Справа № 299/1141/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/158/23 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2023.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000135, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 28.02.2023 надійшло до слідчого судді клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури в кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000135, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт грошової купюри номіналом 100 доларів США, вилученої 21.02.2023 в адміністративній будівлі контрольно-пропускного пункту «Вилок», що знаходиться за адресою Закарпатська область, Берегівський район, смт Вилок, вул. Ракоці, 142.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2023 до чергової частини ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення від прикордонного наряду в пункті пропуску «Вилок» про те, що 21.02.2023 о 04 год 10 хв водій ОСОБА_6 , в ході перевірки документів надав паспорт пасажира громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 з грошовими коштами в сумі 100 доларів США, які він мав при собі та випадково передав працівнику Державної прикордонної служби України в паспорті.

21.02.2023 відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000135, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України.

21.02.2023 слідчим СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області було проведено огляд місця події, під час якого в адміністративному кабінеті контрольно-пропускного пункту «Вилок», на комп`ютерному столі, виявлено та вилучено одну купюру номіналом 100 доларів США.

22.02.2023 постановою слідчого дану купюру визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора мотивовано тим, що вилучена грошова купюра є тимчасово вилученим майном, виступає предметом кримінального правопорушення та зберегла на собі інформацію, яка необхідна для подальшого проведення експертиз, в тому числі

-2-

дактилоскопічної. Не накладення арешту на майно може призвести до того, що власник майна знищить його або відчужить іншим особам, що призведе до неможливості дослідження відповідного майна у кримінальному провадження. Підставою арешту є те, що грошову купюру відповідно до статті 98 КПК України визнано речовим доказом постановою слідчого, тому у кримінальному провадженні виникла необхідність вжити захід щодо збереження речового доказу у виді арешту. Мета арешту збереження речового доказу задля унеможливлення розпоряджатися ним, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню.

Ухвалою слідчого судді клопотання прокурора залишено без задоволення. Ухвала вмотивована тим, що ухвалою слідчого судді від 22.02.2023 клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000135 було повернуто прокурору для усунення недоліків в строк сімдесят дві години, однак надійшло до суду після усунення недоліку 28.02.2023, тобто після спливу встановленого слідчим суддею строку для усунення недоліків. У зв`язку з наведеним вище, слідчий суддя дійшла висновку, що майно, про арешт якого подано клопотання, підлягає поверненню особам, у яких його було вилучено, а клопотання не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану, накласти арешт на вилучене майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні. Вважає, що вилучена грошова купюра відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження, проведення ряду слідчих дій, в тому числі проведення експертиз, підлягає арешту. На його думку, слідчий суддя дійшла помилкового висновку про те, що клопотання про арешт майна подано з пропуском строку, оскільки повний текст ухвали слідчого судді від 22.02.2023, якою клопотання про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків, отримано лише 27.02.2023, після чого в межах 24 годинного строку з моменту одержання ухвали слідчого судді, виправлене клопотання зареєстровано у Виноградівському районному суді 28.02.2023. Тобто прокурор подав виправлене клопотання про арешт майна в межах 72-годинного строку з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, та осіб у яких вилучили майно, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Окрім того, апеляційний суд враховує клопотання прокурора про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

-3-

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя не дотрималася вказаних вимог закону та не з`ясувала належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На думку апеляційного суду, зміст клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно дає достатні підстави для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, та стороною обвинувачення дано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як зазначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З клопотання прокурора вбачається, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000135, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України, за фактом того, що 21.02.2023 до чергової частини ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення від прикордонного наряду в пункті пропуску «Вилок» про те, що 21.02.2023 о 04 год 10 хв водій ОСОБА_6 у ході перевірки документів надав паспорт пасажира громадянина

-4-

Російської Федерації ОСОБА_7 з грошовими коштами в сумі 100 доларів США, які він мав при собі та випадково передав працівнику Державної прикордонної служби України в паспорті.

21.02.2023 слідчим СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області було проведено огляд місця події, під час якого в адміністративному кабінеті контрольно-пропускного пункту «Вилок», на комп`ютерному столі, виявлено та вилучено одну купюру номіналом 100 доларів США.

22.02.2023 постановою слідчого дану купюру визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В межах зазначеного кримінального провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: одну купюру номіналом 100 доларів США.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що з огляду на наведені прокурором та встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи положення ч. 1 ст. 98 КПК України, вилучена грошова купюра, є речовим доказом, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин під час досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, вилучене тимчасово під час огляду місця події майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України та є достатні підстави вважати, що воно могло бути використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, а тому з метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Також, на думку колегії суддів, матеріалами клопотання та доводами прокурора підтверджено, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості таких ризиків.

Крім того, арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин кримінального провадження, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею не надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має тимчасово вилучене майно.

Апеляційний суд визнає такими, що не ґрунтується на вимогах закону посилання слідчого судді, про те, що клопотання прокурора про арешт майна подано з пропуском строку, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З матеріалів судового провадження вбачається, що з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене 21.02.2023, слідчий звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області 22.02.2023, тобто в межах передбаченого законом строку.

Ухвалою слідчого судді від 22.02.2023 дане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72-х годин, з якої вбачається, що така постановлена у відсутності прокурора та відсутні дані про отримання її копії, раніше зазначеної прокурором дати 27.02.2023.

Виправлене клопотання про арешт майна прокурор подав до Виноградівського районного суду Закарпатської області 28.02.2023.

-5-

Таким чином, на переконання апеляційного суду, прокурор подав клопотання про арешт майна з дотримання встановленого строку.

До того ж варто зауважити, що необізнаність з мотивами викладеними в повному тексті ухвали, необхідність їх належного аналізу для належного усунення недоліків, свідчить про наявність обставини, яка об`єктивно унеможливлює виконання ухвали слідчого судді у межах 72-х годинного строку з моменту її проголошення, як про це вказує слідчий суддя.

Таким чином, на думку колегії суду, слідчий суддя при розгляді клопотання не в повній мірі з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на вилучене 21.02.2023 майно, а саме: грошової купюри номіналом 100 доларів США, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження цього майна, що відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. 132, 170-173 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає до задоволення.

Переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційної скарга прокурора підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 170, 172, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2023 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна скасувати.

Клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000135, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК Українизадовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: грошову купюри номіналом 100 доларів США, шляхом заборони нею користуватися, розпоряджатися та відчужувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді