ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/4557/20 Номер провадження 11-кп/814/646/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001804 за апеляційними скаргами прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харків ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 152 КК України на 11 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 листопада 2019 року.

Вирішено питання щодо речових доказів, арешту майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

ОСОБА_8 з 21 год. 15 вересня 2019 року до 03 год. 16 вересня 2019 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , повернувшись додому, побачив сестру своєї співмешканки - малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спала на ліжку, та у нього виник умисел на її зґвалтування.

З цією метою ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вступ у статеві зносини із малолітньою ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 не досягла 14-річного віку, скориставшись відсутністю своєї співмешканки та сторонніх осіб, та тим, що малолітня ОСОБА_10 спала, роздягнув дівчинку, зняв з неї спідню білизну та завів її руки за спину, щоб остання не чинила опору, від чого малолітня ОСОБА_10 прокинулась та побачивши ОСОБА_8 , який лежав поруч із нею на ліжку роздягнений, почала пручатись, прохаючи його залишити її та не чіпати. ОСОБА_8 , бажаючи подолати волю останньої до опору, використовуючи свою фізичну перевагу над малолітньою потерпілою, яка менша нього за своїми фізичними даними, діючи з умислом, направленим на вступ в статеві зносини з потерпілою, почав затискати її рот рукою, після чого скинув на підлогу та почав вимагати від неї вступити з ним в неприродній (орогенітальний) статевий контакт, на що малолітня ОСОБА_10 відмовилась та почала чинити йому активний фізичний опір шляхом відштовхування від себе руками. Будучи розлюченим відмовою останньої, ОСОБА_8 схопив малолітню ОСОБА_10 та поклав її на ліжко на живіт, тримаючи її руки за спиною однією рукою, а іншою утримуючи за волосся, примусив потерпілу вступити з ним в статеві зносини, шляхом анального проникнення в її тіло з використанням власних геніталій.

Після цього, відразу, знаходячись в вищевказаному положенні, примусив ОСОБА_10 вступити з ним в статеві зносини, шляхом вагінального проникнення в її тіло з використанням власних геніталій.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 152 КК України у виді 13 років позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що кримінальне правопорушення вчинено відносно неповнолітньої особи, яка до того ж є сестрою співмешканки обвинуваченого, тобто обвинувачений тривалий час мав з неповнолітньою потерпілою дружні стосунки та усвідомлював реальний вік потерпілої, вчиняючи протиправні дії щодо неї.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні не доведена, а суд при ухваленні рішення взяв до уваги лише показання потерпілої та її матері, яка є зацікавленою особою.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд помилково вважає достовірно встановленим час вчинення злочину, так як надані потерпілою показання під час судового розгляду не узгоджуються з показаннями наданими під час досудового розслідування.

Вважає, що факт перебування обвинуваченого за місцем вчинення злочину в ніч з 15 на 16 вересня 2017 року не є встановленим. Зазначає, що показання потерпілої щодо часу телефонних дзвінків обвинуваченого не узгоджуються між собою, тому обставини вчинення кримінального правопорушення достовірно не встановлені.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої захисником апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій є правильним і ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо непричетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, допитана в судовому засіданні у суді першої інстанції неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 детально розповіла про обставини, за яких обвинувачений здійснив вагінальне та анальне проникнення в її тіло з використанням своїх геніталій. Також потерпіла вказала, що не повідомила одразу своїй родині про вчинені щодо неї ОСОБА_11 протиправні дії, оскільки хвилювалася за сестру, а матері побоювалася розповісти. Так як у подальшому зазначені події її пригнічували, а ОСОБА_11 продовжував проявляти до неї інтерес, потерпіла розповіла про вчинений злочин своїй матері, а потім сестрі, але так як вони спочатку їй не повірили, ОСОБА_10 була вимушена розповісти все ще й батькові.

Аналогічні показання потерпіла дала і під час допиту слідчим суддею 22 жовтня 2019 року.

Допитана в судовому засіданні мати потерпілої ОСОБА_12 повідомила, що 26 вересня 2019 року донька ОСОБА_13 їй розповіла, що її зґвалтував ОСОБА_8 , на що вона та її старша донька не повірили, оскільки ОСОБА_8 заперечував факт вчинення ним злочину. Наступного дня ОСОБА_13 поїхала до батька в село, після чого ОСОБА_14 зателефонував і заявив, що довіряє ОСОБА_15 словам. Після дзвінка колишнього чоловіка вона згадала, що приблизно за два тижні до 27 вересня 2019 року ОСОБА_13 до неї приїжджала і раптом розплакалася, але не розповіла про причину. 02 жовтня 2019 року вона звернулася за допомогою до психолога, а потім і до поліції. 02 жовтня 2019 року вона разом із старшою дочкою знову мала розмову із ОСОБА_8 , під час якої він зізнався, що зґвалтував ОСОБА_16 , бо був п`яним.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції показав, що має довірчі стосунки з донькою ОСОБА_17 . Вона розповіла йому про зґвалтування, після чого ОСОБА_12 з потерпілою звернулися до психолога, який підтвердив, що дочка говорить правду. Вже потім ОСОБА_12 звернулася у поліцію із відповідною заявою. Зі слів дружини йому відомо, що ОСОБА_8 після звернення до психолога приїздив до неї, визнав свою вину та просив вибачення. Наступного дня ОСОБА_8 приїхав до нього за місцем мешкання в с. Тернова, просив вибачення, але отримав відмову, оскільки його вже вибачали за те, що ще в школі від нього завагітніла їх старша дочка, ОСОБА_18 , якій на той час було 14 років.

Аналогічні обставини повідомила суду і свідок ОСОБА_9 .

Допитана в суді свідок ОСОБА_19 , яка є двоюрідною сестрою обвинуваченого, показала, що ОСОБА_9 приїздила до неї, плакала, і розповіла що ОСОБА_8 зґвалтував її молодшу сестру.

Надані суду показання потерпілої та свідків підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_12 про вчинення ОСОБА_8 зґвалтування її доньки ОСОБА_10 , висновком судово медичної експертизи №09/1359-С/2019 про наявність у потерпілої надриву дівочої пліви, який утворився в результаті дії тупого твердого предмету в період часу понад два тижні до моменту експертизи, протоколом слідчого експерименту від 11 жовтня 2019 року та його відеозаписом, в ході якого ОСОБА_10 розповіла про обставини події, висновком судово медичної експертизи №09/1387-С/2019, про наявність у потерпілої надриву дівочої пліви, який утворився в результаті дії тупого твердого предмету в період часу понад два тижні до моменту експертизи, не виключаючи можливість утворення за механізмом, зазначеним у слідчому експерименті, випискою із медичної карти ОСОБА_10 .

Вказані докази є логічними, узгоджуються між собою, здобуті у передбачений законом спосіб, безпосередньо досліджені судом, а тому підстав ставити їх під сумнів колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника щодо порушення судом вимог КПК з огляду на те, що показання потерпілої не викладені детально у вироку, є необгрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у вироку мають бути зазначені докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В даному випадку місцевий суд виклав у вироку зміст показань потерпілої щодо обставин вчинення щодо неї кримінального правопорушення, жодним чином не змінивши їх та не спотворивши. При цьому чинний кримінальний процесуальний закон, всупереч доводам захисника, не зобов`язує суд викладати у вироку повністю показання свідка чи потерпілого, дані ними у суді.

Більше того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», з показань обвинуваченого, потерпілого, свідка у вироку слід наводити лише ті, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини.

Показання потерпілої ОСОБА_10 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду щодо обставин її зґвалтування є логічними, детальними, послідовними. Потерпіла наполягає, що саме ОСОБА_8 її зґвалтував та розповідає про обставини зґвалтування. Такі показання потерпілої підтверджуються показаннями свідків, висновками експертиз, роздруківкою телефонних з`єднань, і підстав їм не довіряти колегія суддів не вбачає.

Дрібні відмінності в показаннях потерпілої щодо часу телефонного дзвінка не свідчать про її нещирість та не роблять недопустимими доказами її показання.

Той факт, що обвинувачений подзвонив своїй співмешканці через дві хвилини після розмови з потерпілою, не будучи на цей момент вдома, не спростовує показань потерпілої про те, що вона крізь сон чула розмову обвинуваченого по телефону, оскільки ця розмова тривала понад 30 хвилин.

Твердження обвинуваченого та його захисника щодо перебування ОСОБА_8 в ніч з 15 на 16 вересня 2019 року за місцем проживання його дядька ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_4 , не узгоджуються з наявними у матеріалах справи доказами.

Так, місцевий суд правильно дав критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_20 з огляду на те, що він не пам`ятає, чи був у нього вдома обвинувачений в ніч вчинення кримінального правопорушення, а лише зазначив, що племінник ОСОБА_8 часто ночує у нього.

Версія сторони захисту про перебування в час вчинення злочину обвинуваченого за місцем проживання його дядька спростовується також наданими стороною обвинувачення протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25 листопада 2019 року з описом та додатком до протоколу та протоколом огляду речей і документів від 28 листопада 2019 року, з якого вбачається, що 15 вересня 2019 року о 21:21:29 з телефону, яким користується ОСОБА_8 , було здійснено телефонний дзвінок в межах території з аналогічним ідентифікатором базової станції LAC (код території), з якої 15 вересня 2019 року здійснювала дзвінки зі свого телефону потерпіла. Тобто, обвинувачений о 21 год. 21 хв. та потерпіла ОСОБА_10 перебували в зоні дії однієї базової станції.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 152 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 152 КК України, в межах санкції статті, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш суворого покарання чи для його пом`якшення, про що просять у своїх апеляційних скаргах відповідно прокурор та обвинувачений, відсутні.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з цим апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та в його інтересах захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2021 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4