Категорія:ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0002217 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2021 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, одружений, непрацюючий, раніше судимий, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2021 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки:
засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2021 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з дня затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2021, а саме з 20 лютого 2021 року по 20 серпня 2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній у виді домашнього арешту.
Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат та арештованого майна.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винний та засуджений за те, що він 12 вересня 2021 року, близько 14 години 30 хвилин, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні супермаркету ТзОВ «Континіум Трейд», що розташоване за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 43, Волинської області, повторно, таємно намагався викрасти свину корейку вагою 2,132 кілограм, вартість якої згідно висновку експерта №СЕ-19/103-21/7842-ТВ від 23.09.2021 становить 296 гривень 99 копійок, однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений та зупинений охоронцем при виході з приміщення супермаркету.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію своїх дій, а також призначене покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, вважає вирок суду в частині призначення йому покарання на підставі ст.71 КК України необґрунтованим. Посилається на те, що суд безпідставно призначив йому покарання із застосуванням ст.71 КК України, оскільки на момент вчинення злочину вирок не набрав законної сили. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначивши покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримували, просили змінити вирок суду та зменшити призначене ОСОБА_7 покарання, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечувала та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень ч.1 ст.71 КК України є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам матеріального права.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке мало місце 12.09.2021 (а.к.п.45-47).

Вироком Луцького міськрайнного суду Волинської області від 20.08.2021 ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України (а.к.п.34-37).

Отже, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України під час іспитового строку, встановленого йому попереднім вироком.

Положеннями ч.3 ст.78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

А приписами ч.1 ст.71 КК України регламентовано, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Нормами частини 4 статті 71 КК України визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років. Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі положень ч.1 ст.71 КК України, так як він вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

Оскільки апелянтом не оскаржується призначене йому судом першої інстанції покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, тому оскаржуваний вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції, визначеної ч.2 ст.185 КК України, а остаточне покарання із застосуванням положень ст.71 КК України.
Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції, апеляційний суд вважає таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.
У даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2021 року щодо нього без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: