Провадження по справі № 1-кп/522/1700/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні провадженні №0000176 від 06.03.2019 на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого -адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2019 року о 19:23 годині, ОСОБА_3 грубо порушив пункти 2.3 «б», 12.3 «Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі;

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно прийняти заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Так, в зазначений день та час ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Ноnda CRV», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку № 3-Б по вул. Артилерійській в м. Одесі, прямуючи зі сторони вул. Водопровідна в напрямку вул. Краснова, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, маючи можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , яка жебракувала та перебувала в статичному стані на проїжджій частині, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не вжив, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої закритої черепно-мозкової травми в формі забою головного мозку, що супроводжувалась крововиливами над твердою та під тверду мозкову оболонку лобної області зліва, у борозни обох півкуль, за ходом серпа та мозочка, забійної рани тім`яної області зліва, подапоневротичної гематоми голови; переламів поперекових відростків 12-го грудного та 1-го поперекових хребців, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті, зазначив, що шкодує про порушення своїми діями нормального ритму та способу життя потерпілої ОСОБА_6 та зробив усе можливе для повноцінного відновлення потерпілої та забезпечення її належного лікування в медичній установі, забезпечуючи її: окремою палатою, медичним обстеженням, лікарськими препаратами та речами першої необхідності.

Крім того, просив суд не призначати альтернативне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, так як він не офіційно працює водієм таксі, у зв`язку з чим, заробітна плата є єдиним джерелом його доходу обвинуваченого та є єдиним засобом утримання своєї сім`ї. Враховуючи викладене вище, вказав, що можливість керування транспортним засобом для обвинуваченого ОСОБА_3 є не розкішшю та привілеєм, а життєвою необхідністю.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надавши нотаріально завірену заяву щодо розгляду обвинувального акту за її участі та про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 , просила не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків, відсутність у потерпілої претензій матеріального та морального характеру, до обвинуваченого та прохання потерпілої не призначати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, - не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілій завдані вчиненим злочином збитки, відсутність у потерпілої претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

З огляду на характер допущених порушень ПДР України, та враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином вчиненим з необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, добровільно відшкодував потерпілій збитки завдані злочином, що свідчить про бажання обвинуваченого ОСОБА_3 виправити наслідки вчиненого злочину, враховуючи щире каяття обвинуваченого, тобто щирий жаль з приводу вчиненого злочину та осуд своєї поведінки, а також враховуючи те, що ОСОБА_3 не офіційно працює водієм таксі, що у свою чергу вимагає постійного переміщення на автомобілі по місту або за його межами, та свідчить про те, що заробітна плата є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, та є єдиним засобом утримання себе та родини, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує і стан здоров`я обвинуваченого, який має чисельні хвороби хребта та суглобів, тому автомобіль для обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно є засобом пересування.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України ще в 2019 році і з того часу не вчиняв нових злочинів.

Крім того, суд приймає до уваги також той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 під час дорожньо транспортної пригоди не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, після ДТП одразу викликав карету швидкої допомоги, допомогав потерпілій у лікуванні, купляв ліки та допомагав матеріально, у потерпілої відсутні матеріальні та моральні претензії до обвинуваченого ОСОБА_3 , тому суд вважає за можливе не застосовувати додаткове альтернативне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Одночасно суд зазначає, що вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного та додаткового покарання, суд враховує також обставини дорожньо транспортної пригоди, а саме той факт, що потерпіла, порушуючи правила дорожнього руху для пішоходів, при великому трафіку автомобілів, жебракувала на проїздній частині дороги. Після одуження від отриманих тілесних ушкоджень, отриманих під час ДТП від 05.03.2019 потерпіла ОСОБА_6 продовжила жебракувати на проїздній частині доріг в м. Одесі.

Позовна заява,- відсутня.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 5, 366 - 371, 373- 376, 395, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Строк запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 під час розгляду обвинувального акту,- сплив.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2019 на автомобіль «Ноnda CRV», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Речові докази по даному кримінальному провадженню:

-автомобіль «Ноnda CRV», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , наданий обвинуваченому ОСОБА_3 на зберігання,- вважати повернутим за належністю;

-СД диск з відеозаписом події ДТП,- зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави затрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням:

-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу на суму 1287 (одна тисяча двісті вісімдесять сім) гривень;

-транспортно-трасологічної експертизи на суму 4710 (чотирі тисячі сімсот десять) гривень 30 (тридцять) копійок;

-комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи із дослідження обставин ДТП на суму 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 (дванадцять) копійок.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя : ОСОБА_8

16.03.2023