Справа № 503/1143/22
Провадження № 1-кп/503/24/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 30.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зікрачі Кагарлицького району Київської області, громадянина України, не працюючого, з середньою технічною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_6 , секретарі судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_2 ,

встановив:

28.08.2022 близько 19:30 години потерпілий ОСОБА_5 знаходився на АДРЕСА_1 , та покликав до себе ОСОБА_3 для того щоб поспілкуватися, чому останній ображав його батька.

В цей же день та час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 , який знаходився навпроти будинку АДРЕСА_2 , виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_5 . З метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, перебуваючи навпроти потерпілого, діючи умисно, із значною силою наніс ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область лівого ока.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця верхньої та нижньої повіки лівого ока з крововиливом у білкову оболонку ока, що має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив суду, що наніс удар потерпілому, бо не втримався. В судовому засіданні попросив пробачення та зазначив, що у скоєному розкаюється. Також на запитання суду відзначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось. Просив суд суворо не карати та призначити йому покарання у виді штрафу запропоноване в судових дебатах прокурором.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що не вбачає у діях обвинуваченого під час судового провадження щирого розкаяння, оскільки останній не з`являвся в судове засідання. У зв`язку з чим в судових дебатах просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт строком двісті годин, яке потрібне для виправлення обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- показами обвинуваченого ОСОБА_3 наданими ним в ході його допиту під час судового розгляду, які фактично зводились до підтвердження вище наведених фактичних обставин кримінального провадження, при цьому не містили обставин, які б суперечили їм або спростовували їх;

- висновком експерта від 31.08.2022 року № 105 за результатом проведення судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_5 були виявлені наступні ушкодження: синець верхньої та нижньої повіки лівого ока з крововиливом у білкову оболонку ока. Вказані тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупого (тупих) твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Не виключено, що зазначені тілесні ушкодження могли бути спричинені за обставин на які вказує під експертний. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець багряно-червоного кольору) слід вважати, що вони виникли приблизно за 1-3 доби до моменту обстеження (30.08.2022) та могли бути спричинені 28.08.2022 р. Вищезазначені тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень, спричинення їх в умовах падіння з положення стоячи на площину (з висоти власного зросту) є малоймовірним.

Судом обвинуваченому було додаткового роз`яснено положення ч.3 ст. 23 та пункту 1 ч.4 ст. 42 КПК України щодо можливості реалізації права на допит свідків обвинувачення і допиту свідків захисту, але сторона захисту даним процесуальним правом не скористалася.

Отримавши і дослідивши вище зазначенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та документи, а також враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Згідно висновків викладених в постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2020 року та від 02 листопада 2021 року у справі № 643/13256/17 (провадження № 51-2221км19) виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Враховуючи зазначене, а також те, що під час судового розгляду ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі; дав правдиві показання щодо обставин свого діяння, які іншими учасниками справи, в тому числі самим потерпілим, не заперечувались; в судовому засіданні попросив вибачення та висловив позицію щодо своєї готовності нести покарання, то суд вважає, що в сукупності зазначені обставини є свідченням саме наявності щирого каяття у обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, яка проживає з матір`ю, яка є його колишньою дружиною обвинуваченого, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також майновий стан винного, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру покарання у виді штрафу в межах установлених у санкції ч.1 ст. 125 Особливої частини КК України, а саме у його максимальному розмірі, яке на думку суду є необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися, зокрема до обвинуваченого не застосовувався запобіжний захід ні під час досудового розслідування, ані під час судового провадження, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, призначення покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1