Справа № 761/7180/23
Провадження № 1-кс/761/4912/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а:

до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 28 лютого 2023 року надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, з клопотання вбачається, що прокурор просить накласти арешт на майно, яке вилучене 21.02.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме: картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ; картку «Пумб» № НОМЕР_2 ».

Вказане клопотання надійшло без порушення строку, визначеного ст.171 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшла висновку, про необхідність повернення клопотання прокурору з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення недоліків, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Так, не наведено мотивів, з яких можливо було б дійти висновку, що майно про накладення арешту на яке порушується питання у даному клопотанні, відповідає критеріям речових доказів, тобто може бути використане у суді для доведення обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України, у даному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 307 КК України.

Отже, клопотання не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, тому, що у ньому не зазначено підстави відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, всупереч ч.5 ст. 132 КПК України не долучено доказів обставин, на які посилається прокурор.

Крім того, у клопотанні, зазначено, що обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, проте до клопотання не долучено вищевказану ухвалу, що позбавляє суд дійти висновку про статус вилученого майна, як тимчасово вилученого.

В постанові слідчого про визнання майна речовими доказами також не зазначено, у зв`язку із чим таке майно, зазначене в клопотанні визнається речовими доказами, для доведення яких обставини, що підлягають доказуванню, вилучене майно може бути використане.

А тому, сама по собі наявність такої постанови, яка не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, за відсутності мотивів прийняття постанови і їх обґрунтування, не свідчить про відповідність майна про арешт яких порушується питання критеріям речових доказів.

Не є мотивами прийняття постанови і їх обґрунтуваннями, а також підставами для накладення арешту формальне цитування положень ст.ст. 98, 170 КПК України, як і в постанові слідчого по визнання речовими доказами, так і в клопотанні про накладення арешту.

Також, в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутня будь яка інформація стосовно власника вищевказаних карток. Крім того, орган досудового розслідування може в інший спосіб отримати інформацію про рух коштів за вищевказаними картками.

Крім того, обшук було проведено за місцем проживання ОСОБА_7 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а клопотання прокурора не містить обгрунтованих доводів щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно у такої особи.

З огляду на наведене, клопотання підлягає поверненню прокурору з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення наведених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 132, 170-172 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна, яке вилучене 21.02.2023 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 - повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк 72 години для усунення недоліків з моменту отримання клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя