Кримінальне провадження №629/449/23
Номер провадження 1-кп/629/52/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0001366 від 10.11.2022, яке надійшло з Лозівської окружної прокуратури Харківської області 01.02.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Київ, громадянки України, з повною середньою освітою, вдови, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої:

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

встановив:

07.11.2022, приблизно до обід, більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 поїхали на велосипеді збирати металобрухт, за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт.Краснопавлівка, поблизу території МП «ДОЦ».

Знаходячись поблизу МП «ДОЦ» ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення майна з території МП «ДОЦ», переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, проникла на територію МП «ДОЦ», де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, достовірно знаючи, що Указом президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та продовжено його дію до 05-30 год. 21.11.2022, таємно викрала з території МП «ДОЦ» 3 металеві підкладки для аутригеру з автомобільного крану КС 3575-A1, на базі автомобіля КРАЗ-250. З місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим, спричинивши МП «ДОЦ» майнову шкоду в сумі 3150 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 винною себе визнала повністю, підтвердила, що вчинила інкримінований їй злочин при вищезазначених обставинах, у вчиненому щиро розкаялася та в судовому засіданні дала показання, що дійсно 07.11.2022 вона разом зі своїм співмешканцем поїхали на велосипеді збирати металобрухт, бо роботи в Краснопавлівці не має, і вони та інші люди виживають збираючи металобрухт, коли приїхали на місце, співмешканець пішов в одну сторону, а вона в іншу, коли дійшла до якогось підприємства, побачила на території кран біля якого на землі лежала металева підкладка, вона вирішила залізти і забрати її, коли підійшла ближче, то побачила на самому крані ще дві підкладки і вирішила їх також забрати, викрадені підкладки перенесла за територію підприємства і кинула в кущі, бо її співмешканець був проти крадіжок і міг її посварити, далі вона зателефонувала співмешканцю, повідомила, що вже готова їхати додому і коли останній під`їхав, вона показала на підкладки в кущах, які вони забрали і здали в металобрухт за що отримали близько 200 грн. які витратили на власні потреби.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Цивільний позов у справі не заявлений.

Враховуючи зізнавальні показання обвинуваченої ОСОБА_4 , а також те, що іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченої, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченої, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі, місцезнаходження речових доказів та ухвали суду про накладення арешту.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена, її дії суд кваліфікує за ст.185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру та послідовність дій обвинуваченої ОСОБА_4 свідчать про спрямованість умислу на незаконне та безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, що відповідно до ч.5 ст.12 КК України вона вчинила злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідженням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше була судимою: 13.09.2002 Колегією суддів палати по кримінальним справам апеляційного суду м.Києва за ст.93 п.п.«е»,«з»,«і»,187 ч.4,70 КК України (в редакції 2001 року) до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.03.2012 замінено невідбутий строк покарання 4 роки 10 місяців 19 днів на обмеження волі; 10.06.2013 ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області звільненої умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 3 роки 7 місяців 12 днів, із застосуванням ст.81 КК України, судимість знята і погашена в установленому законом порядку, на момент вчинення злочину не займалася суспільно-корисною працею, а отже вчинила умисний корисливий злочин з метою власного збагачення, не працює, вдова, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра не перебуває; згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинувачену ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як дуже високий, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції; в разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків передбачених п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин що пом`якшують і відсутністю обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченої і її відношення до вчиненого, враховуючи висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, з врахуванням принципу справедливості, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, звільненням від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 ст.69,69-1 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої на користь держави витрати на залучення експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-22/16285-ТВ від 26.12.2022 в сумі 755,12 грн.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України три металевих підкладки для аутригеру з автомобільного крану, належні потерпілому МП «ДОЦ» повернути в розпорядження МП «ДОЦ».

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.11.2022 на три металевих підкладки для аутригеру з автомобільного крану скасувати.

Керуючись ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.4 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, якщо ОСОБА_4 протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нових злочинів та виконає обов`язки, покладені на неї судом.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-22/16285-ТВ від 26.12.2022 в сумі 755,12 грн., перерахувавши їх на р/рUA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Речові докази три металевих підкладки для аутригеру з автомобільного крану повернути в розпорядження МП «ДОЦ».

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.11.2022 на три металевих підкладки для аутригеру з автомобільного крану скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_7