Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/515/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 186КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2022 року, якою стосовно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:
-23.11.2011 року Кіровським р/судом м. Кіровограда за ч. 1, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років п/в з іспитовим строком на 2 роки;
-27.03.2012 року Кіровським р/судом м. Кіровограда за ч. 2. та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0003223, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, строком на 60 днів, тобто з 03 години 40хвилин, 28 жовтня 2022 року до 03 години 40 хвилин, 26 грудня 2022 року включно, з визначенням застави у сумі 198 480 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003223,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_7 повідомлено про підозру в тому, що він 27.10.2022 року близько 22:30 год., в період дії воєнного стану, знаходячись по вул. Преображенській, що в м. Кропивницький, в парковій зоні навпроти магазину «Бригадир», побачив раніше йому незнайому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого в нього виник умисел на відкрите заволодіння майном останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, наздогнав потерпілу ОСОБА_10 та застосовуючи до останньої насильницькі дії, що виражені в поштовху руками, від чого потерпіла впала на землю, відкрито по відношенню до ОСОБА_10 , з правої кишені куртки у яку була одягнена остання заволодів належним їй мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A03s» вартість якого складає 5500 гривень. Після цього, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень.

Ухвалою слідчого судді задоволено вказане клопотання та застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави у сумі 198 480 грн.
У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 - прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками.
Попереджено підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.
Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_7 не має постійного місця мешкання та уникаючи відповідальності може покинути місце свого проживання; може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу з метою подальшої зміни ними показів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, з метою уникнення від відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, оскільки свідки проживають в одному населеному пункті, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою його підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вмотивувальній частині ухвали не зазначено аргументів на користь того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу - крім тяжкості скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції, не наведено жодного доказу в обґрунтування обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання суд також не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що підозрюваний визнав свою вину в повному обсязі та розкаявся в скоєному та добровільно усунув заподіяну шкоду.

Крім того, як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду, суд перерахував ризики зазначені в ст. 177 КПК України, але доказів на їх обґрунтування не зазначив.

Суд при винесені ухвали не в повній мірі врахував вимоги передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 , має постійне місце проживання АДРЕСА_1 , проживає за вказаною адресою зі своєю матір`ю. Вказане житло належить їй.

Суд не зважаючи на всі ці обставини, не прийняв їх до уваги відправивши ОСОБА_11 за грати.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_12 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В апеляційній скарзі сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_7 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Про наявність вказаного ризику також свідчить те, що раніше ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, а також можливістю переховування його від суду.
Так, ОСОБА_7 розуміючи, що злочин є умисним, тяжкими, може вчинити спроби направленні на переховування від суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших обвинувачених, які також разом з ними знаходяться в одній установі попереднього ув`язнення, слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинення ОСОБА_7 , нових кримінальних правопорушень підтверджується тим, що причиною вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є не бажання своєю працею заробляти собі на життя та бажання отримати чуже майно в протиправний спосіб.
Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_7 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи апеляції про те, що судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_7 колегією судді не можуть бути враховано, оскільки у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи захисника про наявність соціальних зв`язків, а саме місця роботи та місця проживання як підстава, для зміни запобіжного заходу, колегією суддів не можу бути враховано оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, це не перешкодило йому вчинити протиправні дії.

Колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
До того ж, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно визначив ОСОБА_7 розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2022 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2022 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0003223, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, строком на 60 днів, тобто з 03 години 40хвилин, 28 жовтня 2022 року до 03 години 40 хвилин, 26 грудня 2022 року включно, з визначенням застави у сумі 198 480 грн., - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4