Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1533/21
У Х В А Л А
04.11.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючий-суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захасника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000037 від 16.01.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Клопотання мотивоване тим, що обвинувальний акт від 10 березня 2021 року в кримінальному провадженні №0000037 щодо ОСОБА_4 , складений старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , затверджений прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 , прокурор направив до Виноградівського районного суду Закарпатської області 18 березня 2021 року вже після закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000037, що унеможливлює розгляд у суді зазначеного кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття вказаного кримінального провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України.

Так, 16 січня 2020 року слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286КК України.

15 січня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 135, частиною першою статті 286 КК України, в кримінальному провадженні № 0000037.

Таким чином, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000275 закінчився 15 березня 2021 року.

04 березня 2021 року сторона обвинувачення надала стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000037.

Того ж дня сторона захисту ознайомилася з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000037.

10 березня 2021 року ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 135, частиною першою статті 286 КК України, в кримінальному провадженні № 0000037.

18 березня 2021 року прокурор звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області з обвинувальним актом від 10 березня 2021 року в кримінальному провадженні № 0000037 щодо ОСОБА_4 .

Таким чином, прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом від 10 березня 2021 року в кримінальному провадженні № 0000037 щодо ОСОБА_4 після закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000037, що унеможливлює розгляд у суді зазначеного кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття вказаного кримінального провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України.

У даному випадку відомості прокримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0000037 були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16січня 2020 року, а тому пункт 10 частини першої статті 284 КПК України підлягає застосуванню до вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання захисника, просить відмовити у закритті кримінального провадження, оскільки вважає клопотання безпідставним та необґрунтованим.

При цьому, прокурор подав письмове заперечення щодо клопотання адвоката ОСОБА_5 .

Доводи заперечення зводяться до того, що Відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2020 та 16.01.2021 прокурором у кримінальному провадженні погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

У зв`язку із неможливістю вручити повідомлення про підозру у день її складання, слідчим забезпечено вручення такої у спосіб передбачений ст. 135 КПК для вручення повідомлень, що підтверджується відповідною квитанцією.

Разом з цим, належним підтвердженням отримання повідомлення особою є її розписка, у тому числі на поштовому повідомленні або будь-які інші дані, що підтверджують факт вручення особі такого повідомлення. Відповідно до рапорту слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області датою вручення такого повідомлення є 19.01.2021, що підтверджується повідомленням «Укрпошти». Зважаючи на викладене, двохмісячний строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні спливав не раніше 19.03.2021.

04.03.2021 матеріали досудового розслідування відкрито стороні захисту для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України, цього ж дня сторона захисту ознайомилася із вказаними матеріалами та 12.03.2021, тобто у межах строку досудового розслідування, прокурором затверджено обвинувальний акт, відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

15.03.2021 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні скеровано до Виноградівського районного суду для його розгляду по суті, тобто у межах строку досудового розслідування.

З вказаних підстав у задоволенні клопотання сторони захисту просив відмовити.

В свою чергу, спростовуючи позицію сторони обвинувачення, адвокат ОСОБА_5 до суду подав доповнення до клопотання про закриття кримінального провадження, яке мотивне тим, що у даному випадку направлення ОСОБА_9 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000037 засобами поштового зв`язку не відповідало вимогам КПК України з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 42 КПК передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Стаття 278 КПК України визначає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, зі статей 42 та 278 КПК України слід визначити, що направлення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень здійснюється виключно з підстави неможливості його особистого вручення внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, щодо якої обсяг доказів визнано достатнім для повідомлення їй про підозру. Таким чином, КПК наполягає на особистому врученні повідомлення про підозру в разі наявності у органу досудового розслідування та прокурора інформації про перебування особи за місцем проживання (іншого місцезнаходження).

Так, зокрема, ч. 1 ст. 136 КПК встановлює, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик (а керуючись ч. 3 ст. 111 КПК і інших повідомлень) або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Кримінально-процесуальні норми передбачають на підтвердженні факту отримання викликів та повідомлень і повідомлення про підозру адже відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше таке право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відтак, Кримінальний процесуальний кодекс України дозволяє вручення повідомлення про підозру за допомогою засобів поштового зв`язку, проте такий спосіб повідомлення про підозру здійснюється виключно з підстави неможливості його особистого вручення внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, щодо якої обсяг доказів визнано достатнім для повідомлення їй про підозру. В такому випадку особа вважається підозрюваною з моменту вручення їй повідомлення про підозру та ознайомлення з її змістом, що підтверджується в порядку ч. 1 ст. 136 КПК України, а саме розписом особи в поштовому повідомленні про отримання вищевказаного документу.

Без наявності передбачених ч. 1 ст. 136 КПК України доказів вручення повідомлення про підозру (в тому числі і внаслідок відмови адресата від його отримання або закінчення строку зберігання на поштовому відділенні), а саме відсутності розпису особи в поштовому повідомленні про отримання вищевказаного документу, таке повідомлення вважається неврученим. Відтак, процесуальний статус особи у кримінальному судочинстві не змінюється, оскільки фактично повідомлення про підозру не було вручено, особа не була ознайомлена з його змістом, а також правами та обов`язками підозрюваного. Однак, це не позбавляє сторону обвинувачення здійснювати інші дії, направлені на встановлення місцезнаходження особи та виклик її для вручення повідомлення про підозру.

Отже, повідомлення про підозру повинно бути вручено особисто або, у випадку неможливості такого вручення через невстановлення місцезнаходження особи, має бути вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений у ст. 135 КПК, для вручення повідомлень, виключно в день його складення. При цьому, відповідно до ст. 135 КПК, повідомлення про підозру вважається належно відправленим для вручення лише у випадку направлення оригіналу такого повідомлення поштою за місцем проживання особи. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи (ч. 2 ст. 135 КПК).

Таким чином, спрямування повідомлення про підозру на іншу адресу поштою або його спрямування електронною поштою чи факсимільним зв`язком, по телефону чи телеграмою не може вважатися належним врученням особі повідомлення про підозру. Відсутність підтвердження вручення повідомлення про підозру, спрямованого за місцем проживання, особам, виключний перелік яких вказаний у ч. 2 ст. 135 КПК, свідчить про невиконання кримінальних процесуальних приписів щодо належного вручення такого повідомлення особі, місцезнаходження якої не встановлено, і звісно також не може вважатися належним врученням повідомлення.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта тощо.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно зі статтею 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотньої дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК).

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями статті 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК є усталеною.

В судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2020 року слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286КК України.

15 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 складено підозру, а 16.01.2021 року таку погоджено прокурором та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 135, частиною першою статті 286 КК України, в кримінальному провадженні № 0000037.

Даючи оцінку доводам прокурора, про те, що початком перебігу строку повідомлення особі про підозру у вказаному кримінальному провадженні, є дата вручення такого повідомлення засобами поштового зв`язку, а саме 19.01.2021 року не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Частина четверта цієї статті передбачає, що дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України.

Як вбачається з доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів, датою повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.35 КК України та ч.1 ст.286 КК України відносно ОСОБА_4 зазначено 16.01.2021 року.

Крім того, аналогічну позицію щодо дати підозри - 16.01.2021 року зазначено у рапорті слідчого ОСОБА_10 (а.м.73 т.2).

В свою чергу, органом досудового розслідування не дотримано вимог КПК, які передбачають можливість вручення такого повідомлення за правилами встановленими для вручення повідомлень.

Згідно ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинне бути закінчене протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що строк досудового розслідування може бути продовжено у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні строк досудового розслідування не продовжувався, таким чином, 15.03.2021 року, є кінцевим днем двомісячного строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

04 березня 2021 року сторона обвинувачення надала стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000037.

Того ж дня сторона захисту ознайомилася з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000037.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

10 березня 2021 року ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 135, частиною першою статті 286 КК України, в кримінальному провадженні № 0000037.

З обвинувальним актом від 10 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000037 щодо ОСОБА_4 , прокурор звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області 18 березня 2021 року.

Разом з тим, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 хоча складений та підписаний 10 березня 2021 року, однак направлений до Виноградівського районного суду Закарпатської області 15.03.2021 року, та отриманий місцевим судом 18 березня 20121 року, що свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України.

За викладених обставин, підлягають застосуванню приписи пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 42 КПК обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

З огляду на положення статті 2 КПК, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої статтею 28 КПК щодо розумних строків, суд погоджується з позицією сторони захисту і вважає, що ОСОБА_4 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого (підсудного).

Відповідно ж до змісту частини 1 статті 337 КПК судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Таким чином, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 284, 286, 288, 314, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Кримінальне провадження № 0000037 від 16.01.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України закрити на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд.

Головуючий ОСОБА_1