Провадження №: 1-кс/755/2181/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника Національного банку України - ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -

в с т а н о в и в:

Представник Національного банку України ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, яка мотивована тим, що 22.12.2021 року Національний банк України звернувся до Головного управління Національної поліції у місті Києві із заявою про кримінальне правопорушення 16.12.2021 року №18-0005/119995, вчинене службовими особами товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-?, ч.2 ст.367, ч.2 ст.382 КК України. 27.01.2022 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва скаргу Національного банку України було задоволено та зобов`язано уповноважену особу (слідчого/дізнавача) Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві вчинити дію передбачену ст.214 КПК України (після подання заяви/повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування) за заявою Національного банку України про вчинення кримінального правопорушення від 16.12.2021 року за вих.№18-0005/119995 (отримано УП 28.12.21 за вх.№17313) в строки визначені ст.214 КПК України та з урахуванням положень ст.28 КПК України. У подальшому Національному банку України було надано витяг із ЄРДР за №0000995 за ч.1 ст.367 КК України, однак до ЄРДР не були внесені відомості та не було розпочато розслідування за іншими ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-?, ч.2 ст.382 КК України. Листом від 07.10.2022 року №7148/125/50-2022 слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 повідомив, що якщо в ході досудового розслідування будуть встановлені інші склади кримінальних правопорушень, які указані у заяві Національного банку України, до ЄРДР будуть внесені відповідні відомості, із указаним рішенням представник Національного банку України ОСОБА_4 не погодися, тому просить зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті ОСОБА_6 внести відомості про кримінальні правопорушення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-?, ч.3 ст.382 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви Національного банку України про кримінальні правопорушення від 16.12.2021 року №18-0005/119995, розпочати досудове розслідування через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати Національному банку України витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У судовому засіданні представник Національного банку України ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві у судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
До компетенції слідчого судді за Кримінальним процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення органів досудового розслідування та прокурора.
Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-?) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9 -? частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні /п.18 ч.1 ст.3 КПК України/.
Згідно ч.1 ст.25 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач зобов?язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Також, положення ч.1 ст.214 КПК зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст.214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.
Системний аналіз положень статей 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Виклад фактичних обставин справи це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено), які мають кримінально-правове значення та в системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину.
Формула кваліфікації це сукупність буквених (літерних) і цифрових позначень, які вказують на кримінально-правові норми (статті, їх частини та пункти), що підлягають застосуванню. Вона дає відповідь на запитання: чи має діяння склад злочину і якою саме статтею кримінального закону він передбачений.
Значення формули кваліфікації полягає в тому, що за її допомогою можна здійснити стисле й точне посилання на закон про кримінальну відповідальність.
Юридичне формулювання обвинувачення це, за суттю, юридична «розшифровка» і конкретизація формули кваліфікації. Іншими словами, це словесне посилання на ті кримінально-правові норми, які відображені у формулі кваліфікації; юридичні формулювання, що містяться у нормах кримінального закону, який встановлює відповідальність за вчинене посягання. У процесуальних документах, в яких закріплюється результат кваліфікації злочинів, відображається сутність обвинувачення, пред`явленого особі, тобто, вказується, у скоєнні якого злочину обвинувачується особа. Юридичне формулювання обвинувачення описується словами та за допомогою формули кваліфікації.
У той же час, попередня кваліфікація є однією із складових відомостей, які слідчий, прокурор, дізнавач вносить до ЄРДР. У разі наявності підстав, що зумовлюють зміну кваліфікації на стадії досудового слідства, може мати місце доповнення та зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, а вчиненому діянню буде надана правильна кваліфікація.
Отже, правова кваліфікація дій особи визначається саме слідчим, який відповідно до частини 5 статті 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, виходячи із фактичних обставин, які дійсно свідчать про ознаки певного складу злочину.
Слідчий суддя під час розгляду скарги на дії /бездіяльність/ слідчого не встановлює обставин можливого кримінального правопорушення, не здійснює його попередньої кваліфікації та не визначає конкретних відомостей, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Із матеріалів скарги вбачається, що 22.12.2021 року Головне управління Національної поліції у місті Києві 28.12.2021 року за вх.№17313 отримало заяву Національного банку України №18-0005/119995 від 16.12.2021 року про вчинення службовими особами товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-?, ч.2 ст.367, ч.2 ст.382 КК України.
27.01.2022 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було задоволено скаргу Національного банку України та зобов`язано уповноважену особу (слідчого/дізнавача) Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві вчинити дію передбачену ст.214 КПК України за заявою Національного банку України про вчинення кримінального правопорушення від 16.12.2021 року за вих.№18-0005/119995.
03.05.2022 року Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві несені відомості до ЄРДР за №0000995, у порядку ст.214 КПК України, за ч.1 ст.367 КК України.
Листом від 07.10.2022 року №7148/125/50-2022 слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 представнику Національного банку України ОСОБА_7 повідомив, що виконуючи вказівки ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року до ЄРДР за №0000995 від 03.05.2022 року, внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, якщо в ході досудового розслідування будуть встановлені інші склади кримінальних правопорушень, які указані у заяві Національного банку України №18-0005/119995 від 16.12.2021 року, до ЄРДР будуть внесені відповідні відомості.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється /ч.5 ст. 40 КПК України/.
Нормами ч.2 ст.307 КПК України передбачено, що слідчий суддя, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, постановляє ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
У даному випадку слідчий суддя при розгляді скарг позбавлений права аналізувати фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надавати оцінку доказам та зобов`язувати слідчого, дізнавача, прокурора кваліфікувати кримінальне правопорушення за певною статтею Кримінального кодексу під час внесення фабули кримінального правопорушення до ЄРДР.
Із огляду на вищевказане слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 214, 303-306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги представника Національного банку України - ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її отримання.

Слідчий суддя