Справа № 161/3298/20 Провадження №11-кп/802/61/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000835, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду від 14 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двоє неповнолітній дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (в редакції Закону від 15.04.2008) та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (роки) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він будучи 08 грудня 2019 року відповідно до розпорядження №615-ОС від 08.12.2019 Волинської обласної державної адміністрації, ОСОБА_7 призначений на посаду головного спеціаліста відділу регулювання природокористування, погоджувальної діяльності та моніторингу довкілля управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації та виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України є службовою особою та з присвоєнням 9 рангу державного службовця в межах категорії "В".

Відповідно до положення про Управління екології та природних ресурсів Волинської обласної Державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації ОСОБА_10 12.10.2018 за №672, до функцій вказаного підрозділу входить наступне:

-реалізація на території Волинської області державної політики у сферах охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами, екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки, заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі;

-здійснення управління та регулювання у сферах охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та хорони природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, у сфері поводження з відходами, формування збереження та використання екологічної мережі;

-забезпечення у межах своїх повноважень захист прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб;

-надання адміністративних послуг.

Відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста відділу регулювання природокористування, погоджувальної діяльності та моніторингу довкілля управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації, затвердженої начальником управління екології та природних ресурсів Волинської області державної адміністрації ОСОБА_11 23.05.2019, на ОСОБА_7 покладаються наступні обов`язки :

- підготовка в установленому порядку документів для видачі дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

- розглядає матеріали що обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

- здійснює реєстрацію звіту про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосфері повітря стаціонарними джерелами.

ОСОБА_7 , знаючи, що у відділі регулювання природокористування, погоджувальної діяльності та моніторингу довкілля управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації розглянуто 05.12.2019 заяву ТзОВ «К ЕНД К ВУД ТРЕЙД» і видано дозвіл, вирішив скористатися цією інформацією з метою шахрайського заволодіння майном.

Так, 05.12.2019 близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_7 зустрівся біля Луцької міської лікарні, що знаходиться в м. Луцьк по вул. Стефаника з представником ТзОВ «К ЕНД К ВУД ТРЕЙД» ОСОБА_12 в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення повідомив останньому недостовірну інформацію, що у нього на розгляді знаходяться документи про отримання дозволу підприємством, яке він представляє, на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та він може сприяти їх погодженню, чим ввів в оману ОСОБА_12 та висловив вимогу останньому про передачу йому матеріальних цінностей у вигляді талонів на бензин в кількості 50 літрів або грошових коштів в еквівалентній сумі - 1500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом, переслідуючи мету заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , повідомив останньому завідомо неправдиві відомості щодо можливого вирішення питання про отримання дозволу ТзОВ «К ЕНД К ВУД ТРЕЙД», яке він представляє, на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та з метою їх погодження, шляхом надання йому неправомірної вигоди, чим ввів останнього в оману.

ОСОБА_12 , повіривши ОСОБА_7 , що у випадку не надання йому грошових коштів, останній може негативно вплинути на отримання дозвільних документів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, підприємством яке він представляє в зв`язку з чим товариство яке він представляє не зможе здійснювати підприємницьку діяльність, тому погодився на вимогу останнього.

Крім того, цього ж дня, ОСОБА_7 у вечірній час зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_12 та діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення повідомив останньому, що для успішного оформлення дозволу підприємством ТзОВ «К ЕНД К ВУД ТРЕЙД» на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря він, окрім талонів на пальне в кількості 50 літрів, або грошових коштів в еквівалентній сумі - 1500 гривень, висунув вимогу надати ще в якості неправомірної вигоди, грошові кошти в сумі 5000 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, 09.12.2019 близько 14години 10 хвилин ОСОБА_7 , зустрівся біля магазину «Вопак», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, Київський майдан, 11 з представником ТзОВ « К ЕНД К ВУД ТРЕЙД» ОСОБА_12 в ході якої ОСОБА_7 , з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_12 , отримав грошові кошти в сумі 1500 гривень та діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення нагадав під час зустрічі раніше висловлену вимогу по телефону ОСОБА_12 про передачу йому додатково грошових коштів в сумі 5000 грн. за безперешкодне оформлення дозволу підприємством ТзОВ «К ЕНД К ВУД ТРЕЙД» на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яке нібито він вирішує.

В подальшому, 10.12.2019 близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_12 , перебуваючи в автомобілі «Хюндай І30» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на парковці неподалік залізничного вокзалу, за адресою: м. Луцьк, проспект Грушевського, 30, отримав від ОСОБА_12 ще 5000 гривень, так як останній повірив ОСОБА_7 , що він реально може вплинути на прийняття рішення про отримання дозвільних документів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТзОВ «К ЕНД К ВУД ТРЕЙД».

В свою чергу, ОСОБА_7 не маючи наміру і можливості впливати на прийняття рішення про отримання дозвільних документів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТзОВ «К ЕНД К ВУД ТРЕЙД» та усвідомлюючи, що такі кошти будуть ним обернені у свою користь, у такий спосіб умисно незаконно заволодів ними на загальну суму 6500 гривень.

У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України. Зазначає, що судом при постановленні вироку та обранні виду і розміру покарання обвинуваченому порушено вимоги ст. 65 КК України. Вважає призначене судом покарання вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між обраним судом та тим розміром покарання, яке мало бути призначене і яке б не становило «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно б відповідало справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи. Просить оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає вирок незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. На переконання захисника висновки суду, що потерпілий ОСОБА_12 не провокував ОСОБА_7 на вчинення кримінального правопорушення та не є агентом правоохоронних органів ґрунтуються на припущеннях, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами. Звертає увагу, що покази потерпілого ОСОБА_12 містять інформацію про зв`язок з «конторою і відділом К», та останній, на думку захисника, не був представником будь-якої фірми. Вважає огляд місця події від10.12.2019 проведений з порушенями та фактично був обшуком без попереднього та подальшого рішення суду. Просить оскаржений вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити.

Під час апеляційного перегляду вказаного вироку захисником ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого заявлено клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу захисника підтримали, просили звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, і заперечили апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, при цьому не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із положеннями ст.94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

І з цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість у вчиненні протиправних дій підтверджена дослідженими судом першої інстанції належними і допустимими доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 у своїх показаннях не заперечував факт, що отримав грошові кошти від ОСОБА_12 .

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив процесуальних порушень при збиранні доказів, які ставили б під сумнів допустимість доказів.

Стратегія захисту, висунута обвинуваченим та його захисником, спростована судом першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності.

Між тим, після з`ясування обставин та перевірки кримінального провадження, ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника, який просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Посилання прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України не перевіряються апеляційним судом, у зв`язку із розглядом клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 .

Так як під час апеляційного розгляду заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, проти задоволення якого ніхто з учасників не заперечував, колегія суддів вважає недоцільним подальший розгляд доводів висловлених в апеляційних скаргах захисника та прокурора.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення 08 грудня 2019 року.

Відповідно до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком (в редакції статті, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення таке відносилося до злочину невеликої тяжкості).

За змістом положень ч.1 ст.49 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, зокрема, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На момент розгляду даного кримінального провадження, строки визначені п.3 ч.1 ст.49 КК України, минули.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

З огляду на відсутність даних про ухилення ОСОБА_7 від слідства та суду, про притягнення його до кримінальної відповідальності, а також й будь-яких заперечень обвинуваченого проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження, апеляційний суд приходить висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст.417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, а оскаржений вирок скасувати.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 14 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України та на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: