоколу слідчого експерименту за її участю, потерпіла пояснила, що точно не пам`ятає, хто саме у неї відкрито викрав телефон та гроші з кишені її куртки.

8.Відповідно до заяв ОСОБА_6 від 03.01.2019 на ім`я начальника Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_3 06.12.2018 близько 15:00 год. таємно викрав з її квартири її мобільний телефон марки «Lenovo», спричинивши їх шкоду на суму 1 000 грн, а 07.12.2018 близько 17:00 год. ОСОБА_3 викрав її мобільний телефон марки «Nokia 6610», ключі від її квартири та гроші з кишені її куртки, завдавши їй шкоду на суму 1 000 грн (а.п. 224).

9.При цьому подання потерпілої ОСОБА_6 заяв не відразу, а через деякий час після подій, не може викликати у суду жодних сумнівів, на що послалася сторона захисту, адже звернення із заявою про вчинені злочині це є правом потерпілого, а не обов`язком, і таке звернення може мати місце протягом будь-якого часу.

10.Вказані повідомлення стали підставою для внесення 04.01.2019 відповідних відомостей до ЄРДР за №№ 0000033, 0000034, та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні (а.п. 123, 222).

11.Місця події домоволодіння АДРЕСА_5 , в якому розташована квартира ОСОБА_6 , а також ділянка місцевості, розташованої по вул. Авраамівській, яка перетинається з одного боку вул. Телеграфною та АДРЕСА_6 , були оглянуті, згідно даним відповідних протоколів від 26.01.2019, на яких зафіксовано обстановка місця події (а.п. 152 155, 147 150).

12.Саме той мобільний телефон марки «Lenovo», про який потерпіла вказала при зверненні в поліцію ще 03.01.2019, був виданий ОСОБА_11 11.01.2019, що вбачається з відповідної заяви (а.п. 124), і саме цей телефон відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 22.01.2019 потерпіла впізнала серед інших пред`явлених їй телефонів, як такий, що їй належить (а.п. 129 131), після чого тоді ж і був їй повернутий (а.п. 225).

13.Крім того, з відповідної заяви вбачається, що 10.01.2019 ОСОБА_12 добровільно видала мобільний телефон марки «Nokia RM-1136» (а.п. 133), який згідно протоколу 10.01.2019 був оглянутий (а.п. 134 135). Згодом саме цей телефон відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 22.01.2019 потерпіла впізнала серед інших пред`явлених їй телефонів, як такий, що їй належить (а.п. 139 141), після чого тоді ж і був їй повернутий (а.п. 225). Враховуючи, що зі слів потерпілої у неї викрадали декілька телефонів, то саме з цим суд пов`язує деяку незначну розбіжність у нумерації моделі телефону, вказаної у заяві потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення та у вказаних інших документах. При цьому, потерпіла могла і помилитися при заповненні заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Але, враховуючи те, що у всіх вказаних документах модель телефону «Nokia» співпадає, а також те, що цей телефон потерпіла впізнала як такий, що їй належить, то у суду не виникає сумнівів у тому, що про викрадення саме цього телефону потерпіла і повідомила у своїй заяві.

14.Про обставини відкритого заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 остання докладно описала та показала на місці події під час проведення за її участю слідчого експерименту, згідно відповідного протоколу від 26.01.2019 та додатку у виді таблиць ілюстрацій. Так, потерпіла ОСОБА_6 , знаходячись на вул. Авраамівській, яка перетинається з двох боків з вул. Телеграфною та вул. Грецькою в м. Ізмаїл поблизу буд. №40, чітко показала місце, де до неї підійшов саме ОСОБА_3 , після чого відкрито заволодів її майном. Вона вказала на праву кишені куртки, в якій знаходились грошові кошти та мобільний телефон (а.п. 142 146).

15.Більше того, під час слідчого експерименту, проведеного згідно протоколу від 31.01.2019 та додатку у виді таблиць ілюстрації, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля буд. №67 по вул. Шкільній в м.Ізмаїл у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_7 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_6 , показав де 06.12.2018 він побачив тумбочку, на якій лежав мобільний телефон марки «Lenovo» білого кольору. Він показав як поклав його до своєї кишені, після чого покинув приміщення зазначеної квартири. Крім того, він, знаходячись по вул. Авраамівській кут вул. Телеграфної в м.Ізмаїл, самостійно показав де 07.12.2018 він зустрів ОСОБА_6 , яка йшла по тротуару біля будинку №40 по вул. Авраамівській, зупинив її, запитав чи немає в неї грошей, після чого показав як засунув руку до кишені куртки ОСОБА_6 з правої сторони, звідки дістав мобільний телефон марки «Nokia» та грошові кошти в сумі 600 грн, вказавши в якому напрямку він втік разом з майном (а.п. 157 162). Під час судового розгляду сторона захисту, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 , не піддала сумніву дані вказаного протоколу, а тому не приймати їх до уваги у суду підстав немає.

16.Таким чином, дані вказаного протоколу слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 повністю співвідносяться з даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої, а також з даними її заяв про вчинені кримінальні правопорушення, а також з показаннями потерпілої ОСОБА_6 в частині таємного викрадення у неї мобільного телефону «Lenovo» з її будинку, а також в частині відкритого викрадення у неї мобільного телефону «Nokia» з грошима на вул. Авраамівській біля будинку №40 на перехрещенні з вул. Телеграфна та Грецька в м.Ізмаїл.

17.При цьому сукупність зазначених доказів, а саме даних власноручно написаною заяви потерпілої про викрадення у неї з її кишені мобільного телефону «Nokia» з грошовими коштами саме обвинуваченим ОСОБА_3 , протоколу впізнання цього мобільного телефону, протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 , а також показання потерпілої ОСОБА_6 , що надані нею наприкінці її допиту про те, що вона точно не пам`ятає, хто саме відкрито викрав у неї з кишені мобільний телефон «Nokia» з грошовими коштами: чи то обвинувачений ОСОБА_3 , чи то його брат ОСОБА_10 , повністю спростовують її показання, що були дані нею на початку її допиту у суді про те, що це викрадення вчинив не обвинувачений ОСОБА_3 , а його брат ОСОБА_10 . При цьому суд не погоджується з позицією сторони захисту про те, що потерпіла протягом усього допиту чітко та однозначно відповідала на чисельні запитання про те, що це викрадення вчинив не обвинувачений ОСОБА_3 , а його брат. Адже, по-перше, потерпіла під час її допиту плуталась, надаючи мінливі відповіді на запитання про те, хто саме вчинив викрадення її телефону «Nokia» з грошима, а не давала чіткі та однозначні відповіді, на що вказує сторона захисту. По-друге, потерпіла чітко зазначила, що через нетривалий час самостійно звернулася до поліції та власноручно написала у заявах про вчиненні відносно неї кримінальні правопорушення правдиві обставини, що відбувалися на той час. При цьому слід звернути увагу на те, що час тривалістю менше місяця, є незначним порівняно з часом тривалість більше чотирьох років трьох місяців. По-третє, вказані у заяві від 03.01.2019 обставини викрадення у потерпілої мобільного телефону «Nokia» та грошових коштів вона підтвердила ще через незначний час після цього під час проведення за її участю слідчого експерименту, а саме 26.01.2019. По-четверте, зі слів самої потерпілої, у неї у той проміжок часу було викрадено аж чотири телефони і обвинуваченим ОСОБА_3 , і його братом. По-п`яте, з тих подій пройшов уже значний проміжок часу, а саме більше чотирьох років. На думку суду, сукупність усіх вказаних обставин дають підстави суду дійти висновку, що через нетривалий час після вчинених відносно потерпілої викрадень, вона, безумовно, краще пам`ятала обставини, що мали місце незадовго до її звернення до поліції та проведення з нею слідчого експерименту, а на даний час з урахуванням сукупності вказаних обставин потерпіла добросовісно помиляється, а також цілком обґрунтовано точно не пам`ятає у сіх подій, що відбувалися.

18.Таким чином, дані заяв потерпілої про вчинені кримінальні правопорушення, заяв про видачу поліцейським телефонів, слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 повністю узгоджуються між собою, відповідають та доповнюють одні одних, і повністю спростовують показання обвинуваченого щодо його непричетності до вчинених злочинів.

19.Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , хоча й не визнав вину у висунутому обвинувачені за ч. 2 ст. 185 КК, але в ході його допиту визнав, що взяв та не повернув телефон, а залишив у іншої особи, що фактично і утворює склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , заперечуючи свою причетність до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, під час його допиту надав суду мінливі та суперечливі показання по цьому епізоду обвинувачення, а саме він спочатку зазначив, що взагалі не причетний до цього злочину, згодом він повідомив, що лише бачив потерпілу у стані сильного сп`яніння, ледь стоячою на ногах, і біля неї інших осіб, та він не пам`ятає чи давала йому потерпіла телефон, а наприкінці допиту зазначив, що він все ж взяв у потерпілої телефон для того, щоб викликати таксі, і відійшов для цього, а коли повернувся, то потерпілої вже не було. Надання таких мінливих та суперечливих показань саме по собі свідчить про їх нещирість та неправдивість. Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_3 є ще й нелогічними з точки зору здорового глузду, адже сам обвинувачений не зміг пояснити і є незрозумілим, чому саме він відходив для того, щоб викликати таксі, коли взяв телефон у потерпілої, якщо можна було здійснити телефонний дзвінок на місці біля останньої, а також куди ж могла дітися потерпіла з місця, де він взяв у неї телефон та звідки він відійшов для начебто виклику таксі, якщо, з його ж слів, потерпіла ледве трималася на ногах та не могла самостійно пересуватися. Більше того, обвинувачений ОСОБА_3 не зміг пояснити, куди саме він дів телефон потерпілої після цього і чому він його їй не повернув, хоча зазначив, що він залишився у нього.

20.Той факт що телефон опинився у іншої третьої особи, яка згодом видала його поліцейським, і свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 розпорядився ним на власний розсуд. З урахуванням позиції обвинуваченого про те, що, зрештою, він взяв телефон у потерпілої, то показання цієї третьої особи не впливають на винуватість обвинуваченого, а тому суд відкидає посилання сторони захисту на те, що не була допитана ця особа. Крім того, сторона захисту не зазначила, яким саме чином показання цієї особи вплинуть на встановлені судом обставини.

21.На думку суду, всі вказані обставини у сукупності свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 надав під час судового розгляду неправдиві показання, які повністю спростовуються сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами. Такі неправдиві показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд пов`язує з обраним ним способом захисту з метою уникнути та пом`якшити свою відповідальність за вчинені злочини.

22.Ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки «Lenovo А 1000» станом на 06.12.2018 у розмірі 545, 84 грн встановлена даними висновку судової товарознавчої експертизи № 21 ТГ від 27.01.2019 (а.п. 165 169).

23.А ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки «Nokia RM-1136» станом на 07.12.2018 у розмірі 330 грн встановлена даними висновку судової товарознавчої експертизи №16 ТГ від 23.01.2019 (а.п. 172 174).

24.Відповідно до наданої стороною захисту заяви потерпілої ОСОБА_6 , станом на 25.11.2019 обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі відшкодував завдану їй кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду, ніяких претензій матеріального або морального характеру у неї до нього немає (а.п. 233).

25.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 поза розумним сумнівом 06.12.2018 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також 07.12.2018 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

26.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить часткове добровільне відшкодування завданого збитку, адже викрадені телефони були повернуті не обвинуваченим, а іншими особами.

27.Суд в силу ч. 4 ст. 67 КК не може врахувати ще раз як обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , вчинення кримінального правопорушення повторно, про що зазначено в обвинувальному акті, оскільки ця обставина передбачена в статтях Особливої частини КК як ознака кримінальних правопорушень, що впливають на їх кваліфікацію. Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність інших обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст.337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

28.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

29.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні нетяжкий та тяжкий злочини проти власності через нетривалий час після звільнення від відбування покарання за попередньою судимістю за тотожні злочини. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 має три непогашені та незняті судимості за вчинення, у тому числі умисних злочинів проти власності. ОСОБА_3 ГО «Допомога країни» характеризується позитивно, як такий, що пройшов курс реабілітації, значно змінився у кращу сторону та змінив своє відношення до оточуючих.

30.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

31.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , даних досудової доповіді, часткового добровільного відшкодування завданого збитку, відсутності обставин, що обтяжують його покарання, того, що він, будучи тричі судимим за вчинення у тому числі тяжких злочинів проти власності, знову вчинив умисні нетяжкий та тяжкий злочини також проти власності через нетривалий час після відбуття попереднього реального покарання у виді позбавлення волі (менш ніж через чотири місяці), суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання нових кримінальних правопорушень можливе лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням тривалого часу, що минув після вчинення цих злочинів, у середніх межах санкцій, а за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин не вбачає підстав для застосування положень як ст. 69 КК, так і ст. 75 КК. Суд дійшов висновку, що призначення такого покарання буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

32.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні був затриманий 01.02.2023 та до теперішнього часу тримається під вартою, у зв`язку з тим, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2023 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.04.2023.

33.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, строк його тримання під вартою має бути продовжений до набранням вироком законної сили.

34.На підставі ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 01.02.2023 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, виходячи з розрахунку день за день.

35.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

36.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз: №16 ТГ від 23.01.2019 у сумі 572 грн, №21 ТГ від 25.01.2019 у сумі 715 грн, а всього в загальному розмірі 1 287 грн.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2.На підставі ст. 70 КК ОСОБА_3 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

3.Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 01 лютого 2023 року, зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.02.2023 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.

5.З набранням вироком законної сили скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2019 арешти та мобільний телефон марки «Lenovo A1000» в корпусі білого кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Nokia RM-36» в корпусі чорного кольору імеі 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 , поновивши у неї право розпорядження.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в загальній сумі 1 287 (одна тисяча двісті вісімдесят сім) грн.

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

10.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1