Справа № 298/1527/22
Номер провадження 1-кп/298/180/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000033 від 19 березня 2022 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Волосянка Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи умисно на території Ужгородського району (зокрема колишнього Великоберезнянського району) Закарпатської області, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, що полягало у доставці осіб до території прикордонної зони, а також подальшого їх переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску.

ОСОБА_6 реалізував свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, в порушення вимог ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 дізнався, що декілька громадян України, які знаходяться на території Закарпатської області, виявили бажання перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску до однієї з країн Європейського Союзу, а саме Словацької Республіки, зокрема: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_6 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець АДРЕСА_7 .

На підставі отриманої інформації, у ОСОБА_13 виник злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, а саме Словацької Республіки.

В подальшому, ОСОБА_6 приступив до виконання задуманого ним плану, пов`язаного із організуванням такого переправлення, шляхом надання засобів для перетину через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України, а також підшукування місця та напрямку для перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску через державний кордон України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 з метою підготовки засобів для перетину державного кордону України, визначив план та порядок перетину державного кордону України, поза межами пункту пропуску через державний кордон України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .

Так, 18.03.2022 року ОСОБА_6 організував доставку ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 до населеного пункту Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області, а точніше до ресторану «Дежавю», який знаходиться на початку смт. Великий Березний.

ОСОБА_6 задля конспірації своїх злочинних дій, які полягали в незаконному переправленні вищевказаних осіб через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску, задля очікування темної пори доби, розмістив ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , та сказав чекати його дзвінка.

В подальшому, 19.03.2022 року близько 03.00 години в нічний час доби, до місця тимчасового проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , на автомобілі марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 під`їхав ОСОБА_3 та сказав останнім виходити із квартири і розміститись у зазначеному автомобілі, після чого вирушив із ними в напрямку с. Новоселиця Ужгородського району Закарпатської області, біля гірсько-лісистої місцевості.

В подальшому, ОСОБА_6 довів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 до загороджувального паркану на напрямку 170-го прикордонного знаку (ділянка відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_7 »), та показав подальший напрямок руху, однак ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 не встигли перетнути загороджувальний паркан, оскільки були затримані прикордонним нарядом ВПС «Новоселиця» НОМЕР_2 прикордонного загону.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню наданням засобів, вчиненого щодо кількох осіб, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 332 КК України.

4 листопада 2022 року між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000033 від 19 березня 2022 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, та зобов"язується беззастережно визнати її в обсязі обвинувачення в судовому провадженні під час розгляду угоди судом, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлене в ній покарання, призначивши останньому іспитовий строк.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, щиро кається в скоєному, розуміє наслідки вчиненого ним злочину.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження. Просив суд застосувати до ОСОБА_3 мінімальний іспитовий строк, зважаючи на характеризуючі особу обвинуваченого дані, молодий вік обвинуваченого, вчинення ним злочину вперше. Одночасно захисник просив вирішити питання щодо повернення внесеної заставодавцем застави.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальнувідповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню наданням засобів, вчиненого щодо кількох осіб, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. При цьому, суд виходить з того, що обставин, які обтяжують покарання, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 та в угоді про визнання винуватості не зазначено, також жодної позиції з цього приводу не висловив прокурор в судовому засіданні, відтак, в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 91, ст. 92, ч.3 ст. 337 КПК України обставини, що обтяжують покарання щодо ОСОБА_3 не враховуються, що узгоджується з позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 51-8609км18 (єдиний унікальний номер 679/783/17).

Обставинами, які пом`якшують покарання останнього відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 332 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого - він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, молодий за віком, неодружений, непрацевлаштований, однак є працездатним, має місце реєстрації та постійного проживання, за яким негативно не характеризується, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжує, таке покарання є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Разом з тим, згідно абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК не потрібно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 332 КК України, суд враховує, що останній на момент вчинення злочину не обіймав посаду та не займався діяльністю, з якою було пов`язано вчинення такого злочину, а тому додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд не призначає.

Суд також враховує положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», в п. 12 якої зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_3 , узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 вересня 2022 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 5 листопада 2022 року включно, з визначенням застави у розмірі 120000,00 грн.

7 вересня 2022 року о 16-ій год. 50 хв. ОСОБА_3 на підставі вказаної ухвали був затриманий, звільнений 8 вересня 2022 року об 11-ій год. 20 хв., у зв`язку з чим, на думку суду, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_3 за цим вироком покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 07.09.2022 і до 08.09.2022, виходячи з положень ст.72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

8 вересня 2022 року застава у розмірі 120000,00 грн. внесена заставодавцем ОСОБА_17 на розрахунковий рахунок UA0018501, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_3 , згідно ухвали від 07.09.2022 у справі № 298/315/22.

Дані про звернення застави в дохід держави відсутні.

Відповідно до ч.1, 2 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З врахуванням наведеного, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді застави до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, внесену суму застави у розмірі 120000 грн. повернути після набрання вироком законної сили заставодавцю ОСОБА_17 .

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 4 листопада 2022 року, укладену між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 19 березня 2022 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 3, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 4 листопада 2022 року, в строк відбування покарання зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 7 вересня 2022 року по 8 вересня 2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави залишити без змін та після набрання вироком законної сили - скасувати.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_17 сплачені в якості застави за ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 вересня 2022 року грошові кошти в розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1